ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Городничої В.С.,

суддів: Петешенкової М.Ю., Красвітної Т.П.,

за участю секретаря судового засідання Гвоздєва М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Ситник Сергій Олександрович, на рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 12 грудня 2024 року у складі судді Дребот І.Я. у цивільній справі №202/12191/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів,

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2024 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, пред`явленим до ОСОБА_1 на предмет зміни розміру аліментів, що стягуються на підставі рішення Новогродівського міського суду Донецької області від 03 липня 2015 року у справі №239/338/15-ц та стягнення з нього на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до досягнення нею повноліття аліментів у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) щомісячно замість призначеного в судовому порядку розміру аліментів 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно (а.с. 4-7), в обґрунтування якого посилалася на те, що на його утриманні знаходиться ще одна дитина - донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 13 березня 2024 року з позивача на користь ОСОБА_5 стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно, починаючи від 30 січня 2024 року і до 15 листопада 2036 року. Позивач зазначив, що вказане рішення суду виконуються ним у повному обсязі. Також позивач наголосив, що за рішеннями Новоградівського міського суду Донецької області від 03 липня 2015 року та Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 13 липня 2024 року з нього на утримання двох дітей стягуються аліменти у розмірі 50% усіх видів заробітку (доходу), а не 33%, що передбачено ст. 183 СК України. Позивач зазначив, що є військовослужбовцем і з 22 січня 2023 року по теперішній час перебуває на службі у військовій частині НОМЕР_1 , приймає безпосередню участь у бойових діях, у відповідності до наданої ним довідки. Враховуючи вищенаведені обставини, зазначає, що сплачувати аліменти в зазначеному розмірі є для нього обтяжливим, та вважає, що є усі підстави, передбачені ст. 192 Сімейного кодексу України, для зменшення призначених рішенням Новоградівського міського суду Донецької області від 03 липня 2015 року аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 12 грудня 2024 року позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів задоволено.

Змінено розмір аліментів, що стягуються на підставі рішення Новогродівського міського суду Донецької області від 03 липня 2015 року у справі № 239/338/15-2 та стягнено з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до досягнення нею повноліття у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з моменту набрання рішенням законної сили (а.с. 117,118).

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 через свого представника адвоката Ситника С.О. подала апеляційну скаргу (а.с. 120-123), посилаючись на порушення судом першої інстанції норм як процесуального права, так і невірне застосування норм матеріального права, що потягло за собою невірний висновок суду, та просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити у повному обсязі.

ОСОБА_2 , своїм правом, передбаченим ст. 360 ЦПК України, не скористався та відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , не подавав, але, в силу вимог ч. 3 ст. 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2 , враховуючи наступне.

Судом першої інстанції встановлено, рішенням Новогродівського міського суду Донецької області від 03 липня 2015 року з позивача на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17 червня 2015 року і до повноліття дитини.

Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 13 березня 2024 року з позивача на користь ОСОБА_5 стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно, починаючи від 30 січня 2024 року і до 15 листопада 2036 року.

Постановою Головного державного виконавця Новогродівського відділу державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 10 січня 2024 року звернуто стягнення на доходи боржника ОСОБА_2 по виконавчому листу № 239/338/15-ц виданому 07 липня 2015 року Новогродівським міським судом Донецької області, стягувач ОСОБА_1 .

Постановою Старшого державного виконавця Новогродівського відділу державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 01 травня 2024 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 274/849/24 виданого 15 квітня 2024 року Бердичівським міськрайонним судом, стягувач ОСОБА_5 .

З довідки, виданої Військовою частиною НОМЕР_1 від 09 квітня 2024 року № 914/УБД вбачається, що позивач є військовослужбовцем та приймав безпосередню участь у бойових діях.

З`ясовуючи характер спірних правовідносин, суд першої інстанції зазначив, що, обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_2 зазначив про наявність у нього другої дитини, на яку також стягуються аліменти за судовим рішенням, та загальний розмір аліментів в сукупності перевищує 50% його заробітку (доходу), що є підставою для зменшення розміру аліментів, які стягуються за рішенням Новогродівського міського суду Донецької області від 03 липня 2015 року, керуючись ст. 192 СК України.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 , суд першої інстанції, установивши, що змінився сімейний стан особи, а саме народження від іншого шлюбу доньки, на утримання якої останній сплачує аліменти відповідно до судового рішення, дійшов висновку про те, що вказана обставина є самостійною підставою для зменшення розміру стягуваних із нього аліментів на користь відповідача з на 1/6 частин, застосовуючи положення ст. 181-184, 192 Сімейного кодексу України.

Колегія суддів повністю не погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає їх помилковими з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною першою статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного, і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.

Подібний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду:від 14 грудня 2022 року у справі № 727/1599/22 (провадження № 61-7814св22), від 10 жовтня 2023 року у справі № № 682/2454/22 (провадження № 61-10748св23).

Колегія суддів наголошує, що в даній справі позивачем не надавалось доказів зміни його матеріального становища у бік погіршення, однак, надавши докази наявності у позивача ще одної дитини, на утримання якої також судовим рішенням присуджено стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), суд першої інстанції невірно застосував положення ст. 192 Сімейного кодексу України, пов`язавши цю обставину з безумовною підставою для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 .

Колегія суддів повністю приймає доводи апеляційної скарги та зазначає, що за судовими рішеннями присуджено до стягнення з позивача загального розміру аліментів 50% його (заробітку) доходу, оскільки обома рішеннями суду стягнуто по 1/4 частині такого заробітку позивача, що ніяк не є 75% заробітку, як позивач про це зазначає у позові, що судом першої інстанції не враховано.

Разом з цим колегія суддів наголошує, що суд першої інстанції не врахував, що діти ОСОБА_2 мають рівні права на забезпечення їх утримання за рахунок батька, що і встановлено судом першої інстанції з рішень судів, якими присуджено на кожну дитину стягнення аліментів із ОСОБА_2 у розмірі по 1/4 частині заробітку (доходу).

Колегія суддів наголошує, що за усталеною судовою практикою Верховного Суду діти від попереднього шлюбу не повинні бути звужені у правах через народження у платника аліментів іншої дитини, батьки мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою.

Так, повністю погоджуючись з доводами апеляційної скарги, колегія суддів відзначає, що в даній справі відсутнє збільшення утримання однієї дитини позивача порівняно з іншою, як і відсутні будь-які докази того, що матеріальне становище позивача погіршилось внаслідок стягнення аліментів на утримання ним другої дитини, адже позивач не надавав як суду першої інстанції, так і при розгляді апеляційної скарги відомостей про його доходи та сум утримання, які з нього у сукупності стягуються, щоб надавало можливість встановити погіршення його майнового стану.

Цих обставин суд першої інстанції при розгляді позовної заяви не врахував, а позивач, в свою чергу, не довів наявність підстав, передбачених ст. 192 СК України, як то, погіршення майнового стану та стягнення з нього більше 50% його заробітку на сплату аліментів на двох дітей у зв`язку із зміною його сімейного стану, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог у повному обсязі саме з цих підстав.

Частиною 1 статті 376 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Таким чином, оскільки судом першої інстанції не в повному обсязі з`ясовані фактичні обставини справи, не вірно застосовано норми матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування рішення суду у відповідності до ст. 376 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу ОСОБА_1 , задовольнити, а рішення суду скасувати та ухвалити нове з відмовою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 .

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Ситник Сергій Олександрович задовольнити.

Рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 12 грудня 2024 року скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Вступна та резолютивна частини постанови проголошені 19 березня 2025 року.

Повний текст постанови складено 26 березня 2025 року.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: М.Ю. Петешенкова

Т.П. Красвітна