ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/503/25Головуючий по 1 інстанції
Справа №711/7235/24 Категорія: 304030000 Демчик Р. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2025 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів: Новікова О.М., Карпенко О.В., Сіренка Ю.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 на заочне рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 04 грудня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 , який представляє інтереси фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором суборенди легкового автомобіля, -

в с т а н о в и в :

У вересні 2024 року фізична особа-підприємець ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що 08.01.2024 року між ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_3 був укладений Договір суборенди легкового автомобіля від 24.11.2023 року, відповідно до якого відповідач отримав в суборенду транспортний засіб - Volkswagen Jetta, 2014 року випуску, колір синій, шасі: НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_3 строком на 12 місяців.

Відповідно до п. 5.1. Договору суборенди відповідач зобов`язався сплачувати орендну плату щотижня в розмірі - 4500,00 грн.

В період перебування автомобіля в суборенді відповідача відповідно до Договору суборенди, а саме з 08.01.2024 року по 28.03.2024 року відповідачем не було сплачено жодного платежу в рахунок погашення орендної плати у зв`язку з чим утворилась заборгованість у розмірі - 52 071,00 грн.

На його прохання сплати заборгованість, відповідач не реагує.

На підставі наведеного ФОП ОСОБА_2 просив суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за Договором суборенди легкового автомобіля у розмірі 52071,00 грн. та судові витрати.

Заочним рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 04 грудня 2024 року у задоволенні позову відмовлено.

Судове рішення мотивовано тим, що, згідно з договором суборенди «Орендар» передає, а «Суборендар» бере в тимчасове володіння та користування легковий автомобіль (далі рукописним текстом) Skfabia 12 Запоріжжя н.з. НОМЕР_4 , з 08.01 VW Jetta НОМЕР_2 НОМЕР_1.

Пунктом 3 вказаного договору передбачений порядок передачі автомобіля в оренду.

Згідно з п.п.3.1 договору, автомобіль Skoda Fabia Запоріжжя, має бути переданий Орендарем та прийнятий Суборендарем протягом одного дня з моменту підписання договору.

Термін оренди складає 12 місяців з моменту прийняття об`єкту, що орендується (п.п.5.1. договору).

Відповідно до п. 5.1. договору Суборендар сплачує орендну плату щотижня в розмірі 3500,00 грн.

За таких обставин суд дійшов висновку про те, в договорі взагалі не зазначені умови передачі в суборенду автомобіля Volkswagen Jetta, державний номерний знак НОМЕР_2 ., а п.п. 3.1. договору не містить відомостей про передачу автомобіля в суборенду.

Також, із змісту договору не можливо зробити висновок про те, за оренду якого саме автомобіля у п.п.5.1. договору, встановлена орендна плата.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду представник за довіреністю ФОП ОСОБА_2 - ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на те, що рішення є незаконним та необґрунтованим, прийнятим із неправильним застосуванням норм матеріального права, з неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги вказує, що 24.11.2023 року між ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договір суборенди легкового автомобіля від 24.11.2023 року, відповідно до якого ОСОБА_3 отримав в суборенду транспортний засіб Skoda Fabia, д.н.з. НОМЕР_4 , яким користувався та за користування яким сплачував орендну плату до 08.01.2024 року.

08.01.2024 року відповідно до умов п. 1.1. Договору суборенди ОСОБА_3 повернув з оренди ФОП ОСОБА_2 транспортний засіб Skoda Fabia, д.н.з. НОМЕР_4 та отримав в оренду інший автомобіль Volkswagen Jetta, 2014 року випуску, колір синій, шасі: НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_3 .

Відповідно до п. 5.1. Договору суборенди ОСОБА_3 зобов`язався сплачувати орендну плату за користування автомобілем щотижня в розмірі 4500 грн.

Однак в період перебування автомобіля в суборенді у ОСОБА_3 відповідно до Договору суборенди, а саме з 08.01.2024 року по 28.03.2024 року ОСОБА_3 не сплатив жодного платежу в рахунок погашення орендної плати у зв`язку з чим утворилась заборгованість в розмірі 52071,42 грн.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 вказує, що не підписував договорів суборенди щодо автомобіля Volkswagen Jetta НОМЕР_2 . Відсутній акт приймання-передачі автомобіля, що підтверджує неотримання у користування зазначеного автомобіля.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів доходить наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Зважаючи на те, що відповідач оскаржує судове рішення лише в частині нарахування відсотків за користування кредитними коштами, тому суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення лише у даній частині.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалене судом першої інстанції рішення не в повній мірі відповідає зазначеним вище вимогам.

Як вбачається з матеріалів справи та судом першої інстанції встановлено, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , власником транспортного засобу Volkswagen Jetta, 2014 року випуску, колір синій, шасі: НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 є ОСОБА_4

12.12.2021 року між ФОП ОСОБА_4 та ФОП ОСОБА_2 був укладений договір №210912, що підтверджується відповідною копією договору, яка додана до позовної заяви та засвідчена представником позивача.

Пунктом 1 договору передбачено, що Орендодавець передає, а Орендар Приймає в тимчасове користування строк с троком на 36 місяців транспортний засіб марки Volkswagen Jetta, 2014 року випуску, шасі: НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2

Відповідно пункту 2 договору, транспортний засіб є власністю Орендодавця і зареєстрований за ним відповідно до техпаспорта серії НОМЕР_3.

Пунктом 6 договору Орендар має право використовувати транспортний засіб без будь-яких обмежень. Орендар самостійно здійснює використання транспортного засобу у своїй діяльності для особистих потреб, для господарської діяльності, і має право без згоди Орендодавця передавати автомобіль третім особам, укладати від свого імені договори перевезення, договори оренди, а також інші договори відповідно до призначення транспортного засобу.

24.11.2023 року між ФОП ОСОБА_2 , як «Орендарем» і ОСОБА_3 , як «Суборендарем» укладено договір суборенди легкового автомобіля, що підтверджується відповідною копією договору, яка додана до позовної заяви та засвідчена представником позивача.

Згідно цього договору «Орендар» передає, а «Суборендар» бере в тимчасове володіння та користування легковий автомобіль (далі рукописним текстом) Skfabia 12 Запоріжжя н.з. НОМЕР_4 , з 08.01. VW Jetta НОМЕР_2 НОМЕР_1.

Пунктом 3 вказаного договору передбачений порядок передачі автомобіля в оренду.

Згідно п.п.3.1 договору, автомобіль Skoda Fabia Запоріжжя, має бути переданий Орендарем та прийнятий Суборендарем протягом одного дня з моменту підписання договору.

Термін оренди складає 12 місяців з моменту прийняття об`єкту, що орендується (п.п.5.1. договору).

Відповідно до п.п. 5.1. договору Суборендар сплачує орендну плату щотижня в розмірі 3500,00 грн. (з 08.01 4500,00 грн.).

Відповідно до ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною першою статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч.1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк.

Відповідно до ч.1 ст. 762 ЦК України за найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Відповідно до ч.1 ст. 765 ЦК України наймодавець зобов`язаний передати наймачеві майно негайно або у строк, встановлений договором найму.

Відповідно до ст. 774 ЦК України передання наймачем речі у володіння та користування іншій особі (піднайм) можливе лише за згодою наймодавця, якщо інше не встановлено договором або законом. Строк договору піднайму не може перевищувати строку договору найму. До договору піднайму застосовуються положення про договір найму.

Загальними положеннями про найм (оренду) передбачено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або обов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди) (стаття 759 ЦК України).

Частиною третьою статті 640 ЦК України встановлено, що договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації.

Згідно з частиною другою статті 799 ЦК України договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі; договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню.

Згідно із ст. 209 ЦК України правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін. Нотаріальне посвідчення правочину здійснюється нотаріусом або іншою посадовою особою, яка відповідно до закону має право на вчинення такої нотаріальної дії, шляхом вчинення на документі, в якому викладено текст правочину, посвідчу вального напису. Нотаріальне посвідчення може бути вчинене на тексті лише такого правочину, який відповідає загальним вимогам, встановленим ст.203 ЦК України.

За загальним правилом, передбаченим ч.1 ст. 799 ЦК України, договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі. Але, якщо стороною у цьому договорі виступає фізична особа, то згідно з ч. 2 ст. 799 ЦК України, договір підлягає нотаріальному посвідченню (ч.2 ст.799 ЦК України).

Відповідно до частин 1, 2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність установлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Відповідно до частини першої статті 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Згідно із частиною другою статті 220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо всіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Відповідно до ч. 1 ст. 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Нікчемний договір не породжує тих прав і обов`язків, настання яких бажали сторони, і визнання такого договору недійсним судом не вимагається.

Подібні правові висновки викладені в постановах Верховного Суду України від 19 жовтня 2016 року у справі № 6-1551цс16, від 18 січня 2017 року у справі № 6-648цс16, у постанові Верховного Суду від 01 квітня 2020 року у справі № 404/4702/18-ц (провадження № 61-8629св19).

Предметом спору у цій справі є зобов`язання відповідача, яке ґрунтується на договорі суборенди (субнайму) автомобіля-транспортного засобу, укладеного між фізичною особою - підприємцем та фізичною особою у простій письмовій формі.

Отже, згаданий договір суборенди транспортного засобу є нікчемним в силу вищевказаних норм матеріального права та такий договір не створює жодних правових наслідків, а тому відповідно відсутні підстави для стягнення з відповідача сум, розрахованих відповідно до умов договору.

Згідно зі статтями 216, 220 ЦК України негативні наслідки про відсутність правових підстав для виконання нікчемного договору прямо передбачені вказаними нормами матеріального права, а тому суд їх застосовує самостійно, оскільки "суд знає закони" (принцип jura novit curia).

Відповідно до частини 4 статті 376 ЦПК України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Отже, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, а рішення суду зміні в частині мотивів відмови у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 35, 258, 374, 376, 381- 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Заочне рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 04 грудня 2024 року в частині мотивів відмови в позові змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, встановлених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді