Справа № 357/1823/25
Провадження № 2/357/2201/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2025 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Бебешко М. М. ,

при секретарі Ільницька І. П.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит Капітал» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В :

06 лютого 2025 року ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» звернулося до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якій просить стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором № 1094923 від 02.11.2023 в розмірі 30159,58 грн та судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, 02.11.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Селфі кредит» та ОСОБА_1 укладено Договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №1094923, відповідно до умов якого Товариство надало Відповідачу грошові кошти, а Відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом в порядку та строки, визначені Договором. Товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало Відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначеними умовами кредитного договору. Відповідач, у свою чергу, не виконав умов кредитного договору. Термін повернення кредиту у повному обсязі настав, а заборгованість за кредитним договором у встановлений строк не була погашена, у зв`язку з чим ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» вимушене звернутись із даним позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у судовому порядку з метою захисту та поновлення порушених прав, а саме повернення кредитних коштів, відсотків у зв`язку із неналежним виконанням позичальником зобов`язання за кредитним договором. Станом на дату звернення до суду з позовною заявою заборгованість Відповідача перед Позивачем становить: 30159,58 грн: заборгованість за тілом кредиту 5473,48 грн.; заборгованість за відсотками 24686,1 грн.. Таким чином, загальна сума заборгованості Відповідача становить 30159,58 грн..

21.06.2024 ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «Фінансова Компанія «КредитКапітал», керуючись главою 47 ЦК України, уклали Договір факторингу № 21062024. Згідно вищевказаного Договору, та у відповідності до ст. 512 ЦК України, ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу Нового Кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які були боржниками ТОВ «Селфі Кредит» включно і до відповідача за кредитним договором №1094923 від 02.11.2023 року

Відповідно до автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06 лютого 2025 року вказану справу передано на розгляд судді Бебешко М.М.

Ухвалою судді від 07 лютого 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 06 березня 2025 року.

Ухвалою суду від 04 березня 2025 року задоволено клопотання представника відповідача адвоката Речицької Я. О. про проведення судових засідань в режимі відео конференції за участі представника відповідача ОСОБА_2

06 березня 2025 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву з проханням відмовити в задоволенні позовних вимог. Відзив обґрунтовано тим, що суд не може брати до уваги надані правила надання коштів у позику, тому що договір між «Селфі Кредит» та ОСОБА_3 укладений 02.11.2023 року, а надана редакція правил вступила в силу, тільки 21.11.2023 року. Законом України № 891-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України щодо споживчого кредитування і формування та обігу кредитних історій» 15 вересня 2020 року прийнятим Верховною Радою України, зазначено, що будь-який кредит на суму меншу або таку ж як офіційна сума мінімальної заробітної плати на момент отримання кредиту, або укладений кредитний договір на строк до одного місяця, вважається «споживчим кредитом» та регулюється нормами Закону України «Про споживче кредитування». Договір № 1094923 про надання споживчого кредиту по продукту «New Short». Відповідно до ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %, натомість в Договорі № 1094923 процентна ставка становить 2.2%. До матеріалів справи не додано документів на підтвердження направлення її примірника договору та вона його не отримувала. Кредитодавець, який відступив право вимоги за договором про споживчий кредит новому кредитору або залучив колекторську компанію до врегулювання простроченої заборгованості, зобов`язаний протягом 10 робочих днів з дати відступлення права вимоги за договором про споживчий кредит новому кредитору або залучення колекторської компанії до врегулювання простроченої заборгованості повідомити споживача у спосіб, визначений частиною першою статті 25 цього Закону та передбачений договором про споживчий кредит, про такий факт та про передачу персональних даних споживача, а також надати інформацію про нового кредитора або колекторську компанію. Позивач не надає жодних доказів, що ОСОБА_1 в належний спосіб була повідомлена про переуступку права вимоги.

Крім того відповідач пояснила, що через проблеми зі здоров`ям та необхідністю лікування вона змушена була звернутись до кредитних установ. У одних брала іншим віддавала, але серед кредитних установ не було Позивача. Також позивачем не враховано сплати, які вона робила по даному кредиту. Крім того зобов`язання відповідача щодо сплати відсотків, здійснених на підставі ст. 625 ЦК України за період з отримання кредиту по дату винесення рішення по ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» підлягають списанню позивачем в зв`язку з прямою нормою закону, викладеною в п. 18 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України. Також зазначила, що не отримала жодної претензії, не отримувала повідомлення про передачу мого боргу, про подання позову до суду.

Судове засідання, призначене на 06 березня 2025 року було відкладено на 01 квітня 2025 року для надання можливості представнику позивача подати відповідь на відзив.

13 березня 2025 року представник відповідача Речицька Я.О. подала до суду заяву про долучення доказів, а саме копії платіжних інструкцій.

20 березня 2025 року представник позивача Газдун М.І. звернулась до суду з клопотанням про розгляд справи без участі представника позивача. Зазначили, що 06.03.2025 на адресу ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» надійшов від Відповідача відзив на позовну заяву. Однак всі аргументи та заперечення, які Відповідач навів в даному відзиві вже отримали вичерпну оцінку і відповідь у позовній заяві. Докази та пояснення додані до матеріалів справи є достатніми для вирішення даного спору. Позивач вважає аргументи у відзиві безпідставними та такими, що спрямовані на уникнення відповідальності за невиконане зобов`язання.

01 квітня 2025 року на адресу суду надійшли письмові пояснення подібні за змістом, викладеним у відзиві.

01 квітня 2025 року на адресу суду надійшло клопотання від представника відповідача Речицької Я.О. про розгляд справи без участі відповідача та її представника.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

02.11.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Селфі Кредит» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 1094923 (а.с. 49-55), згідно з п.1.3 сума кредиту складає 5 500,00 грн. Відповідно до п. 1.4 строк кредиту становить 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 10 днів. Детальні терміни повернення кредиту та сплати процентів, визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є Додатком № 1 до цього Договору. Графік платежів розраховується з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки, виходячи з припущення, що споживач виконає свої обов`язки на умовах та в строки, визначені в договорі. Згідно п. 1.4.1 у споживача відсутнє право продовжувати строк кредитування або строк виплати кредиту, встановлених Договором на підставі звернення до Товариства.

Відповідно до п. 1.5.1 Договору стандартна процентна ставка становить 2,2% в день та застосовується в межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4 цього Договору.

Знижена процентна ставка 1,54 % в день та застосовується відповідно до наступних умов. Якщо споживач до 12.11.2023 або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту. Споживач, як учасник програми лояльності, отримає від Товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити споживач за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати, буде перераховано за зниженою процентною ставкою. Крім того, споживач може отримати індивідуальну знижку , якщо до вказаної дати здійснить часткове/повне дострокове повернення кредиту, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити споживач за стандартною процентною ставкою буде перераховано за зниженою процентною ставкою до дати часткового/повного дострокового повернення кредиту (включно).

Згідно п. 1.7.1 Договору орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору за стандартною процентною ставкою за весь строк користування кредитом складає 141849,48 % річних.

Відповідно до п. 1.8.1 Договору орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом складає 49 060,00 грн.

Договір підписано електронним підписом з використанням одноразового ідентифікатора Е793 (п. 10 Договору), що також підтверджується Довідкою про ідентифікацію (а.с. 59).

Згідно додатку № 1 до договору про надання споживчого кредиту № 1094923 від 02.11.2023 загальна вартість кредиту становить 48 697,00 грн. Якщо споживачем не будуть виконані умови Договору для отримання зниженої процентної ставки, розмір процентів за вказаний період буде перераховано за стандартною процентною ставкою, в зв`язку чим перший платіж зі сплати процентів збільшиться та складе 1 210,00 грн, а загальна сума розмірів платежів, що зазначені в графіку платежів буде мати наступні значення реальна річна процентна ставка 141849,48% річних, загальна вартість кредиту 4 9060,00 грн (а.с. 56-57).

21 червня 2024 року між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення прав вимог № 21062024 (а.с. 71-79) Згідно вказаного договору ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які є боржниками ТОВ «Селфі Кредит», включно і до за кредитним договором № 1094923 від 02.11.2023.

Згідно витягу з реєстру боржників до Договору факторингу № 21062024 від 21.06.2024 про відступлення прав вимоги ТОВ «»Фінансова компанія «Кредит-Капітал» набуло право вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором № 1094923 від 02.11.2023 на загальну суму 30 159,58 грн, що складається з заборгованості по тілу кредиту 5 473,48 грн, заборгованості по відсотках 24 686,10 грн ( а. с. 80).

Згідно розрахунку заборгованості за Договором № 1094923 від 02.11.2023 станом на 21.06.2024 розмір заборгованості складає 30 159,58 грн, що складається з заборгованості по тілу кредиту 5 473,48 грн, заборгованості по відсотках 24 686,10 грн (62-70).

При вирішенні справи суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частинами 1, 2 ст. 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно- комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Згідно зі ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

За приписом ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Частиною 1 ст. 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, установлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Разом з тим, особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Так, пунктами 5, 6, 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» встановлено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додається до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним із моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Правилами ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» регламентовано, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України).

Водночас, не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину тощо) вказується особа, яка створила замовлення.

Аналогічні правові висновки зроблені Верховним Судом, наприклад, у постановах від 12 січня 2021 у справі № 524/5556/19, від 10 червня 2021 у справі №234/7159/20, які, відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України, суд враховує при виборі і застосуванні норми права до цих спірних правовідносин.

З наведених обставин справи вбачається, що кредитний договір на підставі якого позивачем заявлено про стягнення заборгованості був укладений в електронній формі із застосуванням одноразового ідентифікатора Е793 та наданням персональних даних відповідача, що підтверджується довідкою про ідентифікацію (а.с. 59), а також пунктом 10 Договору.

Отже, виходячи з вищенаведених положень законодавства та встановлених обставин справи, суд приймає до уваги те, що вказаний договір підписаний електронним підписом, використання якого не можливе без проходження попередньої реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора, та без здійснення входу ним на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету.

У свою чергу, доказів того, що персональні дані відповідача (копія паспорта громадянина України, РНОКПП, реквізити банківської картки на яку первісним кредитором здійснювалось перерахування позичених грошових коштів, номер телефону, адреса електронної пошти), які до того ж відповідають даним зазначеним відповідачем у відзиві, були використані неправомірно для укладення кредитного договору від її імені, ним до суду не надано. Також слід звернути увагу на те, що відповідач до правоохоронних органів із відповідною заявою щодо вчинення відносно неї шахрайських дій не зверталась як і не оскаржувала правомірність укладеного договору.

Крім того, відповідач не заперечила щодо звернення її до кредитних установ з метою отримання кредитних коштів та надала до суду виписку по рахунку за період з 30.07.2023 по 31.12.2023 згідно якої вбачається, що 02.11.2023 вона отримала на свій рахунок безготівкове зарахування на суму 5 500,00 грн (а.с.148-154).

Згідно ч. 4 ст. 3 Закону України «Про споживче кредитування» сфера дії цього закону поширюється до кредитів за договорами, загальний розмір кредиту за якими не перевищує розміру однієї мінімальної заробітної плати, встановленої на день укладення кредитного договору, застосовуються вимоги цього Закону, крім частин другої - сьомої, абзацу другого частини десятої та частини дванадцятої статті 9, статті 19 та частини другої статті 21 цього Закону, а також положення щодо врегулювання простроченої заборгованості.

Згідно ч. 5 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %..

Статтю 8 доповнено частиною п`ятою згідно п. 5 розділу І Закону № 3498-IX від 22.11.2023 «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг».

Згідно п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 3498-ІХ від 22.11.2023 дія пункту 5 розділу I цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.

Отже, на договір № 1094923 від 02.11.2023 поширюється дія ч. 5 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування», згідно якої максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %, хоч він укладений до набрання чинності даним законом, однак строк дій такого договору продовжувався після набрання чинності даним законом.

Разом з тим згідно п. 17 Прикінцевих та перехідних положень встановлено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.

Враховуючи наведені норми Законів України «Про споживче кредитування», а також Закон «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» розмір процентної ставки підлягає перерахунку.

За перші 120 днів строку кредитування розмір процентної ставки 2,2% в день (згідно умов договору) сума процентів складає 14 520,00 грн (з розрахунку 5 500,00 грн (сума кредиту) х 2,2% х 120 (днів) .

За наступні 120 днів розмір процентної ставки 1,5 % в день (згідно обмежень встановлених Законом «Про споживче кредитування» з урахуванням п. 17 Прикінцевих положень ) сума процентів складає 9900,00 грн (з розрахунку 5500 (сума кредиту) х 1,5% х 120 (днів) .

За наступні 120 днів розмір процентної ставки 1,0 % в день (згідно обмежень встановлених Законом «Про споживче кредитування») сума процентів складає 6600 грн (з розрахунку 5500 (сума кредиту) х 1,0% х 120 (днів).

Отже, загальний розмір процентів за договором про надання споживчого кредиту № 1094923 з урахуванням положень Закону України «Про споживче кредитування» становить 31 020,00 грн.

Відповідач, заперечуючи проти позовних вимог стверджує, що сплачувала кредитні кошти та надала платіжні інструкції (а.с. 183-228), разом з тим, суд не може прийняти їх до уваги як такі, що підтверджують погашення відповідачем заборгованості за кредитним договором № 1094923 від 02.11.2023, оскільки такі платіжні інструкції не місять в призначенні платежу відомостей про погашення заборгованості саме за кредитним договором № 1094923 від 02.11.2023, крім того не ідентифікувати отримувача коштів, такі ж відомості відсутні й у виписці по рахунку, наданій відповідачем (а.с. 148-154).

Отже, суд приймає до уваги платежі, здійснені відповідачем, які наявні в розрахунку заборгованості (а.с.62-70), а саме погашення заборгованості за тілом кредиту 26,52 грн, та погашення заборгованості за відсотками 3 025,00 грн.

З проведеного судом розрахунку відсотків за договором з урахуванням обмежень визначених Законом України «Про споживче кредитування» сума відсотків за договором становить 31 020, 00 грн, суд приймає до уваги сплачену суму відсотків в розмірі 3 025, 00 грн. Отже, сума заборгованості за відсотками становить 27 995,00 грн.

Разом з тим, позивач в позовній заяві просить стягнути з відповідача заборгованість за відсотками в розмірі 24 686,10 грн.

Згідно ч. 2 ст. 264 ЦПК України при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Щодо неповідомлення відповідача про перехід права вимоги за кредитним договором від ТОВ «Селфі кредит» до ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Наслідками неповідомлення боржника є відповідальність нового кредитора за ризик настання несприятливих для нього наслідків і визнання виконання боржником зобов`язання первинному кредитору належним.

Неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою відмову у позові новому кредитору, а може впливати на визначення розміру боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попередньому або ж свідчити про прострочення кредитора. Тобто факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань.

Дана позиція відповідає висновкам Верховного суду, наведеним в Постанові від 06 лютого 2019 року в справі № 361/2105/16-ц, та Постанові від 06 лютого 2018 року в справі № 278/1679/13-ц.

Щодо тверджень відповідача про неотримання досудової вимоги від позивача суд зазначає наступне.

У Рішенні Конституційного Суду України від 09 липня 2002 року у справі № 1-2/2002 за конституційним зверненням Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Кампус Коттон клаб» щодо офіційного тлумачення положення частини другої статті 124 Конституції України (справа про досудове врегулювання спорів) вказано, що можливість використання суб`єктами правовідносин досудового врегулювання спорів може бути додатковим засобом правового захисту, який держава надає учасникам певних правовідносин, що не суперечить принципу здійснення правосуддя виключно судом. Виходячи з необхідності підвищення рівня правового захисту держава може стимулювати вирішення правових спорів у межах досудових процедур, однак їх використання є правом, а не обов`язком особи, яка потребує такого захисту.

Конституційний Суд України виснував, що право особи (громадянина України, іноземця, особи без громадянства, юридичної особи) на звернення до суду за вирішенням спору не може бути обмежене законом, іншими нормативно-правовими актами. Встановлення законом або договором досудового врегулювання спору за волевиявленням суб`єктів правовідносин не є обмеженням юрисдикції судів і права на судовий захист.

У частинах першій, третій статті 4 ЦПК України закріплено право особи в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною.

Таким чином не направлення позивачем досудової вимоги відповідачу про погашення заборгованості не перешкоджає праву позивачу на звернення до суду за захистом своїх порушених прав та не може бути підставою для відмови в задоволенні позовних вимог.

Подібний висновок суду викладений в Постанові Великої Палати Верховного суду від 04 липня 2023 року в справі № 553/1501/15-ц.

Щодо посилання відповідача на складні життєві обставини, наявність захворювань в неї та її чоловіка, суд не може прийняти їх до уваги, оскільки згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Волевиявлення сторін кредитного договору було вільним і відповідало їх внутрішній волі. Наявність складних життєвих обставин та проблем зі здоров`ям в позичальника та членів його сім`ї не може слугувати підставою для звільнення від обов`язку виконувати умови договору належним чином

Щодо посилання відповідача про звільнення від обов`язку сплати відсотків на період дії воєнного стану згідно п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦПК України суд зазначає наступне.

Згідно статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 18 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України передбачено, що в період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Відповідно до Закону України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» затверджено відповідний Указ Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022, яким у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України введено в Україні воєнний стан, який триває дотепер.

Разом з тим, позивач не звертався до суду з вимогою про стягнення суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми згідно ст. 625 ЦК України, а також з вимогою про стягнення неустойки.

Тому нараховані відсотки, які просить стягнути позивач не є неустойкою та не відноситься до платежів, передбачених ст. 625 ЦК України, а тому на них не поширюється заборона нарахування згідно п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України.

Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Виходячи із принципу змагальності сторін, у спорі про стягнення кредитної заборгованості на позивача покладається тягар доведення надання позичальнику кредитних коштів та порушення боржником своїх зобов`язань щодо повернення кредиту, а на відповідачі відповідно лежить тягар доведення відсутності у нього заборгованості.

З урахуванням наведених норм чинного законодавства та встановлених у справі обставин, суд вважає, що відповідач, отримавши обумовлену у кредитному договорі суму, належним чином не виконала взяті на себе кредитні зобов`язання, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка підтверджується письмовими доказами та підлягає стягненню з позичальника на користь позивача.

Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі.

Згідно ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача стягуються судові витрати в розмірі сплаченого судового збору 2 422,40 грн.

Керуючись ст. 12, 13, 76, 77, 81, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит Капітал» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит Капітал» суму заборгованості за кредитним договором № 1094923 від 02.11.2023 в розмірі 30 159, 58 грн, що складається з заборгованості за тілом кредиту 5 473,48 грн, заборгованості за відсотками 24 686,10 грн та судові витрати по оплаті судового збору в сумі 2 422,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його складення до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит Капітал», адреса: вул. Смаль-Стоцького 1, 28 корпус, м. Львів, 79000, .

Відповідач: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Місце проживання: АДРЕСА_1 . РНОКПП: НОМЕР_1 .

Суддя М. М. Бебешко