УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2025 року

м. Київ

справа № 761/31340/23

провадження № 61-3089ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач), Гудими Д. А., Пархоменка П. І., розглянув касаційну ОСОБА_1 , подану адвокатом Вербицьким Володимиром Володимировичем, на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 01 серпня 2024 року, додаткове рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 19 серпня 2024 року, постанову Київського апеляційного суду від 21 січня 2025 року та додаткову постанову Київського апеляційного суду від 11 лютого 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Посольський», Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі», Товариства з обмеженою відповідальністю «Форіч», Товариства з обмеженою відповідальністю «Респектінбуд», про визнання договорів недійсними,

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом (з урахуванням заяви про зміну предмета позову), у якому просив суд визнати недійсними договір поруки від 05 квітня 2018 року, укладений між ПАТ «Київенерго» та ОСББ «Посольський» у редакції додаткової угоди від 09 березня 2021 року №1; додаткової угоди від 10 лютого 2022 року №3 до договору про приєднання до електромереж NH84-13/6093 від 04 червня 2013 року, укладену між ОСББ «Посольський» та ПрАТ «ДТЕК Київські Електромережі»; договір від 21 вересня 2021 року №210921 на виконання електромонтажних робіт, укладених між ТОВ «ФОРІЧ» та ОСББ «Посольський»; договір про передачу функцій замовника від 08 грудня 2021 року № 01/12-21, укладений між та ОСББ «Посольський» та ТОВ «Респектінбуд».Крім того просив зобов`язати ПрАТ «ДТЕК Київські Електромережі» повернути ОСББ «Посольський» 1 965 499,20 грн, що були отримані останнім на виконання додаткової угоди від 10 лютого 2022 року №3 до договору про приєднання до електромереж від 04 червня 2013 року NH84-13/6093; зобов`язати ТОВ «Форіч» повернути ОСББ «Посольський» 598 266,0 грн, що були отримані останнім на виконання договору від 21 вересня 2021 року №210921.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 01 серпня 2024 року позовні вимоги задоволено частково. Визнано недійсною додаткову угоду від 10 лютого 2022 року №3 до договору про приєднання до електромереж від 04 червня 2013 року NH84-13/6093, укладену між ОСББ «Посольський» та ПрАТ «ДТЕК Київські Електромережі». Визнано недійсним договір від 21 вересня 2021 року №210921 на виконання електромонтажних робіт, укладений між ТОВ «Форіч» та ОСББ «Посольський». В задоволенні інших позовних вимог відмовлено. Стягнено з ОСОБА_1 на користь ОСББ «Посольський» витрати на правову допомогу в сумі 13 740,00 грн.

Додатковим рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 19 серпня 2024 року стягнено з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» витрати на правову допомогу в сумі 18 000,00 грн.

Постановою Київського апеляційного суду від 21 січня 2025 року апеляційні скарги ОСББ «Посольський», ПрАТ «ДТЕК Київські Електромережі» задоволено. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 01 серпня 2024 року, додаткове рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 16 серпня 2024 року, додаткове рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 19 серпня 2024 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким відмовлено у задоволенні позову в повному обсязі.

Стягнено з ОСОБА_1 на користь ОСББ «Посольський» витрати на правничу допомогу, понесені в суді першої інстанції, в розмірі 20 000,00 грн; витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 3 220,80 грн.

Стягнено з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ДТЕК Київські електромережі» витрати на правничу допомогу, понесені в суді першої інстанції, в розмірі 20 000,00 грн; витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 1 610,40 грн.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що додаткове рішення - це акт правосуддя, яким усуваються недоліки судового рішення, пов`язані з порушенням вимог щодо його повноти. Водночас додаткове рішення не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. Тобто додаткове рішення є невід`ємною частиною рішення у справі. У разі скасування рішення у справі ухвалене додаткове рішення втрачає силу. Подібний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 5 липня 2023 року у справі № 904/8884/21 (касаційне провадження № 12-39гс22).

Оскільки суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність скасування рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 1 серпня 2024 року, то додаткові рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 16 серпня, 19 серпня 2024 року також підлягають скасуванню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, понесених ОСББ «Посольський» та ПрАТ «ДТЕК Київські Електромережі» на професійну правничу допомогу, колегія суддів дійшла висновку про те, що визначений розмір витрат на професійну правничу допомогу (22 900 грн та 30 000 грн відповідно) є завищеним, оскільки не в повній мірі пропорційний обсягу та складності наданої правової допомоги в межах цієї справи.

Виходячи з критерію реальності адвокатських витрат, який передбачає встановлення їхньої дійсності та необхідності, а також з урахуванням критерію розумності розміру цих витрат, апеляційний суд, враховуючи конкретні обставини справи та фінансовий стан сторін, вважає, що витрати на професійну правничу допомогу повинні бути скориговані і стягнуті з позивача на користь ОСББ «Посольський» в розмірі 20 000 грн; на користь ПрАТ «ДТЕК Київські Електромережі» - 20 000 грн.

Додатковою постановою Київського апеляційного суду від 11 лютого 2025 року стягнено з ОСОБА_1 на користь ОСББ «Посольський» витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7 900,00 грн. Стягнено з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ДТЕК Київські електромережі» витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7 900,00 грн.

Додаткова постанова апеляційного суду мотивована тим, що колегія суддів, дослідивши подані до заяви докази, не встановила порушень з боку представника ОСББ «Посольський» вимог, передбачених частиною 3 статті 137 ЦПК України. Зокрема, надані документи підтверджують фактичне виконання правничих послуг, їхню обґрунтованість та відповідність заявленому розміру витрат. Суд також не виявив завищення вартості правничої допомоги чи її надмірності з огляду на складність справи та обсяг виконаних представником дій. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що заявлені витрати є необхідними та обґрунтованими. Відтак, з позивача підлягає стягненню сума витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7 900 грн.

Стосовно заяви представника ПрАТ «ДТЕК Київські Електромережі» про відшкодування витрат на правничу допомоги, колегія суддів дійшла висновку, що заявлений розмір витрат на правничу допомогу є неспівмірним зі складністю справи та фактичним обсягом наданих послуг. Зокрема, суд враховує, що апеляційна скарга не містить значного обсягу правових аргументів або нових юридичних позицій, які б вимагали тривалої та ґрунтовної підготовки. Відповідно до принципів співмірності та розумності витрат на правничу допомогу, які закріплені у процесуальному законодавстві, колегія суддів вважає, що заявлений розмір витрат в сумі 20 040 грн не відповідає фактичному обсягу виконаної роботи. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що обґрунтованою є сума 7 900 грн. Такий розмір витрат забезпечує баланс між правом особи на компенсацію витрат на представництво та необхідністю уникнення надмірних фінансових витрат іншої сторони.

Посилання представника ОСОБА_1 - Вербицького В.В. на те, що заявниками не надано доказів оплати вартості вказаних послуг відхиляються судом апеляційної інстанції, оскільки витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України). Аналогічна позиція була неодноразово висловлена Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постановах: від 3 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах: від 2 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 3 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18 (провадження № 61-44217св18), від 15 червня 2021 року у справі № 159/5837/19 (провадження № 61-10459св20).

Ураховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для прийняття додаткової постанови та стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСББ «Посольський» та ПрАТ «ДТЕК Київські Електромережі» витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7 900 грн на кожного.

11 березня 2025 року через підсистему «Електронний суд» ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу (в частині стягнення витрат на правову допомогу), у якій просив скасувати рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 01 серпня 2024 року, додаткове рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 19 серпня 2024 року, постанову Київського апеляційного суду від 21 січня 2025 року, додаткову постанову Київського апеляційного суду від 11 лютого 2025 року, відмовити у задоволенні заяви представників ОСББ «Посольський» та ПАТ «ДТЕК Київські електромережі» про стягнення витрат на правову допомогу. Також просив стягнути на користь ОСОБА_1 10 000,00 грн витрат на правову допомогу за подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції.

Підставою, на якій подається касаційна скарга, скаржник зазначив, що суд апеляційної інстанції в оскарженій постанові застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, від 27 липня 2021 року у справі № 671/1957/20, від 28 вересня 2023 року у справі № 686/31892/19.

Касаційна скарга мотивована тим, що ОСББ «Посольський» та ПАТ «ДТЕК Київські електромережі» не оплачувало жодної винагороди адвокатам, доказів понесення витрат (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки) не надавали, а, отже, не понесли жодних витрат на правничу допомогу, а лише уклали акти наданих послуг. Судами не було належно досліджено змісту договору та додаткових угод, оскільки вони не містять положення про фіксований розмір витрат, а лише про можливість їх визначення. Проте це визначення (погодинна оплата чи фіксований гонорар) має визначатись до початку надання цих послуг. Натомість відповідачем-2 надано фактично голослівне твердження про фіксований розмір витрат у акті надання послуг від 05 серпня 2024 року, тобто тоді, коли всі можливі послуги уже були надані. Зазначене свідчить про невспівмірність наданих послуг із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значення справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи, а також свідоме завищення розміру вартості послуг уже після ухвалення судом рішення. Судами не враховано попередній розрахунок витрат відповідача-2, заявлений у відзиві на позов у розмірі 10 000,00 грн, хоча до стягнення з позивача було заявлено 30 000,00 грн і лише в акті від 05 серпня 2024 року.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина восьма статті 141 ЦПК України).

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 137 ЦПК України розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18), на яку є посилання в касаційній скарзі, вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат».

Схожі висновки зроблені у постановах Верховного Суду від 27 липня 2021 року у справі № 671/1957/20 та від 28 вересня 2023 року у справі № 686/31892/19,на які є посилання в касаційній скарзі.

Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

У частинах четвертій - шостій статті 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) вказано, що:

«при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

… можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства.

Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності. Велика Палата Верховного Суду при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу вважає за необхідне надати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких позивач має заперечення».

Касаційний суд акцентує увагу, що у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині 4 статті 137 ЦПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності відповідного заперечення іншої сторони, яка вказує на неспівмірність витрат та наводить відповідне обґрунтування, за потреби - з наданням доказів невідповідності заявлених витрат цим критеріям. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Схожі висновки зроблені, зокрема, у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 травня 2022 року у справі № 724/318/21 (провадження № 61-19599св21), Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 20 серпня 2021 року у справі № 520/5311/2020, Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 07 серпня 2018 року у справі № 916/1283/17 та інших.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 06 березня 2019 року у справі № 922/1163/18 вказано, щовизначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково.

Подібні правові позиції викладено у постанові Верховного Суду від 01 грудня 2021 року у справі № 910/14598/20 та додатковій постанові Верховного Суду від 30 червня 2022 року у справі № 915/517/21.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 137 ЦПК України витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (див. постанови Об`єднаної палати Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18 (провадження № 61-44217св18), від 25 січня 2023 року у справі № 303/1430/18 (провадження № 61-2451св22)).

При ухваленні постанови суд апеляційної інстанції встановив, що під час розгляду справи в суді першої інстанції представник ОСББ «Посольський» просив стягнути з позивача на користь ОСББ "Посольський" витрати на правову допомогу у розмірі 22 900 грн.

На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу надав суду: договір про надання правничої допомоги № 6 від 19 грудня 2023 року, акт № 5 від 22 лютого 2024 року на загальну суму 7 900 грн, акт № 12 від 7 квітня 2024 року на суму 5000 грн, акт № 12 від 29 липня 2024 року на суму 10 000 грн. Згідно з вказаними актами, ОСББ «Посольський» отримало наступні послуги адвоката: підготовка відзиву на позов (5 400 грн), участь адвоката в судовому засіданні 12 лютого 2024 року (2 500 грн), участь адвоката в судовому засіданні 5 березня 2024 року (2 500 грн); участь адвоката в судовому засіданні 27 березня 2024 року (2 500 грн); участь адвоката в судовому засіданні 18 квітня 2024 року (2 500 грн); участь адвоката в судовому засіданні від 2 травня 2024 року (2 500 грн); участь адвоката в судовому засіданні 29 травня 2024 року (2 500 грн); участь адвоката в судовому засіданні 17 червня 2024 року (2 500 грн).

Представник ПрАТ «ДТЕК Київські Електромережі» під час розгляду справи в суді першої інстанції просив стягнути з позивача витрати на правничу допомогу в розмірі 30 000 грн.

В обґрунтування вказаних витрат надано договір про надання правової допомоги № 308-20 від 15 квітня 2020 року, додаткову угоду № 3 від 28 квітня 2021 року, додаткову угода № 9 від 19 грудня 2023 року, акт надання послуг від 5 серпня 2024 року.

Згідно з актом надання послуг від 5 серпня 2024 року ПрАТ «ДТЕК Київські Електромережі» отримало такі види правової допомоги: надання консультацій, роз`яснень правової позиції клієнту щодо стратегії захисту; підготовка та подання клопотання про відкладення розгляду справи; підготовка та подання відзиву на позов; участь в судовому засіданні 5 березня 2024 року, 27 березня 2024 року; підготовка та подання заяви на виконання ухвали суду; участь в судовому засіданні 18 квітня 2014 року, 2 травня 2024 року, 29 травня 2024 року, 17 червня 2024 року, 1 серпня 2024 року. Фіксована вартість послуг склала 30 000 грн.

При ухваленні додаткової постанови суд апеляційної інстанції встановив, що у апеляційній скарзі представник ОСББ «Посольський» зазначив попередній розмір витрат на правничу допомогу в сумі 10 000 грн, які просив стягнути з позивача.

На підтвердження понесених відповідачем судових витрат на правничу допомогу, у встановлений процесуальним законом строк, представник ОСББ «Посольський» надав суду: копію договору № 6 від 19 грудня 2023 року про надання правничої допомоги та копію акту наданих послуг №5 від 22 січня 2025 року, згідно з яким вартість наданих послуг становить 7 900 грн.

У пункті 3.3. договору № 6 від 19 грудня 2023 року про надання правничої допомоги, укладеного між ОСББ «Посольський» та АБ "Ігоря Овчаренка "Раціональні правові рішення", сторони погодили ставки гонорару.

Згідно з копією акта наданих послуг № 5 від 22 січня 2025 року в Київському апеляційному суді, виконавцем були надані такі послуги: підготовка апеляційної скарги на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 1 серпня 2024 року (3 години - 5400 грн) та участь адвоката в якості представника замовника у судовому засіданні Київського апеляційного суду 21 січня 2025 року у цивільній справі № 761/31340/23 (2 500 грн).

Представником ПрАТ «ДТЕК Київські Електромережі» заявлялось про те, що докази понесення судових витрат на правничу допомогу будуть подані протягом 5 днів після ухвалення судового рішення судом апеляційної інстанції.

На підтвердження понесених відповідачем судових витрат на правничу допомогу, у встановлений процесуальним законом строк, представник ПрАТ «ДТЕК Київські Електромережі» надав суду: копію договору № 3443-ДКЕМ від 1 січня 2024 року про надання правничої допомоги, копію додаткової угоди № 1 від 4 жовтня 2024 року та копію акту приймання-передачі наданих послуг №100 від 22 січня 2025 року, згідно з яким вартість наданих послуг становить 20 040 грн.

У пункті 4.2. договору № 3443-ДКЕМ від 1 січня 2024 року про надання правничої допомоги, укладеного між ПрАТ «ДТЕК Київські Електромережі» та АО "Перший Радник", сторони погодили, що розмір гонорару, який має сплатити клієнт, визначається згідно з актом наданих послуг, в якому зазначається номер справи та судова інстанція, в межах якої надавалась правнича допомога. Розмір гонорару може бути змінено за взаємною домовленістю сторін.

Згідно з копією акта приймання-передачі наданих послуг № 100 від 22 січня 2025 року виконавцем у період з 6 вересня 2024 року по 21 січня 2025 року надано професійну правничу допомогу в рамках судової справи № 761/31340/23 у розмірі 16 700 грн без ПДВ, всього з ПДВ у розмірі 20 040 грн.

Відповідно до додатку 1 до акту приймання-передачі наданих послуг, виконавцем були надані такі послуги: аналіз рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 1 серпня 2024 року у справі № 761/31340/23; підготовлено та подано апеляційну скаргу №240906/1 від 6 вересня 2024 року; підготовлено та подано заяву про усунення недоліків апеляційної скарги від 18 вересня 2024 року; участь у судовому засіданні в Київському апеляційному суді 21 січня 2025 року о 14 годині 45 хвилин.

11 лютого 2025 року представник ОСОБА_1 - Вербицький В.В. подав заперечення на заяви про відшкодування витрат на правничу допомогу, зазначивши, що відповідачі не надали письмових доказів на підтвердження фактичного понесення таких витрат. Крім того, розмір вартості послуг ПрАТ «ДТЕК Київські Електромережі» не відповідає складності справи, а доводи його апеляційної скарги є ідентичними доводам апеляційної скарги ОСББ «Посольський», що фактично виключає надання окремої правничої допомоги.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Це передбачено статтями 77, 78, 79, 80, 89, 367 ЦПК України. Суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18)).

Суд апеляційної інстанції при ухваленні оскаржуваної постанови та додаткової постанови встановив факт надання відповідачами суду доказів на підтвердження обсягу наданих правничих послуг, виконаних робіт та їх вартості, їх документальне підтвердження, врахував заперечення позивача щодо цих витрат на правничу допомогу, навів мотиви, з яких виходив при частковому задоволенні заяв відповідачів, застосовуючи принципи співмірності, розумності та реальності (обґрунтованості) судових витрат.

Тому апеляційний суд зробив обґрунтований висновок про часткове задоволення заяв відповідачів про стягнення судових витрат, понесених на оплату правничої допомоги.

Посилання у касаційній скарзі на висновки, зроблені у постановах Великої Палати Верховного Суду та Верховного Суду, є необґрунтованими, оскільки оскаржені рішення їм не суперечать.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими, ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 394 ЦПК України у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу суд може визнати таку касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі, і суд апеляційної інстанції ухвалив судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку або коли Верховний Суд вважатиме за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах).

Аналіз змісту касаційної скарги та оскаржених постанови і додаткової постанови суду апеляційної інстанції свідчить, що касаційна скарга є необґрунтованою, оскільки Верховний Суд уже викладав у своїх постановах висновки щодо питання застосування норм права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до таких висновків.

Оскільки суд визнає касаційну скаргу необґрунтованою та відмовляє у відкритті касаційного провадження, тому не аналізує рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 01 серпня 2024 року та додаткове рішення цього суду від 19 серпня 2024 року в частині вирішення питання про судові витрати, які апеляційний суд скасував та ухвалив нове рішення в цій частині.

З цих же мотивів немає підстав для вирішення заяви ОСОБА_1 про стягнення на його користь витрат на правову допомогу за подання касаційної скарги.

Керуючись статтями 260, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 01 серпня 2024 року, додаткове рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 19 серпня 2024 року, постанову Київського апеляційного суду від 21 січня 2025 року та додаткову постанову Київського апеляційного суду від 11 лютого 2025 року у справі № 761/31340/23.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Краснощоков

Д. А. Гудима

П. І. Пархоменко