Провадження № 2/638/1846/25

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2025 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі головуючого судді Малахової О.В., за участю секретаря судового засідання Дрозденко У.С., позивача - ОСОБА_1 , третьої особи, яка не заявляє вимог на предмет спору, на стороні Позивача ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву ОСОБА_1 до Борівської селищної ради Харківської області, третя особа, яка не заявляє вимог на предмет спору, на стороні Позивача ОСОБА_2 , про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі Позивачка, ОСОБА_1 ) звернулася з позовом до Борівської селищної ради Харківської області (далі Відповідач), у якому просить суд встановити їй додатковий строк три місяці для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 . В якості правових підстав звернення зазначає норми статтей 1261, 1268, 1269 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Також Позивач просить суд витребувати з Ізюмської державної нотаріальної контори Харківської області (64309, Харківська область, місто Ізюм, проспект Незалежності, 64-В) копію спадкової справи №132/2024, заведеної після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою від 05.11.2024 відкрито загальне позовне провадження.

14.11.2024 надійшла заява третьої особи, яка не заявляє вимог на предмет спору, на стороні Позивача ОСОБА_2 , у якій зазначила, що не заперечує проти задоволення позову, що також підтвердила особисто у судовому засіданні 20.03.2025.

21.01.2025 надійшла заява Відповідача, у якій він проти задоволення позову не заперечує, справу просив розглянути без участі його представника.

29.01.2025 від Ізюмської державної нотаріальної контори надійшла копія спадкової справи після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .

Ухвалою від 19.02.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті 20.03.2025.

У судовому засіданні 20.03.2025 Позивачка позов підтримала та просила позов задовольнити, з підстав зазначених у позові.

Представник Відповідача у судове засідання не з`явився.

Відповідно до положень пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Також, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З огляду на витребування доказів у нотаріуса, з метою дотримання єдності судової практики, а також врахування позиції Великої Палати Верховного Суду у справі № 927/1206/21 при прийнятті судового рішення, суд розглядає справу в розумний строк, тобто такий, що є об`єктивно необхідним для забезпечення можливості реалізації учасниками справи відповідних процесуальних прав.

Заслухавши Позивача, розглянувши позовну заяву та надані докази, суд встановив, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 07.12.2021 Борівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Ізюмському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Із копії заповіту, який міститься в спадковій справі ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , як донька, зазначена спадкоємцем.

25.10.2024 ОСОБА_1 звернулася до Ізюмської державної нотаріальної контори Харківської області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

Постановою державного нотаріуса Ізюмської державної нотаріальної контори Харківської області від 25.10.2024 відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом та зазначено, що ОСОБА_1 не проживала разом з померлою ОСОБА_3 , тому у ОСОБА_1 відсутнє підтвердження факту прийняття спадщини.

У позові ОСОБА_1 зазначила, що після повномасштабного вторгнення РФ в України залишилася проживати з в с. Загризове, Ізюмського району, Харківської області, яке з 07.03.2022 по 10.09.2022 перебувало в окупації. Після деокупації строк на подання заяви уже сплинув. У зв`язку з цим Позивачка зазначає, що тому не могла своєчасно звернутися до нотаріальної контори через непереборні обставини: у зв`язку зі збройною агресією Російської Федерації в Україні був введений воєнний стан, с.Загризове Борівського району Харківської області перебувало під окупацією. Під час окупації в Ізюмського (Борівського) району Харківської області нотаріальні контори не працювали, через що Позивачка була позбавлена можливості своєчасно реалізувати право на звернення із заявою про прийняття спадщини. У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Указом Президента України N? 64/2022 в Україні введено воєнний стан, який діє до цього часу. Оскільки перешкоди у вигляді воєнного стану почали існувати протягом шестимісячного строку, встановленого законом для прийняття спадщини або відмови у прийняття спадщини, просить суд визнати поважними причинами пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини.

Частинами першою та третьою статті 13 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За правилами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

За правилами частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Подання заяви про прийняття спадщини є дією, що її повинен вчинити спадкоємець, який бажає прийняти спадщину у разі, коли він не проживав на час відкриття спадщини постійно зі спадкодавцем.

Для прийняття спадщини встановлено строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (частина третя статті 1272 ЦК України).

Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є такі, що пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть застосовуватися, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Суд не може визнати поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, брак коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо (висновки викладені Верховним Судом у постановах від 17.03.2021 у справі № 638/17145/17, від 22.03.2023 у справі № 361/8259/18, від 26.06.2024 у справі №686/5757/25 тощо).

За конкретних фактичних обставин кожної справи пропуск строку для прийняття спадщини суд має оцінювати з урахуванням тривалості такого пропуску та загальних засад цивільного законодавства, як-от розумність, добросовісність та справедливість.

Головною ознакою поважних причин такого пропуску є те, що вони унеможливлюють своєчасне звернення із заявою про прийняття спадщини.

Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, першорядно, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду.

Суди мають враховувати, що безпідставне надання додаткового строку для прийняття спадщини є порушенням правової визначеності, як елемента правовладдя (верховенства права), та є незаконним втручанням у права спадкоємців, які прийняли спадщину, а у разі відсутності таких спадкоємців - в інтереси територіальної громади, яка має право на визнання спадщини відумерлою (правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 26.06.2024 у справі №686/5757/25).

Принцип пропорційності тісно пов`язаний з принципом правовладдя (верховенства права): принцип правовладдя є фундаментом, на якому базується принцип пропорційності, натомість принцип пропорційності є умовою реалізації принципу правовладдя і водночас його неодмінним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип пропорційності як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності.

Дотримання принципу пропорційності передбачає, що втручання у право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде порушенням статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, потрібно визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж потрібно для реалізації поставленої мети.

Після закінчення строку, передбаченого ЦК України для подання заяви про прийняття спадщини, право спадкоємця на прийняття / відмову від прийняття спадщини є реалізованим, а його результат не підлягає зміні у зв`язку з обставинами, які залежали від самого спадкоємця, до яких, зокрема, входить пасивна поведінка спадкоємця, який усвідомлює чи повинен усвідомлювати (у зв`язку зі своєю спорідненістю зі спадкодавцем та відсутністю спадкоємців попередньої черги, закликаних до спадкування) наявність в нього права на спадкування.

Позивачкою не надано доказів на підтвердження вчинення нею дій, спрямованих на подання заяви про прийняття спадщини у визначений законом строк, а також і щодо конкретних обставин, які перешкоджали подати відповідну заяву у вказаний строк. Також Позивачка не надала будь-яких доказів щодо вчинення нею дій, які б свідчили про її волевиявлення про прийняття спадщини після смерті матері, до введення воєнного стану у встановлений законом шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини, враховуючи також його продовження постановою Кабінету Міністрів України від 24 червня 2022 року №719 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо нотаріату та державної реєстрації в умовах воєнного стану».

Посилання Позивачки на перебування с. Загризове, Ізюмського району, Харківської області тимчасово окупованою територією з відсутністю можливостей подання заяви, не є належним обґрунтуванням поважності причин неподання відповідної заяви, враховуючи, що с. Загризове, Ізюмського району, Харківської області перебувало тимчасово окупованою територією Російською Федерацією з 13.04.2022 по 04.10.2022, відповідно до наказу Міністерство розвитку громад та територій України від 28.02.2025 № 376 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією».

Як вже зазначалося, у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, та протягом шести місяців з дня його припинення або скасування у випадку, якщо місцем відкриття спадщини є населений пункт, на території якого органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, територія, на якій ведуться активні бойові дії, або тимчасово окупована Російською Федерацією територія, щодо яких не визначено дату завершення бойових дій або тимчасової окупації, дату відновлення здійснення своїх повноважень органами державної влади у повному обсязі, заява про прийняття спадщини, заява про відмову від прийняття спадщини, заява про відмову від заповідального відказу, вимога кредитора спадкодавця до спадкоємців, заява про охорону спадкового майна, заява про згоду бути виконавцем заповіту після відкриття спадщини, інші заяви щодо спадщини, спільного майна подружжя (колишнього подружжя) в межах спадкової справи подаються нотаріусу незалежно від місця відкриття спадщини.

Позивачка не надала докази того, що не мала можливості подати до нотаріуса заяви про прийняття спадщини, зокрема можливості направити відповідну заяву засобами поштового зв`язку до будь-якого нотаріуса або нотаріальної контори.

Отже, Позивачка не надала доказів на підтвердження сукупності підстав, необхідних для визнання поважними причин пропуску строку для прийняття спадщини, що має наслідком відмову в позові.

Витрати зі сплати судового збору, відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України, покладаються на Позивачку.

Керуючись статтями 12, 13, 76-81, 89, 141, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 31.03.2025.

Суддя О.В. Малахова