Провадження № 2/947/812/25
УХВАЛА

13.03.2025

Київський районний суд м.Одеси у складі:

головуючий суддя Луняченка В.О.

за участі представника позивача адвоката Степанишиної А.С.

представника відповідача ОМР уповноваженої особи Вишнивецької А.О.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні клопотання представника відповідача Одеської міської ради щодо закриття провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Одеської міської ради за участі третьої особи Головного управління Держгеокадастру в Одеській області про припинення права власності на земельну ділянку за попереднім власником та визнання права власності,-

В С Т А Н О В И В:

З позовом про припинення права власності на земельну ділянку за попереднім власником та визнання права власності до Київського районного суду м.Одеси звернувся ОСОБА_1 , в якому просить припинити право власності ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 на земельну ділянку загальною площею 0,0403 га за адресою АДРЕСА_1 , що посвідчувалось Державним актом на право приватної власності на землю від 17.01.2000 серії І-ОД №012434 (зареєстрованим в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 3184); визнати право власності на земельну ділянку загальною площею 0,0403 га за адресою АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 .

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Луняченку В.О..

Після усунення недоліків, ухвалою судді від 24.12.24 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

15.01.25 відповідач Одеська міська рада, заходами електронного суду, надала відзив на позовну заяву.

12.03.25 року представник позивача адвокат Степанишина А.С. надала відповідь на відзив.

У судовому засіданні, судом оголошено клопотання представника відповідача Одеської міської ради, яке міститься у відзиві на позовну заяву, щодо закриття провадження у справі на підставі ст. 255 ч.1 п.3 ЦПК України, оскільки як зазначає, відповідач ОСОБА_1 вже звертався до суду з відповідним позовом про визнання права власності на земельну ділянку за адресою АДРЕСА_1 , справа №947/21304/23 та рішенням Київського районного суду м.Одеси від 20.11.23 відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Представник відповідача у судовому засіданні підтримала клопотання про закриття провадження у справі.

В свою чергу представник позивача, заперечувала проти закриття провадження у справі з підстав п.3.ч.1 ст. 255 ЦПК України, зазначаючи, що підстави для закриття провадження у справі відсутні, оскільки у справі на яку посилається відповідач у клопотанні про закриття провадження у справі, склад учасників справи у справі № 947/21304/23 та №947/37626/24 не тотожними, позовні вимоги не є тотожними , предмет та матеріально- правові вимоги у справах не є тотожними. Як на заперечення щодо закриття провадження у справі, представник позивача посилається на той факт, що рішенням Київського районного суду м.Одеси від 20.11.23 у справі №947/21304/23 позивачу було відмовлено у задоволенні позову з підстав, зокрема, того, що «власник земельної ділянки- ОСОБА_2 взагалі не був залучений до участі у справі, доказів того, що власник земельної ділянки помер матеріали справи не містять, що перешкоджає суду перевірити коло спадкоємців, чи прийняли вони спадщину після смерті власника тощо».

При вирішенні клопотання про закриття провадження по справі суд виходить з наступного.

Згідно зі статтею 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших відносин, крім справ, розгляд яких здійснюється за правилами іншого судочинства.

Законодавець у ст.12ЦПК України визначив, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1). Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч. 2). Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4).

Згідно ст.13ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1). Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ч. 3).

Підстави для закриття провадження у справі визначені у статті 255 ЦПК України.

Закриття провадження у справі це форма закінчення розгляду цивільної справи без винесення судового рішення у зв`язку із виявленням після відкриття провадження обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи (постанова Верховного Суду від 29 червня 2021 року у справі N 953/803/20).

Згідно з п. 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Підставою для закриття провадження у справі відповідно до положення ст. 255 ч.1 п.3 ЦПК України зокрема є рішення суду або ухвала суду, які набрали законної сили про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Зі змісту даної норми випливає, що підставою для прийняття судового рішення про закриття провадження у справі є наявність іншого рішення суду, яке набрало законної сили, та яке ухвалено між тими самими сторонами, про той самий предмет та з тих самих підстав.

У розумінні процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення.

Визначаючи підстави позову як елементу його змісту, суд перевіряє, на підставі яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, грунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 червня 2019 року у справі № 320/9224/17 (провадження № 14-225цс19) зазначила, що «згідно з пунктом 3 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 761 /7978/ 15-ц (провадження № 14-58цс18) зазначено, що «необхідність застосування пункту 2 частини першої статті 205 ЦПК України зумовлена, по перше, неприпустимістю розгляду судами тотожних спорів, в яких одночасно тотожні сторони, предмет і підстави позову, та, по друге, властивістю судового рішення, що набрало законної сили (стаття 223 ЦПК України). За змістом наведеної норми позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно співпадають сторони, підстава та предмет спору.

Нетотожність хоча б одного з елементів не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору. У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення. У матеріальному розумінні предмет позову - це річ, щодо якої виник спір».

Судом досліджено рішення Київського районного суду м.Одеси від 20.11.23 у справі №947/21304/23.

Представник позивача своїми запереченнями довів суду наявність підстав для звернення ОСОБА_1 до суду з позовом Одеської міської ради за участі третьої особи Головного управління Держгеокадастру в Одеській області про припинення права власності на земельну ділянку за попереднім власником та визнання права власності.

Враховуючи викладене, клопотання представника відповідача про закриття провадження по справі задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.174,182,197,255,353 ЦПК України,суд ,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання представника відповідача Одеської міської ради про закриття провадження по справі та передачу справи за підсудністю - відмовити.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя В. О. Луняченко