ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2025 року

м. Харків

справа № 638/3121/24

провадження № 22-ц/818/1357/25

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Тичкової О.Ю.,

суддів колегії Маміної О.В., Пилипчук Н.П.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач - Акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк"

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 11 листопада 2024 року ухвалене у складі судді Аркатової К.В.,-

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2024 року ОСОБА_2 , яка діяла в інтересах ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, після уточнення якого стягнути ( а.с. 45 - 46) просила, пеню в сумі 131,74 євро, що за курсом НБУ станом на 19 лютого 2024 року становило 5387 грн 10 коп, моральну шкоду в розмірі 20000,00 грн та судові витрати з надання професійної правничої допомоги в розмірі 24850,00 грн.

Позов обгрунтовано тим, що позивач з 2019 року є клієнтом АТ КБ «Приватбанк» та власником банківської картки № НОМЕР_1 і додаткової картки № НОМЕР_2 відповідно до рахунку відкритого в АТ КБ «Приватбанк». На вказаному рахунку станом на 06 квітня 2022 року знаходилось 32740,00 євро. У період часу з 07 квітня 2022 року по 12 квітня 2022 року з її валютного рахунку без її згоди та відома списані кошти у сумі 1270 євро. У вересні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до АТ КБ «ПриватБанк» про зобов`язання повернення безпідставно списаних коштів. Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 02 серпня 2023 року по справі 638/5191/22 у задоволенні її позову було відмовлено. Проте постановою Харківського апеляційного суду від 29 листопада 2023 року зазначене рішення скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким позов задоволено. Зобов`язано АТ КБ «Приватбанк» повернути ОСОБА_1 безпідставно списані з банківського/карткового рахунку № НОМЕР_1 грошові кошти в сумі 970 євро, що станом на день подання позову становить 35443,80 грн шляхом їх відновлення на картковому рахунку № НОМЕР_1 ; - з банківського/карткового рахунку № НОМЕР_2 грошові кошти в сумі 300 євро, що станом на день подання позову становить 10962 грн шляхом їх відновлення на картковому рахунку № НОМЕР_2 . Стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь держави 2481 грн за подачу позову та апеляційної скарги. Станом на день звернення до суду (19 лютого 2024 року) постанову Харківського апеляційного суду від 29 листопада 2023 року відповідачем виконано не було, проте списані 28 грудня 2023 року з рахунку позивача були повернуті, про що клієнта було повідомлено листом від 29 березня 2024 року. У зв`язку з чим представник позивача ОСОБА_2 подала заяву про уточнення позовних вимог. В якому просила залишити без розгляду позовну вимогу, щодо стягнення з АТ КБ «Приват банк» повернути ОСОБА_1 безпідставно списані з банківського рахунку НОМЕР_3 грошові кошти в сумі 89,39 євро.

Неправомірним списанням грошових коштів Банк завдав позивачці моральну шкоду що виразилась у її незручностях у зв`язку з неможливістю користуватися грошовими коштами протягом тривалого часу, стражданнях та хвилюваннях з приводу відмови відповідача розв`язати спірну ситуацію позасудовим способом, витратою особистого часу на звернення до суду та правоохоронних органів, у зв`язку з неможливістю захистити порушене право споживача. Зазначене негативно позначилося на психологічному та фізичному стані позивачки та завдало їй моральну шкоду у розмір 20000 грн.

Орієнтовна приблизна вартість понесених позивачкою судових витрат у вигляді правничрї допомоги складає 24 850 грн, з яких: за складання позовної заяви 7100 грн, за складання відповіді на відзив 7100 грн, за участь в судових засіданнях (орієнтовно 3 засідання) 11 700 грн.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 11 листопада 2024 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» пеню в сумі 134,51 євро, що за курсом НБУ станом на 04 квітня 2024 року становить 5684 грн 97 коп та 5000 грн на відшкодування моральної шкоди.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Позовні вимоги про стягнення з Акціонерного товариста Комерційни банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 , безпідставно списаних з банківського рахунку НОМЕР_3 грошових коштів в сумі 89,39 євро залишено без розгляду.

Стягнуто з Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3680 грн.

Стягнуто з Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» на користь держави судовий збір в розмірі 3028 грн.

Рішення обґрунтовано тим, що наданими суду доказами підтверджено, що постанова Харківського апеляційного суду від 29 листопада 2023 року виконана відповідачем, на карту ОСОБА_1 повернуто 54223 грн 45 коп. та автоматичну списану суму в розмірі 89,39 євро. Суд вважав доведеним факт завдання Банком моральної шкоди позивачу, проте не погодився з заявленим позивачкою розміром відшкодування, оскільки він не відповідав глибині та характеру моральних страждань позивачки. Суд погодився з наданим позивачем розрахунком пені, оскільки він здійснений у відповідності до положень Закону України «Про платіжні послуги». Тому суд дійшов висновку про задоволення уточненого позову про стягнення пені в повному обсязі. Враховуючи категорію та складність справи, ціну позову, фактично витрачений час на надання правничої допомоги, та проміжок часу безпосереднього судового розгляду, суд застосувавши ч.2 ст.141 ЦПК України дійшов висновку про наявність підстав для стягнення судових витрат на правничу допомогу в розмірі 3680, 00 грн.

Не погодившись з рішенням суду АТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просило рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позов в повному обсязі.

Апеляційна скарга обгрунтована тим, що зобов`язання щодо повернення коштів випливає з постанови Харківського апеляційного суду від 29.11.2023, а тому період нарахування пені з 29.11.2023 по 19.02.2024, кількість днів 83 та період нарахування з 28.12.2023 по 19.02.2024 кількість днів 53. Відповідно до розрахунку відповідача заборгованість складає 110,15 євро. Апелянт також вказав, що позивач не надав належних і допустимих доказів на підтвердження моральної шкоди. Крім того, він наголосив, що до матеріалів справи не долучено розрахунку та відсутні інші документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги.

Відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї в межах вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 367 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно гуртуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ст.264 ЦПК України судове рішення має відповідати в тому числі на такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам оскаржуване судове рішення відповідає.

Судовим розглядом встановлено, що 06 червня 2019 року вона в Акціонерному товаристві Комерційний банк «Приватбанк» оформила анкету заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Акціонерному товаристві Комерційний банк «ПриватБанк» (Угода №SAMDNWFC5 від 06 червня 2019 року), є власницею банківської картки № НОМЕР_1 та додаткової картки № НОМЕР_2 відповідно до рахунку відкритого в Акціонерному товаристві Комерційний банк «Приватбанк». На вказаному рахунку станом на 06 квітня 2022 року знаходилось 32 740,00 євро.

З 07 квітня 2022 року по 12 квітня 2022 року з валютного рахунку позивача без згоди та відома останньої списані кошти у сумі 1270 євро.

У вересні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до АТ КБ «ПриватБанк» про зобов`язання повернення коштів. Просила зобов`язати АТ КБ «Приватбанк»: повернути ОСОБА_1 безпідставно списані з банківських/карткових рахунків грошові кошти в сумі сумі 970 євро, що станом на день подання позову становить 35443,80 грн, та грошові кошти в сумі 300 євро, що станом на день подання позову становить 10962 грн шляхом їх відновлення на карткових рахунків, а також витрати на професійну правничу допомогу.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 02 серпня 2023 року по справі 638/5191/22 у задоволенні позову ОСОБА_3 - відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного суду від 29 листопада 2023 року рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 02 серпня 2023 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким позов ОСОБА_3 до АТ КБ «ПриватБанк» про зобов`язання повернення коштів задоволено.

02 січня 2024 року АТ КБ «Приватбанк» звертався до Касаційного цивільного суду з касаційною скаргою на постанову Харківського апеляційного суду від 29 листопада 2023 року. Ухвалою від 08 січня 2024 року Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду відмовив у відкритті касаційного провадження.

У квітні 2024 року через електронний сервіс «Електронний суд» представником позивача подано заяву про уточнення позовних вимог, в якій адвокат просить суд залишити без розгляду позовну вимогу, щодо стягнення з АТ КБ «Приватбанк» пені на користь ОСОБА_1 в сумі 89,39 євро. Представник позивача просить уточнити позовні вимоги та стягнути з АТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 , пеню в сумі 134,51 євро, що по курсу НБУ станом на 04 квітня 2024 становить 5684,97 грн, стягнути з АТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у сумі 20000 грн, судові витрати покласти на відповідача, а також стягнути з АТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу.

Судова колегія погоджується з рішенням суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до п. 2 ст. 1071 ЦК України грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених договором між банком і клієнтом.

Згідно з п. 1.1.3.1.5 умов та правил надання банківських послуг, клієнт доручає банку списання грошових коштів із своїх рахунків, відкритих у валюті платіжного ліміту, в межах сум, які підлягають сплаті банку по цьому договору, при настанні строку платежів, а також списання грошових коштів з картрахунку у випадку настання строку платежів по іншим договорам клієнта в розмірі, встановленому цими договорами (договірне списання), в межах платіжного ліміту картрахунку. Банк провадить списання коштів у грошові одиниці України з рахунку клієнта в розмірі еквівалентом сумі заборгованості по договору.

Пунктом 2.1.2.5.2 умов передбачено, що при настанні термінів платежу за наданими банком клієнту кредитами та / або кредитними лімітами, або за кредитами, за якими клієнт є поручителем, клієнт доручає банку списувати грошові кошти, які розміщені на банківських рахунках, в межах сум, що підлягають сплаті банку (здійснювати договірне списання). Списання грошових коштів здійснюється відповідно до встановленого законодавством порядку.

Представник відповідача зауважує, що списані 28 грудня 2023 року з рахунку клієнта кошти у сумі 89,39 євро, повернуті клієнту на його рахунок: «Повернення платежу /DID = PB_EN_BOPMNP2003 **** **** 769946 /ПОВЕРНЕННЯ ПОГАШЕННЯ ВIД 2023-12-28 НК 6876608 89.39». Крім того, згідно з постановою Харківського апеляційного суду від 29 листопада 2023 року, повернуто суму списаних коштів про що клієнта повідомлено відповідним листом від 29 березня 2024 року.

Щодо стягнення пені представник відповідача зазначає, що судом невірно розраховано розмір пені, оскільки вартість послуги за один день становить 0,1 % від суми списаних коштів розміщених на рахунку, а період нарахування з 29.11.2023 п 19.02.2024 кількість днів 83 та період нарахування з 28.12.2023 по 19.02.2024 кількість днів 53.

Відповідно доп.9ст.86 Закону України «Про платіжні послуги» у разі виконання помилкової платіжної операції на рахунок неналежного отримувача надавач платіжних послуг зобов`язаний негайно після виявлення помилки переказати за рахунок власних коштів суму платіжної операції отримувачу, а також сплатити йому пеню в розмірі 0,1 відсотка суми простроченого платежу за кожний день прострочення від дня завершення помилкової платіжної операції до дня переказу коштів на рахунок отримувача, але не більше 10 відсотків суми платіжної операції.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Враховуючи викладене судова колегія вважає, що період нарахування пені повинен розраховуватись наступним розрахунком:

1.Заборгованість: 300 євро Дата операції: 07.04.2022 Період нарахування: 19.02.2023 - 20.03.2024 (390 днів) Розрахунок відсотків: 300 ? 0,10% ? 390 = 117 євро.Сума пені (відповідно до п. 9 ст. 86 Закону України «Про платіжні послуги»): 30,00 євро

2.Заборгованість: 300 євро Дата операції: 08.04.2022 Період нарахування: 19.02.2023 - 20.03.2024 (390 днів) Розрахунок відсотків: 300 ? 0,10% ? 390 = 117 євро Сума пені: 30,00 євро

3.Заборгованість: 300 євро. Дата операції: 09.04.2022 Період нарахування: 19.02.2023 - 20.03.2024 (390 днів) Розрахунок відсотків: 300 ? 0,10% ? 390 = 117 євро Сума пені: 30,00 євро

4.Заборгованість: 370 євро Дата операції: 12.04.2022 Період нарахування: 19.02.2023 - 20.03.2024 (390 днів) Розрахунок відсотків: 370 ? 0,10% ? 390 = 144,30 євро Сума пені: 37,00 євро

5.Заборгованість: 89,39 євро Дата операції: 28.12.2023 Період нарахування: 28.12.2023 - 21.03.2024 (84 дні) Розрахунок відсотків: 89,39 ? 0,10% ? 84 = 7,51 євро Сума пені: 7,51 євро

Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно розрахував загальний розмір пені, який складає 134,51 євро.

Щодо стягнення з відповідача моральної шкоди, судова колегія зазначає наступне.

Відповідно до частин 1, 3 статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно роз`яснень викладених у пунктах 3, 9постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній собі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості..

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано керувався вимогами ст. 56 Конституції України та ст.ст.23,1173 ЦК України. При визначені розміру відшкодування у 5000 грн, суд виходив з глибини та характеру негативних переживань позивача, яка змушений був захищати своє порушене право в судовому порядку, з неможливістю користуватися грошовими коштами протягом тривалого часу. витрачати зусилля та час для цього, що вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого часу та побуту, що негативно позначилося на її психологічному та фізичному стані та призвело до моральних страждань.

Судова колегія підтримує висновок суду та вважає його таким, що відповідає принципам справедливості, добросовісності та розумності, визначеним у п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України. Моральні страждання позивача полягали у душевних переживаннях і хвилюванні, спричинених необхідністю звернення до суду для повернення власних коштів, безпідставно списаних із валютного рахунку. Крім того, позивач була змушена докладати додаткових зусиль для захисту своїх прав, оскільки, як встановлено матеріалами справи, ОСОБА_1 довелося звертатися до суду з позовом про стягнення незаконно утриманих коштів.

Щодо стягнення судових витрат на професійну правову (правничу) допомогу.

Інтереси відповідача ОСОБА_1 під час розгляду справи в суді першої інстанції представляла адвокат Мозгова Оксана Анатоліївна на підставі договору № 06/22 від від 01 травня 2022 року про надання правової (правничої) допомоги ( надалі Договір) , свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ПТ № 2106, ордеру серії АХ № 1101182.

Згідно з пунктом 4.3. Договру розмір гонорару адвоката встановлюється сторонами у розмірі мінімальних (рекомендованих) ставок гонорару + 20 % (розміщених на сайті Ради адвокатів Харківської області за посиланням: http://www/advokat/org/ua або НААУ, даючих на дату надання допомоги). Позивач зазначає наступні витрати на професійну правничу допомогу; складання позовної заяви: 7100 грн; складання відповіді на відзив: 7100 грн; участь у судових засіданнях: 11700 грн (за погоджені потенційні 3 засідання). Загальна сума: 24850 грн.

Виходячи зі змісту частини восьмої статті 141 ЦПК України, сторона може подати докази на підтвердження розміру витрат, які вона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, у тому числі і після судових дебатів, але виключно за сукупності двох умов: по-перше, ці докази повинні бути подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, по-друге, сторона зробила відповідну заяву про розподіл судових витрат до закінчення судових дебатів.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (п. 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).

Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є:

- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

- розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц та в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року у справі№ 922/445/19 міститься правовий висновок про те, що розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Аналогічні висновки наведено також в постановах Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19 та 11 листопада 2020 року у справі № 673/1123/15-ц.

Разом з тим, при визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19).

Судова колегія вважає що визначений судом з урахавунням часткового задоволення позовний вимог ОСОБА_1 розмір витрат на правничу допомогу - 3680, 00 грн відповідає критерію реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру, конкретним обставинам справи, з урахуванням її складності, вчинених необхідних процесуальних дій сторони, часу витраченого адвокатом на надання правової допомоги.

При цьому судова колегія відхиляє доводи апелянта з приводу безпідставного стягнення витрат на надану професійну правничу допомогу, оскільки відшкодування зазначених витрат здійснюється у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Дана позиція є усталеною і підтверджується численними постановами Верховного суду, наприклад у справах № 923/560/17,№ 329/766/18,№ 178/1522/18.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, питання щодо перерозподілу судових витрат відповідно до статті 141 ЦПК УкраїнитаЗакону України «Про судовий збір» не вирішувалося.

Керуючись ст.ст.367,369,374, п.п. 1,4ч. 1 ст.376, ст.ст.381,382 ЦПК України,суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 11 листопада 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, касаційна скарга на неї подається безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий О.Ю. Тичкова

Судді О.В. Маміна

Н.П. Пилипчук