Унікальний номер справи 754/9537/24
Номер апеляційного провадження 22-ц/824/5970/2025
Головуючий у суді першої інстанції О.В. Ул`яновська
Суддя - доповідач у суді апеляційної інстанції Л. Д. Поливач
Постанова

Іменем України

28 березня 2025 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого Поливач Л. Д. (суддя - доповідач),

суддів Стрижеуса А. М., Шкоріної О. І.

сторони

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

розглянувши у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи (їх представників) апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 31 жовтня 2024 року,

у с т а н о в и в :

У липні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до Деснянського районного суду м. Києва суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 08.07.2024 справу передано за встановленою територіальною підсудністю для розгляду Святошинському районному суду м. Києва. Позовна заява підписана особисто ОСОБА_1 і була подана до суду у липні 2024 року особисто позивачкою.

У жовтні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду із клопотанням про зупинення провадження у справі у зв`язку з перебуванням на військовій службі в Національному військово-медичному клінічному центрі «Головний військовий клінічний госпіталь» за призовом під час мобілізації.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 31 жовтня 2024 року заяву ОСОБА_1 задоволено. Провадження по справі за позовними вимогами ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу зупинено до припинення ОСОБА_1 перебування у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Не погоджуючись із ухвалою суду про зупинення провадження у справі, ОСОБА_2 звернулась з апеляційною скаргою. Вважає, що оскаржувана ухвала суду є необґрунтованою, прийнята з порушенням норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали, через неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для вирішення питання про зупинення провадження у справі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що для обов`язкового зупинення провадження у справі відповідно до норм чинного законодавства повинні існувати дві імперативні умови:

- перебування сторони на військовій службі у складі Збройних Сил України або інших утворень відповідно до закону військових формувань;

- Збройні Сили України або інші утворені відповідно до закону військові формування повинні бути переведені на воєнний стан.

Як на доказ перебування на службі в Збройних Силах України, позивач посилалась на довідку № 716 від 21 липня 2024 року згідно із якою сержант ОСОБА_1 з 06 квітня 2022 року та по теперішній час перебуває на військовій службі в Національному військово-медичному клінічному центрі «Головний військовий клінічний госпіталь» за призовом під час мобілізації.

Звертає увагу апеляційного суду на ту обставину, що довідка № 716 не містить відомостей про те, що позивач бере безпосередню участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки та оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації на території України. Надана до суду позивачем довідка в оригіналі та копії, проте в різних редакціях (а.с. 56, а.с. 57 матеріалів справи) засвідчує тільки ту обставину, що вона з 06 квітня 2022 року по теперішній час перебуває на військовій службі в НВМКЦ «ГВКГ».

Зауважує, що інформація, яка вказана позивачем у заяві про зупинення провадження у справі від 11.10.2024, про те, що вона майже з початку повномасштабного вторгнення РФ на територію України перебуває на лінії фронту, надає медичну допомогу пораненим та допомагає їх возити в безпечні місця, а сам госпіталь, до якого, як вказує позивач, вона має відношення, знаходиться у місті Харкові, жодними належними доказами не підтверджується.

За відкритими даними ЄДР вбачається, що НВМКЦ «ГВКГ» розташований та здійснює свою діяльність за адресою: 01133, Україна, місто Київ, вул. Госпітальна, будинок 18. Згідно наданої довідки, місце несення служби позивача визначено НВМКЦ «ГВКГ», тобто, в м. Києві, яке не включене до районів ведення бойових дій.

Позивач своїм правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу не скористалась.

У відповідності до вимог п. 13 ст. 7, ч. 2 ст. 369 ЦПК України розгляд апеляційної скарги здійснюється апеляційним судом у письмовому провадженні, без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання, оскільки оскаржується ухвала про зупинення провадження у справі.

Суд перевірив доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду, та дійшов висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Так, відповідно до ч. 2, ч. 4 ст. 263 ЦПК України, законним є судове рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є судове рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України апеляційний суд переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 у липні 2024 року звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

У жовтні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду із клопотанням про зупинення провадження у справі у зв`язку з її перебуванням на військовій службі в Національному військово-медичному клінічному центрі «Головний військовий клінічний госпіталь» за призовом під час мобілізації.

Вирішуючи питання про зупинення провадження у справі з підстав, передбачених пунктом 2 частини першої статті 251 ЦПК України, суд виходив з того, що ОСОБА_1 перебуває на військовій службі.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з ухвалою суду про зупинення провадження у справі виходить з наступного.

Так, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України - до припинення перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції (п. 2 ч. 1 ст. 253 ЦПК України).

Отже, процесуальний закон пов`язує необхідність зупинення провадження у справі з фактом перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи.

Аналіз наведених положень законодавства дає підстави для висновку про те, що визначаючи наявність підстав, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава зупинення провадження у справі застосовується виключно з метою забезпечення можливості дотримання процесуальних прав учасників процесу, закріплених нормами ЦПК України, зокрема на безперешкодну участь сторін у судовому процесі, та з метою виконання обов`язку суду щодо повного та об`єктивного дослідження судом всіх обставин справи.

Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» на всій території України введено воєнний стан із 05.30 год. 24.02.2022 року строком на 30 діб, який Указами Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено. Станом на час винесення ухвали воєнний стан не скасовано.

Згідно із ст. 1 Закону України «Про Збройні Сили України», Збройні Сили України - це військове формування, на яке відповідно до Конституції України покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про Збройні Сили України» Збройні Сили України мають таку загальну структуру: Генеральний штаб Збройних Сил України; Командування об`єднаних сил Збройних Сил України; види Збройних Сил України - Сухопутні війська, Повітряні Сили, Військово-Морські Сили; окремі роди сил Збройних Сил України - Сили спеціальних операцій, Сили територіальної оборони, Сили логістики, Сили підтримки, Медичні сили; окремі роди військ Збройних Сил України - Десантно-штурмові війська, Війська зв`язку та кібербезпеки; органи військового управління, з`єднання, військові частини, вищі військові навчальні заклади, військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти, установи та організації, що не належать до видів та окремих родів військ (сил) Збройних Сил України.

Верховний Суд чітко сформулював позицію, за якою для зупинення судом провадження у справі з підстав, передбачених п.2 ч.1 ст.251 ЦПК України в матеріалах цивільної справи мають бути докази перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, а також того, що такі підрозділи переведені на воєнний стан, зокрема беруть участь у виконанні бойових завдань.

Вказана правова позиція знайшла своє відображення зокрема в судових рішеннях Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 29.08.2022 року в справі № 461/5209/19, від 21.12.2022 року у справі № 456/2541/19, тощо.

Подаючи клопотання про зупинення провадження у справі, позивач долучила довідку № 716 від 21.07.2024 згідно якою сержант ОСОБА_1 з 06.04.2022 та по теперішній час перебуває на військовій службі а Національному військово-медичному клінічному центрі «Головний військовий клінічний госпіталь» за призовом під час мобілізації.

Згідно пункту 12 Положення встановлення, зміна або припинення правових відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу (зокрема, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку, призупинення контракту та військової служби тощо) оформлюється письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких встановлюються Міністерством оборони України.

Результат аналізу пункту 12 Положення дає підстави зробити висновок про те, що встановлення відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом оформлюється письмовими наказами по особовому складу.

На думку колегії суддів довідка № 716 не містить відомостей про те, що ОСОБА_1 бере безпосередню участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки та оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації на території України. Надана позивачем довідка засвідчує тільки ту обставину, що вона з 06.04.2022 по теперішній час перебуває на військовій службі в НВМКЦ «ГВКГ». Вбачається, що НВМКЦ «ГВКГ» розташований та здійснює свою діяльність за адресою: АДРЕСА_1 . Отже, місце несення служби позивача визначено в м. Києві, яке не включене до районів ведення бойових дій.

Крім того, у липні 2024 року позивач мала можливість особисто підписати позовну заяву та подати її особисто до Деснянського районного суду м. Києва.

Таким чином, за обставин, коли матеріали справи не містять відповідних доказів на підтвердження перебування ОСОБА_1 у складу Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції, зокрема наказу по особовому складу, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції безпідставно зупинив провадження у даній справі на час перебування позивача на військовій службі в Національному військово-медичному клінічному центрі «Головний військовий клінічний госпіталь».

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для зупинення провадження у справі відповідно до п.2 ч.1 ст.251 ЦПК України, оскільки матеріали справи не містять інформації про те, що ОСОБА_1 перебуває у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції, що підтверджується наказом по особовому складу, що є обов`язковою умовою для зупинення провадження у справі з підстав, передбачених п.2 ч.1 ст.251 ЦПК України.

Суд наведених обставин не врахував і зупинив провадження у справі з порушенням положень процесуального закону та всупереч засадам розумності строків розгляду і ефективності судового процесу.

Згідно ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, яке призвело до постановлення помилкової ухвали.

За таких обставин апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції відповідно до вимог ст.379 ЦПК України, оскільки ухвала, що перешкоджає подальшому провадженню, постановлена з порушенням норм процесуального права.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2 , скасування ухвали Святошинського районного суду м. Києва від 31 жовтня 2024 року та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.367, 374, 379, 381, 382 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 31жовтня 2024 року скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

Л. Д. Поливач

А. М. Стрижеус

О. І. Шкоріна