Справа № 702/1069/24
Провадження № 2/702/64/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2025 року м. Монастирище

Монастирищенський районний суд Черкаської області у складі

головуючої судді Барської Т.М.,

за участю секретаря судового засідання Возної В.В.,

представника позивача адвоката Домачука В.А.,

представника відповідача Кришталя О.О.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Монастирище Черкаської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Поділля Агропродукт» про стягнення заборгованості з виплати орендної плати, пені, інфляційних втрат, 3% річних,

у с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (далі у тексті рішення позивач, орендодавець) через свого представника адвоката Домачука В.А. звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Поділля Агропродукт» (далі у тексті також відповідач, ТОВ «Поділля Агропродукт» , орендар) про стягнення заборгованості з виплати орендної плати, пені, інфляційних втрат, 3% річних.

Заявлені вимоги представник позивача обґрунтовував тим, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 тітки позивача ОСОБА_2 позивач успадкував право власності покійної на земельну ділянку з кадастровим номером :03:001:0383, яка за укладеним між спадкодавицею та відповідачем договором оренди землі використовується ТОВ «Поділля Агропродукт».

Представник позивача стверджує, що відповідач свої зобов`язання за договором оренди земельної ділянки виконав не у повному обсязі і оренду плату за використання земельної ділянки з кадастровим номером :03:001:0383 у 2022 році ОСОБА_1 не виплатив, що стало підставою для звернення з позовом до суду.

Також представник позивача переконаний, що відповідач має своїм обов`язком сплатити пеню, інфляційні втрати та 3% річних за невиконання взятих на себе зобов`язань.

Постановленою 21.11.2024 ухвалою у справі відкрите загальне позовне провадження, призначене підготовче судове засідання та встановлений сторонам строк для подачі заяв по суті справи.

У поданому 12.12.2024 через засоби поштового зв`язку відзиві представник позивача Кришталь О.О. заявлені ОСОБА_1 вимоги не визнав повністю та зазначив, що ТОВ «Поділля Агропродукт» взяті на себе зобов`язання виконує і орендну плату за користування земельною ділянкою, яку успадкував ОСОБА_1 , виплатив у повному обсязі за увесь час існування договірних відносин.

Представник позивача у відповіді на відзив доводи представника відповідача заперечив і зазначив, що додані до відзиву копії письмових доказів не містять відомостей про сплату позивачу орендної плати за 2022 рік.

14.01.2025 підготовче провадження у справі закрите і її призначено до розгляду по суті юридичного спору.

Позивач у судове засідання не з`явився, про час та місце його проведення повідомлений належним чином, клопотань про розгляд справи без його участі або ж про відкладення засідання не подавав.

Зважаючи на відсутність передбачених ст. 223 ЦПК України перешкод розгляду справи по суті, суд постановив ухвалу про проведення судового засідання за відсутності позивача ОСОБА_1 .

У судовому засіданні представник позивача адвокат Домачук В.А. заявлені вимоги підтримав повністю і просив їх задовольнити, наведені у позові обставини справи доповнив поясненнями про те, що відповідач у жовтні 2023 року перерахував на картковий рахунок позивача кошти в розмірі 19317,92 грн. та 6 823,0 грн., однак представник стверджує, що це орендна плата за користування земельною ділянкою у 2023 році, а не у 2022 році.

Надати копії документів про зарахування на картковий рахунок позивача цих коштів представник ОСОБА_1 відмовився, стверджуючи, що докази на підтвердження сплати орендної плати має надавати відповідач.

Також представник позивача вважає, що відомості з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела та суми доходів, отриманих від податкових агентів, та/або суми доходів, отриманих само зайнятими особами, а також суму річного доходу, задекларованого фізичною особою в податковій декларації про майновий стан і доходи є недостовірними, позаяк не підтверджені первинними бухгалтерськими документами.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав повністю, стверджує, що орендар свої зобов`язання за договором оренди землі виконує у повному обсязі, орендну плату сплачував, як покійній ОСОБА_2 , так і позивачу. Зокрема, у жовтні 2023 року на рахунок ОСОБА_1 ТОВ «Поділля Агропродукт» перерахувало 19317,92 грн. та 6823,0 грн. орендної плати.

Крім того, представник відповідача зазначив, що відповідач на умовах оренди використовує дві земельні ділянки сільськогосподарського призначення, які на праві власності належать позивачу, і за увесь період існування між сторонами орендних правовідносин спори щодо несплати орендної плати не виникали.

Відповідно до ч. 1 ст. 244 ЦПК України суд, перейшовши до стадії ухвалення судового рішення, відклав його ухвалення та проголошення до 02.04.2025.

Суд, дослідивши усі надані йому докази, оцінивши їх з точки зору належності, допустимості і достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому дослідженні усіх обставин справи, які мають значення для правильного вирішення спору, керуючись законом, створивши при цьому учасникам справи всі необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання обов`язків, виходив із такого.

Вирішуючи юридичний спір суд встановив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у селищі міського типу Цибулів Уманського району Черкаської області у віці 84 років померла ОСОБА_2 . На момент смерті ОСОБА_2 була власницею земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером :03:001:0383 площею 4,5725 га.

Спадщину після смерті ОСОБА_2 прийняв її племінник ОСОБА_1 і до складу спадщини увійшла земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером :03:001:0383 площею 4,5725 га.

Ці обставини підтверджують копії Свідоцтва про смерть ОСОБА_2 серії НОМЕР_1 від 16.09.2022, Свідоцтва про право на спадщину за законом від 29.08.2023 та Витягу з Державного реєстру речових прав від 29.08.2023, індексний номер 344502255 (а.с.6-8).

Земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером :03:001:0383 площею 4,5725 га покійна ОСОБА_2 30.09.2014 передала у користування на умовах оренди ПрАТ «Райз-Максимко».

За умовами цього правочину нормативна грошова оцінка об`єкту оренди складає 72259,00 гривень; орендна плата визначена у розмірі 5% нормативної грошової оцінки земельної ділянки і складає 3613,00 гривень; орендна плата вноситься 30 грудня кожного року і обчислюється з урахуванням індексації; у разу невнесення орендної плати у визначені Договором строки, справляється пеня у розмірі 0,01% несплаченої суми за кожний день прострочення (а.с.9-10).

Згідно з укладеною 02.01.2018 Додатковою угодою до Договору оренди землі від 30.09.2014 право оренди належної ОСОБА_2 земельної ділянки перейшло до ТОВ «Поділля Агропродукт» і сторони узгодили, що строк дії Договору продовжується до 30.05.2024, орендна плата орендарем вноситься у грошовій формі в розмірі 9% нормативної грошової оцінки земельної ділянки, яка становить 108302,00 гривень, а розмір орендної плати складає 9747,18 гривень за рік оренди (а.с.11).

Укладеною 17.10.2023 Додатковою угодою до Договору оренди землі від 30.09.2014 позивач ОСОБА_3 та ТОВ «Поділля Агропродукт» погодили усі умови договору оренди землі, зокрема, розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки 108252,00 гривень; розмір орендної плати 14,34%, що складає 15530,25 гривень за рік оренди; строк внесення орендної плати 31 грудня; строк договору до 30.05.2024 з правом пролонгації; перегляд розміру орендної плати 1(один) раз на 7 років у разі зміни умов господарюванням, зміни граничних розмірів орендної плати, погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря та в інших випадках, передбачених законом (а.с.12-15).

Копії наданих представником відповідача видаткового касового ордеру від 20.10.2021; відомостей на видачу готівки від 28.12.2020; відомостей на реалізацію продукції в рахунок орендної плати за 2020 рік; відомостей на видачу соняшника за 2019 рік; відомостей на видачу кукурудзи за 2019 рік; відомостей на видачу ячменю за 2019 рік; відомостей на видачу пшениці за 2019 рік; відомостей на видачу цукру за 2019 рік; відомостей на видачу соняшника за 2018 рік; відомостей на видачу пшениці за 2018 рік; відомостей на видачу ячменю за 2018 рік; відомостей на видачу цукру за 2018 рік; відомостей на видачу кукурудзи за 2018 рік підтверджують, що орендна плата за 2018 2021 роки орендодавцю ОСОБА_2 виплачена (а.с.38-54).

Про перехід до позивача права власності на земельну ділянку ОСОБА_1 повідомив відповідача надісланим 31.08.2023 на адресу його місця знаходження повідомленням. Також у цьому повідомленні позивач просить внести зміни щодо особи орендодавця до договорів оренди від 14.07.2009 та від 02.01.2018, виплатити допомогу на поховання ОСОБА_2 , а також вирішити питання щодо виплати орендної плати за попередній 2022 рік і поточний 2023 рік (а.с.62).

Відповідно до отриманих судом відомостей з Державного реєстру фізичних платників податків про джерела та суми доходів, отриманих від податкових агентів, та/або про суми доходів, отриманих самозайнятими особами, а також суму річного доходу, задекларованого фізичною особою в податковій декларації про майновий стан і доходи, позивачу ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) за період з 1 кварталу 2023 року по 4 квартал 2023 року ТОВ-м «Поділля Агропродукт» нарахований дохід за надання земельної ділянки с/г призначення в оренду у розмірі 48004,38 гривень (а.с.108-109). Допомога на поховання у розмірі 4000,00 гривень позивачу ТОВ «Поділля Агропродукт» виплатило у грудні 2022 року (а.с.113).

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частини 2 статті 11 ЦК України).

Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків (стаття 11 ЦК України).

Згідно із статтею 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 531 ЦК України боржник має право виконати свій обов`язок достроково, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства або не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Відповідно до вимог частини 2 статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Таким законом є Закон України «Про оренду землі», відповідно до статті 1 якого оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Відповідно до частини 5 статті 6 Закону право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Згідно із частиною першою статті 13 цього Закону договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально (частина 1 статті 14 Закону).

Відповідно до частин 1, 2 статті 15 Закону істотними умовами договору оренди землі є:

об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки);

дата укладення та строк дії договору оренди;

орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови.

За змістом частин 1, 2, 3 статті 21 Закону орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі.

Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Згідно з вимогами частин 1, 2 статті 22 Закону орендна плата справляється у грошовій формі.

За згодою сторін розрахунки щодо орендної плати за землю можуть здійснюватися у натуральній формі. Розрахунок у натуральній формі має відповідати грошовому еквіваленту вартості товарів за ринковими цінами на дату внесення орендної плати.

Частиною 1 статті 23 Закону передбачено, що орендна плата за земельні ділянки, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, переглядається за згодою сторін.

Відповідно до положень абзаців 1 та 7 частини 2 статті 25 Закону орендар зобов`язаний приступати до використання земельної ділянки в строки, встановлені договором оренди землі, але не раніше державної реєстрації відповідного права оренди; своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату за земельну ділянку.

Частини перша, третя статті 148-1 Земельного кодексу України унормовують, що до особи, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває у користуванні іншої особи, з моменту переходу права власності на земельну ділянку переходять права та обов`язки попереднього власника земельної ділянки за чинними договорами оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту щодо такої земельної ділянки. Особа, яка набула право власності на земельну ділянку, протягом одного місяця з дня набуття права власності на неї зобов`язана повідомити про це її користувачів із зазначенням:

кадастрового номера (за наявності), місця розташування та площі земельної ділянки;

найменування (для юридичних осіб), прізвища, ім`я, по батькові (для фізичних осіб) нового власника;

місця проживання (знаходження) нового власника, його поштової адреси;

платіжних реквізитів (у разі, якщо законом або договором передбачена плата за користування земельною ділянкою у грошовій формі).

Повідомлення надсилається користувачу земельної ділянки рекомендованим листом з повідомленням про вручення або вручається йому особисто під розписку.

Повідомлення про перехід права власності від держави до територіальної громади або навпаки підлягає опублікуванню у друкованих медіа місцевої сфери розповсюдження із зазначенням кадастрового номера, місця розташування та площі земельної ділянки.

Суд бере до уваги встановлені та перевірені доказами обставини та приходить до висновку, що сплатити 30 грудня 2022 року, як це визначено умовами Договору оренди землі від 30.09.2014, орендну плату за користування земельною ділянкою сільськогосподарського призначення з кадастровим номером :03:001:0383 площею 4,5725 га відповідач можливості не мав, оскільки ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 померла, а позивач ОСОБА_1 , як її спадкоємець, свої спадкові права не оформив, вимог ч.1,3 ст. 148-1 Земельного кодексу України не виконав та не повідомив відповідача про набуття у власність земельної ділянки в порядку спадкування із зазначенням, зокрема, його місця проживання (знаходження), поштової адреси; платіжних реквізитів.

Судом встановлено і визнається сторонами, що повідомлення в порядку, визначеному ч.1,3 ст. 148-1 Земельного кодексу України позивач на адресу відповідача надіслав після одержання свідоцтва про право на спадщину 31.08.2023.

Отже, відповідач, як орендар успадкованої земельної ділянки, мав своїм обов`язком виплатити орендну плату після одержання цього повідомлення.

Суд з`ясував, що у жовтні 2023 року відповідач нарахував позивачу 48004,38 гривень і виплатив 35502,50 гривень за надання в оренду земельної ділянки с/г призначення.

Оскільки орендна плата за умовами Договору оренди землі від 30.09.2014, з внесеними Додатковою угодою від 02.01.2018 змінами, складає 9747,18 гривень в рік, то нарахувавши позивачу у жовтні 2023 року 48004,38 грн. та виплативши 35502,50 грн. за надання земельної ділянки с/г призначення в оренду, відповідач свої зобов`язання за Договором оренди виконав.

Незважаючи на пропозицію суду надати докази на спростування цих відомостей або докази на підтвердження того, що у жовтні 2023 року відповідач виплатив позивачу орендну плати лише за 2023 рік , сторони таких доказів не надали.

Суд відхиляє доводи представника позивача про недостовірність відомостей в Державному реєстрі фізичних осіб платників податків про джерела та суми доходів, отриманих від податкових агентів, та/або про суми доходів, отриманих самозайнятими особами, а також суму річного доходу, задекларованого фізичною особою в податковій декларації про майновий стан і доходи, та звертає увагу, що відповідно до Податкового кодексу України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу та сплатити його до бюджету до або під час виплати доходу. У разі якщо оподатковуваний дохід нараховується, але не виплачується, ПДФО необхідно перерахувати до бюджету в місячний термін, наступний за останнім днем місяця, у якому відбулося таке нарахування (підпункти 168.1.2, 168.1.5 ПК України). Згідно з підпунктом 168.1.4 цього Кодексу у випадку виплати доходу готівкою з каси підприємства податок сплачується (перераховується) до бюджету протягом банківського дня, що настає за днем такого нарахування (виплати, надання).

Наявні у Державному реєстрі фізичних осіб платників податків про джерела та суми доходів, отриманих від податкових агентів, та/або про суми доходів, отриманих самозайнятими особами, а також суму річного доходу, задекларованого фізичною особою в податковій декларації про майновий стан і доходи, відомості підтверджують, що у жовтні 2023 року відповідач нарахував позивачу орендну плату у розмірі 48004,38 гривень, утримав з цієї суми податок з доходів фізичних осіб у розмірі 8640,79 гривень, який відразу перерахував до бюджету (графа про перерахований ПДФО), а позивачу виплатив дохід у розмірі 35502,5 гривень.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, якими суд має керуватися при вирішенні справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою (постанова Верховного Суду від 22 квітня 2021 року у справі № 904/1017/20).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язку вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц, провадження № 14-400цс19; пункт 9.58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2021 року у справі № 904/2104/19, провадження № 12-57гс21).

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (статті 79 ЦПК України).

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (частина перша ст. 82 ЦПК України).

Суд враховує, що і представник позивача, і представник відповідача підтверджують факт перерахування позивачу у жовтні 2023 року на картковий рахунок в банку 19317,92 грн. та 6823,0 грн. орендної плати за земельну ділянку.

Однак твердження представника позивача про те, що це орендна плата за користування земельною ділянкою у 2023 році до уваги не бере, оскільки представник позивача не надав жодного доказу на підтвердження цієї обставини і на пропозицію суду довести цю обставину відповів відмовою, вказавши, що обов`язок доводити факт виплати орендної плати покладений на відповідача, а не на позивача.

Дослідивши усі надані йому докази, оцінивши їх з точки зору належності, допустимості і достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому дослідженні усіх обставин справи, які мають значення для правильного вирішення спору, керуючись законом, створивши при цьому учасникам справи всі необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання обов`язків, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні вимог ОСОБА_1 до ТОВ «Поділля Агропродукт», оскільки останній після одержання від позивача повідомлення в порядку ч.1,3 ст. 148-1 Земельного кодексу України нарахував позивачу 48004,38 грн. орендної плати, з яких утримав і відразу перерахував до бюджету 8640,79 грн. податку з доходів фізичних осіб, та виплатив 35502,5 грн., що відповідає розміру орендної плати за 2022 рік 9747,18 грн., а доказів протилежного суду не надано.

Згідно з ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки в задоволенні позову слід відмовити, суд вважає за необхідне судовий збір залишити за позивачем.

На підставі викладеного, керуючись ст. 2-7, 9-13, 141, 223, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 351, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Поділля Агропродукт» про стягнення заборгованості з виплати орендної плати, пені, інфляційних втрат, 3% річних, залишити без задоволення.

Судові витрати зі сплати судового збору залишити за позивачем.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Черкаського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач: товариство з обмеженою відповідальністю «Поділля Агропродукт» місцезнаходження: вул. Заводська, 7, с-ще Браїлів Жмеринського району Вінницької області, 23130, ідентифікаційний код 41104967.

Суддя Тетяна БАРСЬКА