Провадження № 2/127/6387/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.03.2025 м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Романюк Л.Ф., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) осіб цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Енера Вінниця»(21037 м. Вінниця, вул. Пирогова, буд.131, ) про стягнення заборгованості, інфляційних втрат та 3% річних за договором купівлі продажу електричної енергії за «зеленим» тарифом приватним домогосподарством № 1771 від 06.04.2022 року,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Енера Вінниця» (21037 м. Вінниця, вул. Пирогова, буд.131, ) про стягнення заборгованості, інфляційних втрат та 3% річних за договором купівлі продажу електричної енергії за «зеленим» тарифом приватним домогосподарством № 1771 від 06.04.2022 року.

Позов мотивовано тим, що на ТОВ «Енера Вінниця», як постачальника універсальних послуг, покладено обов`язок щодо купівлі електричної енергії, виробленої генеруючими установками приватних домогосподарств. 06.04.2022 між ТОВ «Енера Вінниця», як постачальником універсальних послуг, та ОСОБА_1 , як споживачем, укладено Договір купівлі-продажу електричної енергії за «зеленим» тарифом приватним домогосподарством №1771.

Предметом вказаних договорів є купівля-продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом, яка вироблена генеруючими установками приватного домогосподарство за адресою: АДРЕСА_2

На виконання умов договору, генеруючою установкою приватного домогосподарства позивача за період 01.06.2024 по 30.11.2024 було вироблено та передано відповідачу електричну енергію загальною вартістю 133942,93 грн. Дана сума боргу по оплаті виробленої та переданої електроенергії відповідачем не заперечується та підтверджується актами купівлі продажу електричної енергії від 30.06.2024 року, 31.07.2024 року, 31.08.2024 року, 30.09.2024 року, 31.10.2024 року, 30.11.2024 року. Актом звірки взаємних розрахунків по стану за період з 01.06.2024 року по 16.12.2024 року між ТОВ «Енера Вінниця» та ОСОБА_1 .

Відповідачем на виконання своїх зобов`язань по договору № 1771 від 06.04.2022 року за придбану електричну енергію за період з 01.06.2024 року по 30.11.2024 року було здійснено оплату на загальну суму 33182,39 грн.

Позивач зазначає, що станом на 27.12.2024 заборгованість відповідача за отриману та не оплачену електричну енергію становить 100 760,54 грн. (133942,93 33182,39 =100760,54.

27.02.2025 року на адресу суду надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, оскільки відповідачем оплачено суму основного боргу.

Просив суд, стягнути з ТОВ «Енера Вінниця» на користь ОСОБА_1 4521,93 грн., що включає 3598,46 грн. - інфляційні втрати, 923,47 грн. 3% річних, також 968,96 грн. судовий збір та 9689,60 грн. витрати на правову допомогу.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 29.01.2025 року було відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) осіб. Вказану ухвалу разом із копією позовної заяви з додатками було надіслано відповідачу рекомендованим листом з повідомленням.

06.02.2025 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач позовні вимоги визнавав частково. При цьому вказав, що заборгованість в сумі 100 760,54 грн. сплачена та просив закрити провадження в справі в цій частині. Крім того, посилаючись на положення ч.3 ст.551 ЦК України, просив зменшити неустойку: інфляційні втрати в сумі 3598,46 грн інфляційні втрати та 3% річних в сумі 923,47 грн. Також вказував, що витрати на правничу допомогу є завищеними.

27 лютого 2025 року представником позивача через систему «Електронний суд» до суду подано заяву про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якої вказує, що заборгованість за договором № 1771 ТОВ «Енера Вінниця» погашена в повному обсязі та просить прийняти до розгляду заяву про зменшення розміру позовних вимог на суму100 760,54 грн. в частині стягнення заборгованості за цим договором №1721 та стягнути з відповідача грошову суму в розмірі 4521,93 грн., що включає 3598,46 грн. - інфляційні втрати, 923,47 грн. 3% річних, також 968,96 грн. судовий збір та 9689,60 грн. витрати на правову допомогу.

Враховуючи вищевикладене та положення ст. 178, 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про задоволення позову з таких підстав.

Судом установлено, що 06 квітня 2022 року між ТОВ «Енера Вінниця» та ОСОБА_1 було укладено договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг №1771, за умовами якого постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

Постачальник купує електричну енергію, вироблену з енергії сонячного випромінювання та/або енергії вітру об`єктами електроенергетики (генеруючими установками) приватних домогосподарств, величина встановленої потужності яких не перевищує 30 кВт, за «зеленим» тарифом в обсязі, що перевищує місячне споживання електричної енергії такими приватними домогосподарствами на підставі укладеного між ним та побутовим споживачем договору про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом приватним домогосподарством відповідно до додатку 2 до цього договору.

06 квітня 2022 року між ТОВ «Енера Вінниця» та ОСОБА_1 укладений договір №1771. Згідно умов цього договору сторони погодили, що споживач має право продавати постачальнику універсальних послуг електричну енергію, вироблену з енергії сонячного випромінювання та/або енергії вітру об`єктами електроенергетики приватних домогосподарств, а постачальник універсальних послуг взяв на себе зобов`язання купувати у споживача електричну енергію за «зеленим тарифом», встановленим НКРЕКП, в обсязі, що перевищує місячне споживання електричної енергії приватним домогосподарством,у строки передбачені цим договором.

Споживач має право на отримання плати за електричну енергію, вироблену з енергії сонячного випромінювання та/або енергії вітру об`єктами електроенергетики (генеруючими установками) приватного домогосподарства, за «зеленим» тарифом, відпущеної постачальнику універсальних послуг в обсязі, що перевищує місячне споживання електричної енергії приватним домогосподарством (п.2.3 договору).

Розрахунковим періодом є календарний місяць, оплата за продану електричну енергію, вироблену в обсязі, що перевищує місячне споживання електричної енергії приватним домогосподарством, здійснюється до 15 числа місяця, наступного за розрахунком (п.4.1 договору).

Постачальник універсальних послуг повинен перерахувати кошти для оплати проданої споживачем електричної енергії, виробленої з енергії сонячного випромінювання та/або з енергії вітру генеруючою установкою приватного домогосподарства, на поточний рахунок споживача відповідно до заяви-повідомлення (п.4.2 договору).

На дату введення в експлуатацію генеруючої установки 06 квітня 2022 року «зелений» тариф за цим договором становить 5,0050 грн (п. 4.3 договору).

Пунктом 4.10. вказаного договору сторони визначили, що у разі несплати обсягу придбаної електричної енергії до 20 числа місяця, наступного за розрахунковим, постачальник універсальних послуг зобов`язаний сплатити споживачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Відповідно до пункту 5.1 договору постачальник несе відповідальність за прострочення оплати за придбану електричну енергію.

Відповідач не в повному обсязі виконав свої зобов`язання та не виплатив усієї суми.

Станом на 27 грудня 2024 року, заборгованість становила 100760,54 грн.,

Вказаний розмір заборгованості визнаний відповідачем та станом на час розгляду справи заборгованість відповідача перед позивачем в сумі 100760,54 грн., погашена в повному обсязі. Позивач визнав сплату відповідачем цієї суми та подав заяву про зменшення розміру позовних вимог, яка прийнята до розгляду.

У зв`язку з простроченням виконання відповідачем оплати за придбану електричну енергію, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 3598,46 грн - інфляційних втрат та 923,47 грн - 3 % річних.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.

Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до вимог статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки стаття 625 ЦК України розміщена в розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, то вона поширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19 червня 2019 року у справі №646/14523/15-ц зазначила, що «стаття 625 входить до розділу I «Загальні положення про зобов`язання» книги 5ЦК України, тому в ній визначені загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання і її дія поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань. За змістом частини другої статті 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання. Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Аналогічний висновок зробила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц».

Судом установлено, що відповідач несвоєчасно та не в повному обсязі виконував свої зобов`язання за договором №1771, внаслідок чого позивач нарахував втрати від інфляції та 3% річних на суму заборгованості по платежам станом на 27 грудня 2024 року, що становить: 3598,46 грн - інфляційних втрат та 923,47 грн - 3 % річних. (а.с.31-33).

Перевіривши розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, суд дійшов висновку що такий розрахунок арифметично правильний та обґрунтований, позивач вірно визначив розмір 3% річних та інфляційних втрат з урахуванням суми заборгованості, періоду прострочення, встановлених Державною службою статистики України індексів інфляції (індексів споживчих цін).

Відповідач свого розрахунку 3% річних та інфляційних втрат на спростування наведеного не надав.

З огляду на викладене позовні вимоги про стягнення 3598,46 грн - інфляційних втрат та 923,47 грн - 3 % річних підлягають задоволенню.

Щодо заяви відповідача про зменшення розміру 3% річних та інфляційних втрат, то слід зазначити, що відповідач помилкового ототожнив неустойку з передбаченими ст.625 ЦК України відповідальністю за невиконання грошового зобов`язання у формі стягнення 3% річних і інфляційних втрат.

Так,відповідно дост.549ЦК України неустойкою (штрафом,пенею)є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові уразі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка,що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

В той же час 3% річних та інфляційні втрати не є штрафними санкціями, зокрема неустойкою, а є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми.

Відтак, відсутні правові підстави для зменшення розміру нарахованих 3% річних та інфляційних втрат.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 968,96 грн.

Щодо витрат на правничу допомогу, понесених позивачем, то суд враховує, що відповідно до ст.131 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1)розмір витратна правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Ч. 8ст.141ЦПК України визначено,що розмір витрат,які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів,рахунків тощо).

Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п.1 ч.2 ст.137 ЦПК України).

Аналогічна позиція висловлена Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постановах: від 03.10.2019 в справі №922/445/19, від 22.01.2021 в справі № 925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах: від 02.12.2020 в справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 03.02.2021 в справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17.02.2021 в справі № 753/1203/18 (провадження № 61-44217св18).

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються в разі задоволення позову - на відповідача.

Позивачем заявлено про врахування судових витрат понесених ним (професійна правнича допомога) при розподілі судових витрат між сторонами та в підтвердження витрат на правничу допомогу він надав договір №4 про надання правової допомоги від 18 листопада 2024 року, ордер, акт №4 приймання-передачі наданих послуг від 27 грудня 2024 року, детальний опис робіт, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, рахунок №16/12/24/4 від 16 грудня 2024 на суму 4844,80 грн, платіжну інструкцію №0.0..1 від 16.12.2024 грудня на суму 4844,80 грн.

Згідно з п. 3.1. договору, клієнт сплачує адвокату за надання правової допомоги гонорар в розмірі не менше 40 % прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року за одну годину участі особи, яка надає правову допомогу у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді.

В акті приймання-передачі наданих послуг сторони за взаємною домовленістю вправі визначити фіксований розмір гонорару, який не обов`язково обраховується відповідно до п.3.1 цього договору (п.3.5 договору).

В разі винесення судового рішення у справі на користь клієнта гонорар сплачується адвокату протягом п`яти днів з дня винесення судового рішення в справі.

Актом №4 приймання-передачі наданих послуг від 27 грудня 2024 року визначено, що за надання правової (правничої) допомоги за договором клієнт сплачує адвокату гонорар у фіксованому розмірі в сумі 9689,60 грн.

Відповідач, заперечуючи щодо їх розміру, вказує на завищений розмір цих витрат порівняно зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг.

Надаючи оцінку наданим доказам, суд зважає, що предметом позову є стягнення заборгованості за договором, інфляційних втрат та 3% річних, справа є малозначною в силу вимог закону та не є складною, розглядалася в порядку спрощеного позовного провадження без виклику осіб, в даній категорії спірних правовідносин, зокрема щодо стягнення 3% річних та інфляційних втрат, наявна усталена судова практика, обсяг досліджених доказів є невеликим, а тому враховуючи складність справи та виконані роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, з урахуванням заяви відповідача суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 5000,00 грн витрат на правничу допомогу. Саме такий розмір витрат, на переконання суду, є об`єктивним, співмірним зі складністю справи та виконаною адвокатом роботою у ній.

На підставі викладеного, керуючись, ст. 526, 527, 530, 610, 611, 625, 629 ЦК України, Законом України «Про ринок електричної енергії», ст. 12, 13, 76-81, 89, 133, 137, 141, 263-265, 274-279, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Енера Вінниця»(21037 м. Вінниця, вул. Пирогова, буд.131, ) про стягнення заборгованості, інфляційних втрат та 3% річних за договором купівлі продажу електричної енергії за «зеленим» тарифом приватним домогосподарством № 1771 від 06.04.2022 року- задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Енера Вінниця» на користь ОСОБА_1 заборгованість на загальну суму 4521,93 грн., що включає 3598,46 грн. - інфляційні втрати, 923,47 грн. 3% річних.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Енера Вінниця» на користь ОСОБА_1 968,96 грн судового збору та 5000,00 грн у відшкодування витрат на правничу допомогу.

Рішення суду може бути оскаржено, шляхом подачі апеляційної скарги до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складено 27.03.2025 року.

Учасники процесу:

Позивач: ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ),

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Енера Вінниця», , місцезнаходження: м. Вінниця, вул. Пирогова, буд. 131.

Суддя: