Справа № 337/4244/24
Провадження №2/337/87/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2025 року Хортицький районний суд міста Запоріжжя

у складі: головуючого судді Кучерука І.Г.

з участю секретаря Нетяги М.І.

розглянувши в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Запорізької міської ради, треті особи: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Задачина Наталія Володимирівна, Запорізька універсальна біржа «Торг-Інвест», про визнання дійсним договору міни та визнання права власності на квартиру,

в с т а н о в и в :

Представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Бітяков Д.М. через систему «Електронний суд» звернувся до суду з позовом до Запорізької міської ради, про визнання дійсним договору міни та визнання права власності на квартиру.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік позивачки ОСОБА_2 , після смерті якого залишилось спадкове майно у вигляді 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 . Позивач являється спадкоємцем першої черги за законом. Позивач прийняла спадщину, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, та в установлений Законом строк звернулась з відповідною заявою про прийняття спадщини та відкриття спадкової справи до приватного нотаріуса Задачиної Н.В. Відповідно до витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі №66196319 від 30.08.2021р. була зареєстрована спадкова справа після померлого ОСОБА_2 . Крім позивачки, інші спадкоємці першої черги відсутні.

У зв`язку з втратою правовстановлюючого документу на квартиру АДРЕСА_1 позивач звернулась до ТОВ «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» для отримання копії правовстановлюючого документа. Листом №2930 від 12.08.2022р. ТОВ «ЗМБТІ» надало позивачці копію договору міни від 30.04.1996р. реєстраційний №Н-1601, зареєстрований Запорізькою універсальною біржею «Торг-Інвест» на виконання біржевого контракту №Н-1601 від 30.04.1996р. який при оформленні своїх спадкових справ надала нотаріусу ОСОБА_3 . Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 30.07.2024р. №109/02-14, виданої Приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Задачина Н.В., позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 . Підставою для відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину зазначено відсутність правовстановлюючого документу у зв`язку з чим неможливо визначити склад спадкового майна.

Таким чином, в зв`язку з тим, що оформити свої спадкові права в нотаріальному порядку не має змоги, тому отримавши Постанову нотаріуса про відмову у вчинені нотаріальних дій, змушена звернутися до суду з відповідною позовною заявою.

Просить суд визнати за позивачкою право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 та право власності на 1/2 частину цієї квартири у зв`язку із втратою правовстановлюючого документу, а загалом право власності на квартиру АДРЕСА_1

06.08.2024 року ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче засідання.

Ухвалами суду від 06.08.2024 року, 19.09.2024 року витребувано у приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Задачиної Н.В. спадкову справу № 29/2021 (№ у спадковому реєстрі 68215744) після ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

17.10.2024 року на адресу суду надійшла копія спадкової справи № 29/2021 після ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

29.10.2024 року та 09.01.2025 року від представника позивачки ОСОБА_1 адвоката Бітякова Д.М. надійшла позовна заява (уточнена) з фактично збільшеними позовними вимогами у якій додатково вказано, що відсутність оригіналу договору міни від 30.04.1996р. реєстраційний № Н-1601, зареєстрований Запорізькою універсальною біржею «Торг-Інвест» на виконання біржового контракту №Н-1601 від 30.04.1996р. та відсутність нотаріального посвідчення зазначеного договору позбавляє позивача зареєструвати право власності на належну йому 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 .

В 1996 році сторони за договором міни від 30.04.1996р. реєстраційний №Н-1601 ( ОСОБА_4 , ОСОБА_5 з однієї сторони та ОСОБА_2 , ОСОБА_1 з другої сторони) дійшли згоди щодо усіх істотних умов договору міни квартири, уклали договір в письмовій формі, зареєстрували на товарній біржі та виконали усі умови договору міни.

Нотаріально договір між сторонами посвідчений не був, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», в редакції яка діяла на час укладення договору міни реєстраційний №Н-1601 від 30.04.1996р., угоди, зареєстровані на біржі не підлягали нотаріальному посвідченню.

Договір не містить умов, які б суперечили закону, а отже є вчиненим у встановленому законом порядку і, відповідно, дійсним.

Просить суд визнати за позивачкою право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 . Визнати дійсним договір міни від 30.04.1996р. реєстраційний №Н-1601, зареєстрований Запорізькою універсальною біржею «Торг-Інвест» на виконання біржевого контракту №Н-1601 від 30.04.1996р. за яким ОСОБА_2 та ОСОБА_1 набули право власності на квартиру АДРЕСА_1 . Визнати за позивачкою право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 згідно договору міни від 30.04.1996р. реєстраційний №Н-1601.

Ухвалою суду від 23.01.2025 року залучено до участі у справі в якості третьої особи Запорізьку універсальну біржу «Торг-Інвест».

Ухвалою суду від 26.02.2025 року закрито підготовче провадження і справа призначена до судового розгляду по суті.

Представник позивачки ОСОБА_1 - адвокат Бітяков Д.М. надав заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника, на позовних вимогах наполягає, просить задовольнити у повному обсязі.

Представниця відповідача Запорізької міської ради - Кіпа О.В. надала суду заяву про розгляд справи без її участі, у вирішенні справи поклалась на розсуд суду.

Треті особи: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Задачина Н.В., Запорізька універсальна біржа «Торг-Інвест» у судове засідання не з`явилися, заяв не надали.

Суд, за відсутності підстав для відкладення або оголошення перерви в судовому засіданні, передбачених ст. 223 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін.

Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 від 23.10.1992 року, зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , актовий запис № 553(а.с.12).

Відповідно до копії договору міни від 30.04.1996 року, реєстраційний номер Н-1601 який оформлений на Запорізькій Товарній біржі «Торг-Інвест», ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , як співвласники квартири АДРЕСА_1 з однієї сторони та ОСОБА_2 , ОСОБА_1 як власники, кожному по 1/2 частині, квартири АДРЕСА_2 , здійснили обмін належними їм квартирами(а.с. 16).

Відповідно до технічного паспорту квартири АДРЕСА_1 , відбулась зміна власників квартири з ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ,кожному по 1/2 частині квартири, що зареєстровано в ЗМБТІ шляхом внесення змін 05.05.1996 року(а.с. 33 зворот).

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 19.07.2021 року, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис № 923(а.с. 13).

Після його смерті відкрилась спадщина у тому числі на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 .

Згідно зі ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (згідно з ч.5 ст.1268 ЦК України).

За правилами ч.1 ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

В ч.1 ст.1296 ЦК України закріплено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

30.08.2021 року до компетентного органу ОСОБА_1 подано заяву про прийняття спадщини за законом, і приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Задачиною Н.В. заведена спадкова справа № 29/2021(а.с. 60-81).

Інших спадкоємців судом не встановлено.

Постановою від 30.07.2024 року за №109/02-14, приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Задачиною Н.В. відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловіка ОСОБА_2 у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа(а.с.17).

Згідно до п.п. 4, 9 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, який набрав чинності 01.01.2004 року, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. До договорів, що були укладені до 1 січня 2004 року і продовжують діяти після набрання чинності Цивільним кодексом України, застосовуються правила цього Кодексу щодо підстав, порядку і наслідків зміни або розірвання договорів окремих видів незалежно від дати їх укладення.

Так як договір міни укладено 30.04.1996 року, і спір не стосується підстав, порядку і наслідків зміни або розірвання договору, до спірних відносин підлягають застосуванню правила ЦК України від 1963 року.

Відповідно до ст. 241 ЦК УРСР(редакція 1963 року) за договором міни між сторонами провадиться обмін одного майна на інше. Кожний з тих, хто бере участь у міні, вважається продавцем того майна, яке він дає в обмін, і покупцем майна, яке він одержує.

Відповідно до ст. 242 ЦК УРСР(редакція 1963 року) до договору міни застосовуються відповідно правила про договір купівлі-продажу, якщо інше не випливає з змісту відносин сторін.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» від 10.12.1991 року (що діяв на момент укладення договору купівлі-продажу) біржовою операцією визнається угода, що відповідає сукупності зазначених нижче умов: а) якщо вона являє собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі; б) якщо її учасниками є члени біржі; в) якщо вона подана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню та вважаються укладеними з моменту їх реєстрації на біржі.

За умовами договору міни від 30.04.1996 року ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_2 , ОСОБА_1 здійснили обмін належними їм квартирами без доплати.

Сторони домовились відносно усіх істотних умов договору, та відбулося повне виконання договору між сторонами, тобто, сторони договору виконали всі істотні умови договору міни нерухомого майна.

Укладений договір сторонами нотаріально не посвідчувався, факт вчинення правочину посвідчено Запорізькою товарною біржею «Торг-Інвест» та зареєстровано за номером № Н-1601.

Відповідно до ст. 153 ЦК УРСР (редакція 1963 року), договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди.

Договір не містить умов, які б суперечили закону, а отже є вчиненим у встановленому законом порядку і, відповідно, дійсним.

Відповідно до ст. 227 ЦК УРСР(редакція 1963 року), договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу).

Відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення цього правочину. Так, договір міни квартир не був посвідчений нотаріально, а він був укладений та зареєстрований на біржі. Вказані правовідносини на момент їх виникнення були врегульовані різним чином одночасно нормами ЦК УРСР 1963 року та Законом України «Про товарну біржу», тобто існувала колізія норм права. Враховуючи доктрину пріоритетності спеціальних норм права над загальними, а також ті обставини, що Закон України «Про товарну біржу» було прийнято в 1991 року, а ЦК УРСР діяв з 1963 року, суд вважає, що на момент укладення та реєстрації на товарній біржі договору міни квартири, слід було керуватися перед усім нормами Закону України «Про товарну біржу», який дозволяв укладати біржові контракти щодо відчуження житлової нерухомості фізичною особою без нотаріального посвідчення.

Судом встановлено, що при укладенні договору міни дії були спрямовані на встановлення цивільних прав та обов`язків, перехід права власності відбувся, сторони договору мали необхідний обсяг цивільної дієздатності та вільне волевиявлення, що відповідало внутрішній волі на досягнення наслідків, а саме обміну квартирами. Отже, правочин був реальним і вчинений у формі, дозволенній чинним законодавством України на момент його вчинення. З моменту укладення договору і по теперішній час жодна із сторін не заявила про недійсність правочину.

Аналізуючи надані у справі докази в їх сукупності, суд вважає за можливе задовольнити вимоги позивачки щодо визнання правочину - договору міни від 30.04.1996 року зареєстрованого Запорізькою універсальною біржею «Торг-Інвест» на виконання біржевого контракту №Н-1601 за яким ОСОБА_2 та ОСОБА_1 набули право власності на квартиру АДРЕСА_1 , оскільки встановлено, що при укладенні договору міни квартири сторони договору домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджено письмовими доказами. З моменту укладення договору та по теперішній час жодна із сторін не заявила про недійсність правочину. Таким чином, суд приходить до переконання, що визнання правочину - договору міни дійсним не призведе до порушення прав будь-яких осіб, а у позивачки відсутній інший шлях захисту своїх прав. Суд не має сумніву у достовірності документів, наданих позивачкою як доказів.

Таким чином судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 набули право власності, кожен по 1/2 частині, на квартиру АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Враховуючи те, що оригінал правовстановлюючого документа - договір міни від 30.04.1996 року реєстраційний №Н-1601, зареєстрований Запорізькою універсальною біржею «Торг-Інвест», втрачений, та право власності підтверджене, у тому числі записом зміни власників до технічного паспорту квартири АДРЕСА_1 , які зареєстровано в ЗМБТІ 05.05.1996 року, то вимоги позивачки про визнання за нею права власності на 1/2 частину квартири, підлягають задоволенню.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку (Постанова Верховного Суду від 20.03.2020 у справі № 320/8118/17).

Позовні вимоги про визнання за позивачкою права власності на 1/2 частини квартири в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка, є законними, ґрунтуються на нормах матеріального права, підтверджені належними та допустимими доказами, а тому підлягають задоволенню.

З огляду на наведене суд вважає, що позовні вимоги законні, обґрунтовані доказами та підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 13, 89, 229, 247, 263-265, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Визнати дійсним договір міни від 30.04.1996 року реєстраційний №Н-1601, зареєстрований Запорізькою універсальною біржею «Торг-Інвест» на виконання біржевого контракту №Н-1601 від 30.04.1996 року за яким ОСОБА_2 та ОСОБА_1 набули право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП. НОМЕР_3 , зареєстрована АДРЕСА_3 ) право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП. НОМЕР_3 , зареєстрована АДРЕСА_3 ) право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 за договором міни від 30.04.1996 року реєстраційний №Н-1601.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Повний текст рішення складений 01.04.2025 року.

Суддя: І.Г.Кучерук