Справа № 428/3288/17
№ 4-с/183/9/25

У Х В А Л А
28 березня 2025 року м. Самар
Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Парфьонова Д. О., за участю: секретаря судового засідання Моісєєва К. А., представника заявниці Бездолі О. В., розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу представника ОСОБА_1 , адвоката Бездолі Олександра Вікторовича, на бездіяльність виконуючого обов`язки начальника Сєвєродонецького відділу державної виконавчої служби у Сєвєродонецькому районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Ляхової Аліни Сергіївни та зобов`язання до вчинення дій, у справі № 428/3288/17 за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
08 листопада 2024 року ОСОБА_1 (надалі заявниця, боржниця) через представника, адвоката Бездолю О. В., звернулася до суду з цією скаргою, в якій просить:
- визнати неправомірною (протиправною) бездіяльність в.о. начальника відділу Сєвєродонецького відділу державної виконавчої служби у Сєвєродонецькому районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Ляхової А. С. щодо невинесення постанови про закінчення виконавчого провадження ВП № 56552167 у зв`язку із фактичним виконанням ОСОБА_1 в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом;
- зобов`язати в.о. начальника відділу Сєвєродонецького відділу державної виконавчої служби у Сєвєродонецькому районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Ляхову Аліну Сергіївну або іншу посадову особу цього органу державної виконавчої служби винести постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 56552167 у зв`язку із фактичним виконанням ОСОБА_1 в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.
В обґрунтування скарги заявниця послалася на те, що на виконанні Сєвєродонецького відділу державної виконавчої служби у Сєвєродонецькому районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, знаходиться виконавче провадження ВП № 56552167, відкрите 08 червня 2018 року на підставі виконавчого листа № 428/3288/17, виданого 23 лютого 2018 року Сєвєродонецьким міським судом Луганської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» (надалі Банк, стягувач) заборгованість за договором № б/н від 06 червня 2011 року станом на 28 лютого 2017 року у розмірі 7 212,88 грн, з яких: 4 991,50 грн заборгованість за кредитом; 2221,38 грн заборгованість за процентами, а також стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» судових витрат у розмірі 534,24 грн. Всього на загальну суму 7747,12 грн. Виконавчий лист у справі видано на підставі рішення Апеляційного суду Луганської області від 31 жовтня 2017 року, яким фактично зафіксовано розмір грошових коштів, який ОСОБА_1 зобов`язана сплатити ПАТ КБ «Приватбанк» за договором № б/н від 06 червня 2011 року.
Заявниця вказує, що ніяких інших договорів вона, ОСОБА_1 , з банком не укладала та ніяких інших коштів банку не заборгувала. Вже після відкриття виконавчого провадження та фіксування у рішенні суду остаточного розміру заборгованості стягувач, АТ КБ «Приватбанк», на виконання рішення суду у справі № 428/3288/17 самостійно з особистого рахунку боржника, ОСОБА_1 , списав на свою користь на погашення боргу грошові кошти на загальну суму 36 492,62 грн. А саме: 30 квітня 2019 року в розмірі 100,00 грн; 30 квітня 2019 року в розмірі 16 260,27 грн; 08 травня 2019 року в розмірі 2 270,00 грн; 31травня 2019 року в розмірі 100,00 грн; 31 травня 2019 року в розмірі 17 762,35 грн. Заявниця вказує, що такі дії банку свідчать, що стягувач вже отримав від боржника грошові кошти у виконавчому провадженні, навіть, в більшій сумі, ніж вказано у виконавчому листі та що Банк самостійно отримав, шляхом стягнення на свою користь, усі грошові кошти на виконання рішення суду у справі № 428/3288/17 на загальну суму, більшу ніж 7 747,12 грн.
Зазначає, що для підтвердження фактичного виконання боржником свого зобов`язання, боржниця, ОСОБА_1 , звернулася до стягувача АТ КБ «Приватбанк» із заявою про надання інформації щодо того, на якій підставі та для яких цілей вищевказані суми були банком списані з рахунку боржника. На свій запит ОСОБА_1 отримала від АТ КБ «Приватбанк» відмову у наданні такої інформації. При цьому, Банк у своїй відповіді зазначив, що виконання Клієнтом зобов`язань з погашення кредиту, сплати процентів за його використання, комісійних винагород, неустойки та інших платежів, що підлягають сплаті на користь Банку за будь-яким договором, в т.ч. кредитним, укладеним між Клієнтом та Банком, може здійснюватися шляхом ініціювання Банком дебетового переказу з усіх поточних рахунків Клієнта в терміни та в межах сум, що підлягають сплаті Банку за таким договором (договорами) та/або у разі прострочення таких платежів. Заявник вважає, що відповідь стягувача є самостійним підтвердженням, що стягнення коштів з рахунків ОСОБА_1 здійснено за ініціативою Банку для погашення заборгованості по виконавчому провадженню.
Маючи на руках усі документи на підтвердження фактичного виконання боргу по ВП № 56552167 ОСОБА_1 звернулася до Сєвєродонецького відділу державної виконавчої служби у Сєвєродонецькому районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції із заявою про закінчення ВП № 56552167 у зв`язку із його фактичним виконанням. Долучила до заяви роздруківки про списання коштів банком та квитанцію про сплату виконавчого збору.
04 липня 2024 року в.о. начальника відділу Сєвєродонецького відділу державної виконавчої служби у Сєвєродонецькому районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Ляховою А. С. представникові боржниці надано листа про відмову у закінченні ВП № 56552167. Відмова аргументована тим, що боржниця, нібито, не надала документи про погашення боргу, і банк також не надав довідку про відсутність заборгованості, а також роз`яснення щодо статусу стягнутих з рахунку коштів. Указано, що задля перевірки того, з яких підстав та на які цілі банком було стягнуто з рахунку боржниці кошти в період 30 квітня 2019 року по 31 травня 2019 року, і чи не є стягнуті кошти погашенням заборгованості на виконання рішення суду у справі № 428/3288/17, державним виконавцем зроблено відповідний запит до стягувача АТ КБ «Приватбанк». Але стягувач відмовився надавати таку інформацію.
Заявниця вважає, що не надавши відповідь на законну вимогу боржниці та державного виконавця, із зазначенням підстав стягнення банком коштів з рахунків боржника, їх статусом та призначенням, а також підтвердженням чи запереченням проти фактичного виконання боржником рішення суду, АТ КБ «Приватбанк» підтвердив твердження боржниці, що стягнуті з рахунків кошти були скеровані на погашення заборгованості по відкритому виконавчому провадженню ВП № 56552167. Тобто, що виконавче провадження виконано боржницею, а тому підлягає закінченню.
ОСОБА_1 вказує, що повністю не згодна з відповіддю державного виконавця про відмову у закінченні виконавчого провадження та вважає бездіяльність державного виконавця щодо не закінчення виконавчого провадження протиправною, оскільки боржниця фактично виконала рішення суду у справі № 428/3288/17, на підставі якого відкрито виконавче провадження ВП № 56552167 шляхом списання стягувачем на свою користь з рахунків ОСОБА_1 . Посилається на те, що державним виконавцем порушено норми п. 9 ч. 1, ч. 2 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» в частині не закінчення виконавчого провадження та не винесення постанови про закінчення виконавчого провадження ВП № 56552167, чим порушено права боржниці.
Також заявниця зазначила, що не пропустила строк звернення зі скаргою, оскільки про бездіяльність дізналася з відповіді виконавця від 04 липня 2024 року та просила витребувати докази у справі.
Постановленою судом ухвалою від 12 листопада 2024 року прийнято до розгляду скаргу, доручено Новомосковському міськрайонному суду Дніпропетровської області вирішити питання щодо відновлення втраченого провадження цивільної справи № 428/3288/17, зупинено провадження у цивільній справі.
Постановленою судом ухвалою від 17 січня 2025 року відновлено частково втрачене судове провадження у цивільній справі № 428/3288/17.
Постановленою судом ухвалою від 30 січня 2025 року провадження у справі поновлено, витребувано докази у справі від АТ КБ «Приватбанк». 17 лютого 2025 року судом отримано заяву стягувача від 10 лютого 2025 року про отримання ухвали, повідомлено про підготовку відповіді протягом 10 робочих днів з моменту отримання судом листа через необхідність опрацювання масиву інформації.
Постановленою в судовому засіданні судом ухвалою від 28 березня 2025 року повернуто заявникові без розгляду в порядку ч. 4 ст. 183 ЦПК України заяву з додатками, подану від імені АТ КБ «Приватбанк» без використання кваліфікованого електронного підпису, що надійшла на електронну пошту суду як таку, що не відповідає ч. 2 ст. 183 ЦПК України.
В судовому засіданні представник заявниці скаргу підтримав та просив її задовольнити. Пояснив, що ненадання стягувачем відповіді на ухвалу суду додатково вказує на визнання Банком самостійного списання заборгованості за судовим рішенням та ухилення від визнання виконання рішення боржником. Банк підтвердив, що кошти списані на виконання рішення суду. Всі дії для належного завершення виконавчого провадження стороною боржниці вчинено.
Представник Сєвєродонецького відділу державної виконавчої служби у Сєвєродонецькому районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції до суду не з`явився, подав заяву про розгляд справи без участі представника відділу /а.с.106/. Пояснень на скаргу не надав.
Представник стягувача в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив. Про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, отримавши судову повістку про виклик до електронного кабінету. Пояснень на скаргу не надав.
Заслухавши пояснення представника заявниці, дослідивши обґрунтування скарги, долучені до неї докази, матеріали частково відновленого провадження № 428/3288/17 в обсязі, необхідному для розгляду скарги, суд висновує таке.
Матеріали справи свідчать, що рішенням Апеляційного суду Луганської області від 31 жовтня 2017 року у справі № 428/3288/17, залишеним без змін постановою Верховного Суду від 20 травня 2019 року, позов ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за договором № б/н від 06 червня 2011 року станом на 28 лютого 2017 року у розмірі 7 212,88 грн, з яких: 4 991,50 грн - заборгованість за кредитом; 2221,38 грн - заборгованість за процентами. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» судові витрати у розмірі 534,24 грн.
08 червня 2018 року на примусове виконання виконавчого листа № 428/3288/17, виданого 23 лютого 2018 року Сєвєродонецьким міським судом Луганської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості за договором № б/н від 06 червня 2011 року станом на 28 лютого 2017 року у розмірі 7 212,88 грн, з яких: 4 991,50 грн - заборгованість за кредитом; 2 221,38 грн - заборгованість за процентами, а також судових витрат у розмірі 534,24 грн державним виконавцем Сєвєродонецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області відкрито виконавче провадження № 56552167. Постановою також зобов`язано боржника подати декларацію про доходи та майно та попередити боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей та стягнуто з боржника виконавчий збір у розмірі 774,71 гривня.
12 червня 2024 року представником заявниці подано заяву до Сєвєродонецького ВДВС у Сєвєродонецькому районі Луганської області Східного МРУ МЮ в інтересах ОСОБА_1 по виконавчому провадженню ВП № 56552167 /а.с.10/, відповідно до якої представник просив закінчити виконавче провадження ВП № 56552167 щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за договором № б/н від 06 червня 2011 року у розмірі 7 212,88грн у зв`язку з фактичним виконанням ОСОБА_1 в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом (п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження») та повернути боржникові, ОСОБА_1 , надмірно стягнуті грошові кошти по вищевказаному виконавчому провадженню ВП № 56552167 за вказаними реквізитами. Заява фактично обґрунтована тим, що з особистого рахунку боржниці, ОСОБА_1 , списав на погашення боргу грошові кошти на загальну суму 36 492,62 грн у період з 30 квітня 2019 року по 31 травня 2019 року. Таким чином, стягувач вже отримав грошові кошти по виконавчому провадження, навіть, в більшій сумі, ніж те вказано у виконавчому листі. Витрати по ВП сплачено в повному обсязі, що підтверджує квитанція. У зв`язку із вищевикладеним, виконавче провадження ВП № 56552167 має бути закінчено. При цьому, грошові кошти, які були стягнуті державним виконавцем в рамках цього виконавчого провадження, мають бути повернуті боржниці, ОСОБА_1 .
Листом виконуючого обов`язки начальника Сєвєродонецького відділу державної виконавчої служби у Сєвєродонецькому районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Ляхової А. С. від 04 липня 2024 року № 56552167/23.12-31 /а.с.17/ представникові боржниці на заяву від 12 червня 2024 року повідомлено, що матеріали виконавчого провадження у паперовому вигляді відсутні, відомості щодо виконання рішення надаються згідно даних Автоматизованої системи виконавчого провадження. Перевіркою даних Автоматизованої системи виконавчого провадження встановлено, що на примусовому виконанні у Сєвєродонецькому відділі державної виконавчої служби у Сєвєродонецькому районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебуває виконавче провадження № 56552167 відкрите на підставі виконавчого листа № 428/3288/17 від 23 лютого 2018 року виданого Сєвєродонецьким міським судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь AT КБ «ПриватБанк» заборгованості за договором № б/н від 06 червня 2011 року в сумі 7747,12 грн. 08 червня 2018 року державним виконавцем, керуючись Законом України «Про виконавче провадження», винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 56552167. Згідно з наданими до заяви документами встановлено, що стягувачем з рахунку боржника періодично списувалися грошові кошти. Але в призначенні платежу не відображено за яким кредитним договором, згідно з яким виконавчим документом, за яким виконавчим провадженням списувалися ці кошти. Добровільно боржником рішення суду не виконувалося. Державним виконавцем направлено запит до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання відомостей щодо того, для яких цілей було списання коштів з рахунку боржника. Якщо в рахунок погашення заборгованості перед банком, то з метою отримати інформацію про те, яка сама заборгованість погашалася із обов`язковим зазначенням: на підставі якого договору (рішення суду) виникла заборгованість, від якого числа цей договір (рішення суду), по якому картковому рахунку виникла заборгованість і коли, розмір заборгованості і т.ін. До відділу надійшла відповідь АТ КБ «ПриватБанк» з відмовою надати інформацію. Станом на 04 липня 2024 року виконавчий збір та витрати на проведення виконавчих дій сплачено боржником в повному обсязі. Що стосується основного боргу повідомлено, що при надходженні на депозитний рахунок відділу коштів для задоволення вимог стягувана в сумі 7747,12 грн або довідки КБ «ПриватБанк» про відсутність заборгованості по виконавчому провадженню № 56552167 за виконавчим листом № 428/3288/17 від 23 лютого 2018 року, виданим Сєвєродонецьким міським судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за договором № б/н від 06 червня 2011 року в сумі 7 747,12 грн, державним виконавцем буде проведено всі відповідні дії згідно з чинним законодавством. Стосовно питання про повернення боржникові надмірно стягнутих коштів повідомлено, що через депозитний рахунок відділу не було проведено жодних списань та перерахувань на користь стягувана. У зв`язку з цим щодо повернення надмірно стягнутих коштів потрібно звертатися до AT КБ «ПриватБанк».
Вирішуючи вимоги скарги, суд виходить з такого.
Згідно зі статтею 129-1 Конституції України, статтею 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.
Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи (ст.447 ЦПК України).
У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги (ч.ч.1, 2 ст.451 ЦПК України).
Заявниця, оскаржуючи бездіяльність державного виконавця з не закриття виконавчого провадження та заявляючи про необхідність зобов`язання державного виконавця винести постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з фактичним виконанням рішення обґрунтовує порушення своїх прав тим, що стягувачем самостійно вчинено дії по стягненню заборгованості, державним виконавцем цей факт не враховано. В обґрунтування заявниця посилається на норми п. 9 ч. 1, ч. 2 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження»
Відносини, що склалися між сторонами виконавчого провадження, державним виконавцем у цій справі регулюються положеннями Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII (надалі Закон № 1404-VIII) та Інструкції з організації примусового виконання рішень, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5 (Надалі Інструкція № 512/5).
Відповідно до статті 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Виконавче провадження підлягає закінченню у разі, зокрема: затвердження судом мирової угоди, укладеної сторонами у процесі виконання рішення; фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом (пункти 2 та 9 частини першої статті 39 Закону № 1404-VIII).
За ч. 2 ст. 39 Закону № 1404-VIII, постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону № 1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».
Згідно з ч. 1 ст. 47 Закону № 1404-VIII грошові кошти, стягнуті з боржника (у тому числі одержані від реалізації майна боржника), зараховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця.
Відповідно до абз. 1 ч. 1, абз. 1 ч. 2, ч. 4 ст. 48 Закону № 1404-VIII звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації (пред`явленні електронних грошей до погашення в обмін на кошти, що перераховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця). Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах. На кошти та інші цінності боржника, що знаходяться на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, або на електронні гроші, що зберігаються на електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня після їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках та електронні гроші, що зберігаються на електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, відкритих після винесення постанови про накладення арешту.
При цьому змістом частини другої та абзацу першого частини четвертої статті 19 Закону № 1404-VIII визначено, що сторони у процесі виконання рішення відповідно до процесуального законодавства мають право укласти мирову угоду, що затверджується (визнається) судом, який видав виконавчий документ. Сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення.
Згідно з абзацом першим пункту 1, пунктами 2 розділу VII Інструкції № 512/5 стягнуті з боржника грошові суми підлягають зарахуванню на рахунки для обліку депозитних сум і зарахування стягнутих з боржників коштів та їх виплати стягувачам, відкриті Міністерством юстиції України, міжрегіональними управліннями Міністерства юстиції України, відділами державної виконавчої служби в органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, а також рахунки, у тому числі в іноземній валюті, в державних банках, приватними виконавцями - в державних банках, у тому числі рахунки в іноземній валюті (далі - депозитний рахунок). Операції з грошовими коштами на рахунках, визначених пунктом 1 цього розділу, здійснюються тільки в безготівковій формі. Не допускаються видача та переказ стягнутих виконавцем сум стягувачам без зарахування на депозитний рахунок. Розподіл стягнутих з боржника грошових сум здійснюється в порядку, визначеному статтею 45 Закону.
Відповідно до абзацу першого пункту 8 розділу VIII Інструкції № 512/5 на кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, або на електронні гроші, що зберігаються на електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт, про що виноситься постанова виконавця. У постанові зазначається сума коштів, яка підлягає арешту, з урахуванням вимог за виконавчим документом, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця та вказуються реквізити рахунку/електронного гаманця, на якому знаходяться кошти/електронні гроші, що підлягають арешту, або зазначається, що арешт поширюється на кошти/електронні гроші на всіх рахунках/електронних гаманцях боржника, у тому числі тих, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів.
За таких обставин нормами Закону України «Про виконавче провадження» не передбачають можливості самостійного, одноосібного виконання стягувачем рішення суду про стягнення заборгованості після відкриття виконавчого провадження. Доказів укладення АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 мирової угоди суду також не надано. Доказів того, що боржницею самостійно перераховано грошові кошти в рахунок погашення заборгованості і стягувач погодився на таке суду не надано. Про те, що боржницею перераховано грошові кошти на депозитний рахунок виконавчої служби, з якого грошові кошти перераховані стягувачу представник заявниці не зазначав та доказів такого не надав.
Так, надані заявницею докази свідчать про списання коштів АТ КБ «Приватбанк» з рахунків ОСОБА_1 в період з 16 квітня 2019 року по 31 травня 2019 року. Однак, в деталях операції не вказано, що списання коштів з рахунку ОСОБА_1 здійснено в процесі виконання судового рішення. У відповіді від 12 березня 2024 року Банком фактично зазначено, що судове рішення не виконане, списання відбулося на підставі п.1.1.11.5 Умов і правил надання банківських послуг, тобто на підставі цивільно-правової угоди.
За таких обставин, оскільки підставою відмови державного виконавця у закритті виконавчого провадження вказано відсутність доказів сплати основного боргу, визнання стягувачем факту виконання рішення боржницею, а суду не доведено доказами фактів добровільного виконання рішення суду у справі № 428/3288/17 боржницею, досягнення мирової угоди між стягувачем та боржницею при виконання рішення суду, подання державному виконавцеві письмового повідомлення стягувача про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржницею, стягнення державним виконавцем грошових коштів з боржниці та перерахування їх на рахунок стягувача, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні скарги.
При цьому ненадання стягувачем відповіді про правові підстави та цільове призначення списання грошових коштів з карткового рахунку ОСОБА_1 , існування у ОСОБА_1 заборгованості за кредитними договорами, укладеними з АТ КБ «Приватбанк» суд не приймає до уваги, як фактичне визнання стягувачем виконання рішення суду боржницею, оскільки межі розгляду скарги в процесі судового контролю за виконанням рішення суду передбачають судовий контроль саме у випадках, якщо рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено права сторін виконавчого провадження.
За ч. 1 ст. 452 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.
Оскільки заявниці відмовлено в задоволенні скарги, судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявницю.
На підставі викладеного, керуючись ст. 260, 261, 450, 451 ЦПК України, суд
у задоволенні скарги представника ОСОБА_1 , адвоката Бездолі Олександра Вікторовича, на бездіяльність виконуючого обов`язки начальника Сєвєродонецького відділу державної виконавчої служби у Сєвєродонецькому районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Ляхової Аліни Сергіївни та зобов`язання до вчинення дій відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області. Апеляційна скарга подається протягом 15 днів, починаючи з наступного за днем складення ухвали суду.

Повний текст ухвали суду складений та підписаний 28 березня 2025 року.

Суддя Д. О. Парфьонов