ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/818/492/25, 22-ц/818/493/25 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: страхування, з них
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2025 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Яцини В.Б.

суддів колегії: Пилипчук Н.П., Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Холод М.В.,

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Національна страхова компанія «ОРАНТА» на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 29 серпня 2024 року та на додаткове рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 12 вересня 2024 року, по справі № 638/10949/24, за позовом ОСОБА_1 , від імені якого діє представник ОСОБА_2 , до Публічного акціонерного товариства «Національна страхова компанія «ОРАНТА», ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП,

в с т а н о в и в :

У червні 2024 року ОСОБА_1 , від імені якого діє представник адвокат Романченко Олексій Михайлович, за допомогою системи «Електронний суд» звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Національна страхова компанія «ОРАНТА», ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, в обґрунтування якого зазначив, що став учасником ДТП, яка сталась близько 14 год. 45 хв. 02 лютого 2024 року у м. Харкові біля будинку № 168 по вул. Сумській за участі автомобілів MITSBISHI OUTLANDER, державний номер НОМЕР_1 , під управлінням ОСОБА_1 , та HYUNDAI TUCSON, державний номер НОМЕР_2 , під управлінням ОСОБА_3 . Постановою Київського районного суду м. Харкова від 21.02.2024 у справі № 953/1126/24 відповідача ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Оскільки цивільно-правову відповідальність ОСОБА_3 було застраховано у ПАТ «НАСК «ОРАНТА», 05 лютого 2024 року ОСОБА_1 звернувся до вказаної страхової компанії із повідомленням про ДТП та заявою про страхове відшкодування.

Протягом лютого-березня 2024 року ОСОБА_1 самостійно за власні кошти відремонтував належний йому автомобіль. Вартість відновлювального ремонту автомобіля MITSBISHI OUTLANDER, державний номер НОМЕР_1 , склала 145727,42 гривень, які були сплачені ОСОБА_1 у повному обсязі.

12 березня 2024 року на банківський рахунок ОСОБА_1 у якості страхового відшкодування надійшли кошти від ПАТ «НАСК «ОРАНТА» у розмірі 64252,86 гривень. З огляду на те, що сплачене страхове відшкодування більш як у два рази було менше ніж вартість проведеного відновлювального ремонту автомобіля, представником позивача 14 березня 2024 року було направлено на адресу ПАТ «НАСК «ОРАНТА» документи на підтвердження вартості відновлювального ремонту автомобіля, а також адвокатський запит щодо надання розрахунку сплаченого ПАТ НАСК «ОРАНТА» страхового відшкодування ОСОБА_1 у розмірі 64252,86 гривень, копію акту (протоколу) огляду пошкодженого автомобіля, фото пошкоджень автомобіля Mitsubishi Outlander, копії документа про оцінку вартості відновлювального ремонту автомобіля Mitsubishi Outlander, державний номер НОМЕР_1 , виготовлений спеціалістом, залученим ПАТ НАСК «ОРАНТА», на підставі якого було визначено розмір страхового відшкодування у розмірі 64252,86 гривень. 03 квітня 2024 року на банківський рахунок ОСОБА_1 у якості страхового відшкодування надійшли кошти від ПАТ «НАСК «ОРАНТА» у розмірі 13643,67 гривень. Таким чином, загалом ПАТ «НАСК «ОРАНТА» було сплачено ОСОБА_1 у якості страхового відшкодування 77896,53 гривень.

Оскільки сплачене ПАТ «НАСК «ОРАНТА» страхове відшкодування тільки на 50 % покривало вартість відновлювального ремонту автомобіля, ОСОБА_1 в особі свого представника адвоката Романченка О.М., 05 квітня 2024 року звернувся до судового експерта Шаповалова В.І. щодо проведення транспортної товарознавчої експертизи з метою визначення суми матеріального збитку заподіяного внаслідок ДТП. Висновком судового експерта Шаповалова В.І. № 24В за результатами транспортної товарознавчої експертизи від 11.05.2024 встановлено, що сума матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля MITSBISHI OUTLANDER, державний номер НОМЕР_1 , пошкодженого внаслідок ДТП, що сталась 01.02.2024, складає 161531,51 гривень, з яких вартість відновлювального ремонту 135645,38 гривень, а 25886,13 гривень - величина втрати товарної вартості автомобіля. Крім того, для відновлення свого порушеного права ОСОБА_1 було сплачено за висновок судового експерта Шаповалова В.І. 6000,00 гривень.

Таким чином, загальний розмір шкоди, завданої ОСОБА_1 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, становить 177613,55 гривень, з яких 145727,42 гривень прямі збитки (вартість оплаченого відновлювального ремонту автомобіля), 25886,13 гривень - величина втрати товарної вартості та 6000,00 гривень - витрати, які ОСОБА_1 був змушений зробити для відновлення свого порушеного права (витрати на оплату транспортної товарознавчої експертизи).

Оскільки ПАТ «НАСК «ОРАНТА» частково відшкодувала ОСОБА_1 завдані збитки у розмірі 77896,53 гривень, тому залишок невідшкодованих ОСОБА_1 збитків становить 99717,02 гривень, з яких 67830,89 гривень - прямі збитки (залишок вартості оплаченого ОСОБА_1 відновлювального ремонту автомобіля (145727,42-77896,53), 25886,13 гривень - величина втрати товарної вартості та 6000,00 гривень - витрати, які ОСОБА_1 був змушений зробити для відновлення свого порушеного права (витрати на оплату транспортної товарознавчої експертизи), які на теперішній час відповідачами не відшкодовані.

ОСОБА_1 05 лютого 2024 року звернувся до ПАТ «НАСК «ОРАНТА» із повідомленням про ДТП та заявою про страхове відшкодування. Таким чином, ПАТ «НАСК «ОРАНТА» мало сплатити ОСОБА_1 страхове відшкодування у строк до 05 травня 2024 року (90 днів з моменту подання ним заяви про виплату страхового відшкодування), проте здійснило виплату страхового відшкодування не у повному обсязі.

У зв`язку з цим, залишок вартості оплаченого ОСОБА_1 відновлювального ремонту автомобіля 67830,89 гривень підлягає стягненню з ПАТ «НАСК «ОРАНТА» в судовому порядку.

Окрім того, на підставі п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з порушенням ПАТ «НАСК «ОРАНТА» строків виконання своїх зобов`язань із виплати ОСОБА_1 страхового відшкодування з ПАТ НАСК «ОРАНТА» підлягає стягненню пеня у розмірі 4324,45 гривень за період з 06.05.2024 по 02.08.2024.

На підставі ст. 625 ЦК України позивачем також нараховано 490,61 гривень 3 % річних за період з 06.05.2024 по 02.08.2024 та 1899,26 гривень інфляційні нарахування на суму заборгованості за період з 06.05.2024 по 30.06.2024 за прострочення виконання грошового зобов`язання.

Враховуючи, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована в ПАТ НАСК «ОРАНТА», проте згідно п. 32.7 ч. 1 ст. 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено законодавче обмеження на відшкодування страховиком шкоди, пов`язаної з втратою товарного вигляду транспортного засобу, ОСОБА_3 , як особа, винна в ДТП, зобов`язаний відшкодувати ОСОБА_1 величину втрати товарної вартості автомобіля у розмірі 25886,13 гривень та 6000,00 гривень - витрати, які ОСОБА_1 був змушений зробити для відновлення свого порушеного права (витрати на оплату транспортної товарознавчої експертизи для встановлення розміру величини втрати товарного вигляду автомобіля).

З урахуванням збільшених позовних вимог, ОСОБА_1 остаточно просив стягнути на його користь:

- з Публічного акціонерного товариства «НАЦІОНАЛЬНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ОРАНТА» 74545,21 гривень, з яких: 67830,89 гривень, як залишок страхового відшкодування вартості відновлювального ремонту автомобіля; 4324,45 гривень - пеня за період з 06.05.2024 по 02.08.2024; 490,61 гривень - 3 % річних за період з 06.05.2024 по 02.08.2024; - 1899,26 гривень - інфляційні нарахування на суму заборгованості за період з 06.05.2024 по 30.06.2024.

- з ОСОБА_3 31886,13 гривень, з яких: 25886,13 гривень - величина втрати товарної вартості автомобіля; 6000,00 гривень - витрати на проведення експертизи для визначення величини втрати товарної вартості автомобіля.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 29 серпня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «НАЦІОНАЛЬНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ОРАНТА» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП, грошові кошти у розмірі 67830,89 грн, пеню за період з 06.05.2024 по 02.08.2024 у розмірі 4324,45 грн; 3 % річних за період з 06.05.2024 по 02.08.2024 у розмірі 490,61 грн, інфляційні нарахування на суму заборгованості за період з 06.05.2024 до 30.06.2024 у розмірі 1899,26 грн, а всього грошові кошти у розмірі 74545,21 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП, грошові кошти у розмірі 25886,13 грн, витрати на проведення експертизи для визначення величини втрати товарної вартості автомобіля у розмірі 6000,00 грн, а всього грошові кошти у розмірі 31886,13 грн.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «НАЦІОНАЛЬНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ОРАНТА» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 678,67 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 290,29 грн.

Додатковим рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 12 вересня 2024 року заяву ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «НАЦІОНАЛЬНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ОРАНТА» на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 14000,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6000,00 грн.

В апеляційній скарзі ПАТ «АСК «Оранта» посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить рішення та додаткове скасувати в частині стягнення з ПАТ «АСК «Оранта» та у задоволенні позову та заяви відмовити.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що страховиком було визначено до сплати та сплачено на користь заявника страхове відшкодування у розмірі 64252 грн 86 коп.

В зв`язку з отриманням страховиком 14.03.2024 року додаткових документів у тому числі документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту, згідно із страховим актом №ОЦВ-ЗГ-24-20-1775/2 НАСК «Оранта» 03.04.2024 було здійснено доплату страхового відшкодування у розмірі 13643 грн 67 ко на рахунок потерпілої особи.

Вказує, що страхове відшкодування у визначеному розмірі здійснено на підставі складених страхових актів та заяви про страхове відшкодування на користь потерпілої особи у строк визначений чинним законодавством, відповідно до вимог ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідальність страховика, яка передбачена пунктом 36.5 статті 36 Закону №1961-ІV та частиною другою ст. 625 ЦК України, настає виключно у випадку, якщо невиконання грошового зобов`язання відбулось з його вини як боржника у даних правовідносинах

Вважає, що суд дійшов неправильного висновку про те, що позовні вимоги про стягнення пені, трьох процентів річних та інфляційних втрат підлягають задоволенню, так як на момент звернення позивача до суду з позовом між ними та страховиком не виникло боргових зобов`язань, що виключає можливість застосування цивільно-правової відповідальності, передбачені п.36,5 ст.36 Закону №1961-ІV та частиною другою статті 625 ЦК України.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 - адвокат Романченко О.М. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення залишити без змін.

Вказує, що відповідно до наряду-замовлення № МС00016909 вартість відновлювального ремонту автомобіля MITSBISHI OUTLANDER державний номер НОМЕР_1 склала 145727,42 гривень, які були сплачені ОСОБА_1 у повному обсязі, що підтверджується квитанціями від 01.03.2024, 05.03.2024 та 06.03.2024.

03 квітня 2024 року на банківський рахунок ОСОБА_1 у якості страхового відшкодування надійшли кошти від ПАТ «НАСК «ОРАНТА» у розмірі 13643,67 гривень. Таким чином, загалом ПАТ «НАСК «ОРАНТА» було сплачено ОСОБА_1 у якості страхового відшкодування 77896,53 гривень.

Оскільки сплачене ПАТ «НАСК «ОРАНТА» страхове відшкодування тільки на 50 % покривало вартість відновлювального ремонту автомобіля ОСОБА_1 в особі свого представника адвоката Романченка О.М. 05 квітня 2024 року звернувся до судового експерта Шаповалова В.І. щодо проведення транспортної товарознавчої експертизи з метою визначення суми матеріального збитку заподіяного внаслідок ДТП.

Висновком судового експерта Шаповалова В.І. № 24В за результатами транспортної товарознавчої експертизи від 11.05.2024 (вартість якої становила 6000,00 гривень та була повністю оплачена позивачем) встановлено, що сума матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля MITSBISHI OUTLANDER державний номер НОМЕР_1 , пошкодженого внаслідок ДТП, що сталась 01.02.2024, складає 161531,51 гривень, з яких вартість відновлювального ремонту 135645,38 гривень, а 25886,13 гривень - величина втрати товарної вартості автомобіля.

Вважає, що судом першої інстанції було абсолютно обґрунтовано стягнуто з ПАТ «НАСК «ОРАНТА» 67830,89 гривень, як залишок вартості відновлювального ремонту автомобіля позивача.

З огляду на те, що ПАТ «НАСК «ОРАНТА» допущено порушення строків виконання своїх зобов`язань із виплати ОСОБА_1 страхового відшкодування, вважає, що судом першої було обґрунтовано стягнуто з ПАТ НАСК «ОРАНТА» пеню у розмірі 4324,45 гривень.

З огляду на це, судом першої інстанції було обґрунтовано стягнуто із ПАТ «НАСК «ОРАНТА» на користь ОСОБА_1 490,61 гривень, як три відсотки річних від простроченої суми, та 1899,26 гривень, як сума боргу з урахуванням індексу інфляції згідно доданого розрахунку.

Вказує, що понесені Позивачем витрати на професійну правничу допомогу підтверджено належними та допустимими доказами, а тому вказані витрати підлягали стягненню із Відповідачів на користь Позивача пропорційно до задоволених позовних вимог.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, за відсутності учасників справи, які не з`явились в судове засідання, відповідно до ст.ст. 372, 368, 367 ЦПК України вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

У статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Вказаним вимогам основне та додаткове рішення суду першої інстанції відповідає.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції своє рішення мотивував наступним.

У справі, що розглядається коефіцієнт фізичного зносу не застосовується відповідно п. 7.38 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції, Фонду державного майна від 24.11.2003 №142/5/2092. Франшиза згідно з полісом складає 0,00 грн.

Таким чином, страховик ПАТ «НАСК «ОРАНТА», в межах ліміту відповідальності згідно з полісом № АТ-4787979, який складає 160000 грн, зобов`язаний у повному обсязі відшкодувати витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу, пошкодженого в результаті ДТП.

Судом було встановлено, що ОСОБА_1 на підставі відповідних документів станції технічного обслуговування, а саме Наряду-замовлення № МС00016909, сплатив на рахунок станції технічного обслуговування ТОВ «СОЛЛІ ПЛЮС ХАРКІВ», на якій проведено ремонт автомобіля, з метою відновлення належного йому транспортного засобу грошові кошти у розмірі 145727,42 грн, що підтверджується платіжними документами від 01.03.2024 та від 06.03.2024.

За таких обставин, різниця між фактичною сумою витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу, пошкодженого в результаті ДТП, а саме 145727,42 грн, та виплаченим страховиком страховим відшкодуванням у розмірі 77896,53 грн, враховуючи фактичні обставини справи, а саме ліміт відповідальності (160000 грн), франшизу (0,00 грн), коефіцієнт зносу (дорівнює нулю, тобто не застосовується), підлягає стягненню з ПАТ «НАСК «ОРАНТА» на користь власника пошкодженого транспортного засобу ОСОБА_1 у повному обсязі, тобто у розмірі 67830,89 грн.

Встановивши, що ПАТ «НАСК «ОРАНТА» належним чином не виконало зобов`язання щодо виплати страхового відшкодування потерпілій особі, суд дійшов висновку про наявність визначених ст. 625 ЦК України підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з ПАТ «НАСК «ОРАНТА» пені, трьох процентів річних та інфляційних втрат.

Таким чином, у межах позовних вимог з відповідача ПАТ «НАСК «ОРАНТА» на користь позивача підлягають стягненню пеня за період з 06.05.2024 до 02.08.2024 у розмірі 4324,45 грн; 3 % річних за період з 06.05.2024 по 02.08.2024 у розмірі 490,61 грн та інфляційні нарахування на суму заборгованості за період з 06.05.2024 до 30.06.2024 у розмірі 1899,26 грн.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є власником автомобіля MITSBISHI OUTLANDER, VIN НОМЕР_4 , державний номер НОМЕР_1 , що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу Серія НОМЕР_5 , виданим ТСЦ 6342 (а.с. 44, 47).

01 лютого 2024 року ОСОБА_1 став учасником ДТП за наступних обставин: 01 лютого 2024 року о 14 год 45 хв ОСОБА_3 , керуючи транспортним засобом «Hyundai Tucson», р.н. НОМЕР_2 , по вул. Сумська, буд. 168 у бік вул. Дерев`янка, буд. 3, з боку вул. Динамівська у м. Харкові не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з транспортним засобом «Mitsubishi Outlander», р.н. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 , який рухався перед ним у попутному напрямку. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальних збитків. Своїми діями ОСОБА_3 порушив вимоги п.13.1 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ст.124 КУпАП.

Вказані обставини не підлягають доказуванню відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, оскільки встановлені постановою Київського районного суду м. Харкова від 21 лютого 2024 року у справі № 953/1126/24, яка набрала законної сили 04 березня 2024 року.

Цією ж постановою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу Hyundai Tucson, д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_3 на момент ДТП була застрахована в ПАТ «НАСК «ОРАНТА» відповідно до поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АТ-4787979 від 14.12.2023 зі строком дії до 15.12.2024. Ліміт відповідальності 160000,00 грн, франшиза - 0,00 грн.

05 лютого 2024 року ОСОБА_1 звернувся до ПАТ «НАСК «ОРАНТА» із повідомленням про ДТП та Заявою про страхове відшкодування (а.с. 15-16).

Відповідно до Страхового акта № ОЦВ-24-20-1775/1 ПАТ «НАСК «ОРАНТА» визнало ДТП страховим випадком та визначило суму страхового відшкодування у розмірі 64252,86 грн, яку необхідно зарахувати на банківський рахунок потерпілого ОСОБА_1 (а.с. 26).

12 березня 2024 року на банківський рахунок ОСОБА_1 зараховано грошові кошти у розмірі 64252,86 грн у якості страхового відшкодування за Договором № АТ-4787979 від 16.12.2023, платник ПАТ «НАСК «ОРАНТА» (а.с. 21).

ОСОБА_1 з метою відновлення пошкодженого автомобіля MITSBISHI OUTLANDER державний номер НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_4 , 08.02.2024 звернувся до ТОВ «СОЛЛІ ПЛЮС ХАРКІВ». Відповідно до Наряду-замовлення № МС0001690 загальна вартість замінених запасних частин та виконаних робіт з ремонту автомобіля складає 145727,42 грн, в тому числі ПДВ на запасні запчастини 24287,91 грн (а.с. 40).

Згідно з квитанцією від 01.03.2024 на суму 83424,92 грн, чеком № 11092 від 06.03.2024 на суму 12403,00 грн, чеком № 11091 від 06.03.2024 на суму 49900,00 грн ОСОБА_1 сплатив вартістю відновлювального ремонту автомобіля MITSBISHI OUTLANDER державний номер НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_4 , у загальному розмірі 145727,42 грн (а.с. 23, 46).

14 березня 2024 року адвокатом Романченком О.М. в інтересах ОСОБА_1 було направлено на адресу ПАТ «НАСК «ОРАНТА» з метою врегулювання питання виплати страхового відшкодування наступні документи: копію постанови Київського районного суду м. Харкова від 21.02.2024 у справі № 953/1126/24; копію наряду-замовленням № МС00016909; копію рахунку-фактури № ЗМС00016909 від 01.03.2024; копію видаткової накладної № 161 від 01.03.2024; копію платіжної інструкції від 01.03.2024; копії фіскальних чеків від 05.03.2024 і 06.03.2024 (а.с. 22).

Згідно зі страховим актом № ОЦВ-ЗГ-24-20-1775/2 НАСК «ОРАНТА» 03.04.2024р. прийняло рішення про здійснення доплату страхового відшкодування у розмірі 13643,67 грн, які були перераховані на банківський рахунок ОСОБА_1 03 квітня 2024 року.

Таким чином, загальний розмір страхового відшкодування, виплачений ПАТ «НАСК «ОРАНТА» ОСОБА_1 , складає 77896,53 гривень.

В подальшому ОСОБА_1 в особі свого представника адвоката Романченка О.М. 05 квітня 2024 року звернувся до судового експерта Шаповалова В.І. щодо проведення транспортної товарознавчої експертизи з метою визначення суми матеріального збитку заподіяного внаслідок ДТП (а.с. 13-14).

Згідно з Висновком судового експерта Шаповалова В.І. № 24В від 11 травня 2024 року, складеного за результатами транспортної товарознавчої експертизи, сума матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля MITSBISHI OUTLANDER державний номер НОМЕР_1 , пошкодженого внаслідок ДТП, що сталась 01.02.2024, складає 161531,51 грн, з яких вартість відновлювального ремонту - 135645,38 гривень, 25886,13 гривень - величина втрати товарної вартості автомобіля (а.с. 28-33).

10.04.2024 ОСОБА_1 на банківський рахунок Шаповалова В.І. сплачено вартість транспортної товарознавчої експертизи у розмірі 6000,00 грн, що підтверджується квитанцією № 0.0..1 (а.с. 19).

Стаття 1166 ЦК України передбачає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За змістом вказаної норми, за загальним правилом: по-перше, в повному обсязі; по-друге, особою, яка безпосередньо її завдала, шкода підлягає відшкодуванню.

Проте із вказаних правил є винятки, передбачені законом. Одним з таких винятків є страхування особою цивільно-правової відповідальності.

Відносини страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено як засади, так і процедури отримання потерпілими особами за наслідками ДТП, відшкодування заподіяної шкоди.

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика (страховика) не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика.

В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності.

Подібні висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі № 147/66/17, провадження № 14-95цс20.

Внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди виникають цивільні права й обов`язки, пов`язані з її відшкодуванням. Зокрема, потерпілий набуває право отримати відшкодування шкоди, а обов`язок виплатити відповідне відшкодування за Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність (у визначених зазначеним Законом випадках Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі МТСБУ)) та в особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, зокрема на суму франшизи, чи якщо страховик (МТСБУ) за вказаним Законом не має обов`язку здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Тобто внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ).

Разом з тим, принцип повного відшкодування шкоди, закріплений у статті 1166 ЦК України, реалізується у відносинах страхування через застосування положень статті 1194 цього Кодексу. Вказана норма передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди за загальним правилом зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Отже, частка відповідальності особи, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, становить різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Подібні висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі 147/66/17, провадження № 14-95цс20.

Згідно зі статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожнього-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Таким чином, страховик за договором страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів також є відповідальною особою за завдані збитки.

Водночас, на відміну від особи, яка завдала шкоди, обсяг відповідальності страховика за договором страхування відповідальності обмежений нормами Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Зокрема, правила відшкодування шкоди, заподіяної третій особі, встановлені у статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», згідно з пунктом 22.1 якої у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує в установленому цим законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Отже, страховик за договором страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує лише шкоду, яка визначена та оцінена в порядку, встановленому цим законом.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Згідно зі статтями 29, 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого в порядку, встановленому законодавством. Шкоду, пов`язану з утратою товарної вартості транспортного засобу, страховик не відшкодовує.

Згідно з пунктом 2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (далі - Методика), вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу (далі - КТЗ), з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено як засади, так і процедури отримання потерпілими особами за наслідками ДТП, відшкодування заподіяної шкоди.

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика (страховика) не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика.

В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності.

Подібні висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі № 147/66/17, провадження № 14-95цс20.

Разом з тим, принцип повного відшкодування шкоди, закріплений у статті 1166 ЦК України, реалізується у відносинах страхування через застосування положень статті 1194 цього Кодексу. Вказана норма передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди за загальним правилом зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Отже, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, відповідає у субсидіарному порядку, її частка відповідальності становить різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Подібні висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі 147/66/17, провадження № 14-95цс20.

Разом з тим, оскільки у даній справі саме страхова компанія невірно розрахувала розмір страхового відшкодування, внаслідок чого сплатила його потерпілій особі у меншій сумі та з затримкою, суд першої інстанції відповідно до встановлених обставин справи, які відповідачами не спростовані, та наведених норм матеріального права правильно задовольнив позовні вимоги. Доводи скарги не знайшли своє підтвердження у матеріалах справи, а тому колегія суддів їх відхиляє.

Щодо додаткового рішення.

При визначенні розміру судових витрат, що підлягають відшкодуванню, суд першої інстанції виходив з того, що зазначена справа визнана судом малозначною та розглядалася в порядку спрощеного позовного провадження. Категорія справ про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, враховуючи предмет та підстави позову, сталість законодавство та судової практики щодо цих правовідносин, не є спором значної складності, не потребує дослідження великого обсягу доказів та залучення багатьох учасників. Ціна позову складає 106431,34 грн. Фактично адвокатом складено лише два процесуальних документа (позовна заява та заява про збільшення позовних вимог), що не є великими за обсягом та складними за змістом. З урахуванням категорії справи, їх складання не потребує від професійного адвоката значної кількості часу і зусиль. У судових засіданнях адвокат участі не брав, справу розглянуто без участі сторін.

На підставі викладеного, з урахуванням категорії справи, ціни позову, значення справи для сторін, рівня складності спірних правовідносин, обсягу наданих позивачу послуг з правничої допомоги, змісту поданих процесуальних документів, принципів співмірності, розумності та пропорційності судових витрат, критерію реальності адвокатських витрат, їхньої дійсності та необхідності, суд першої інстанції дійшов висновку, що справедливим буде стягнення з відповідачів на користь позивача в рахунок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу грошових коштів у розмірі 20000 грн.

Враховуючи розмір заявлених та задоволених позовних вимог до кожного з відповідачів, суд стягнув на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу пропорційно позовних вимог до кожного з них, а саме з ПАТ «НАСК «ОРАНТА» - 14000,00 грн, з ОСОБА_3 - 6000,00 грн.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи, під час розгляду даної справи ОСОБА_1 надавалася професійна правнича допомога.

Так, 09 березня 2024 року між Адвокатським бюро «Олексія Романченко» та ОСОБА_1 було укладено Договір № 07/03-2024, відповідно до п.1.1. якого Клієнт доручає, а Адвокатське бюро бере на себе зобов`язання представляти інтереси Клієнта в судах загальної юрисдикції всіх інстанцій, а також перед підприємствами, установами, організаціями, органами державної влади та місцевого самоврядування, правоохоронними органами та органами прокуратури, у всіх справах, пов`язаних із розглядом справ та проваджень за участю Клієнта, в яких він бере участь як учасник справи, свідок, підозрюваний, обвинувачений, підсудний, потерпілий, а також у справах, пов`язаних із розглядом справ про адміністративні правопорушення, в яких Клієнт бере участь у якості особи, яка притягається до адміністративної відповідальності або потерпілого.

Відповідно до 4.1. Договору клієнт зобов`язується своєчасно забезпечувати Адвокатське бюро всім необхідним для виконання даних йому доручень, передбачених даним Договором, у тому числі документами в потрібній кількості примірників; оплачувати фактичні витрати, пов`язані з виконанням доручення; сплатити Адвокатському бюро за виконання доручення гонорар, в порядку та на умовах, передбачених даним Договором.

Розділом 6 Договору встановлено, що за виконання доручень згідно даного Договору Клієнт сплачує Адвокатському бюро гонорар. Розмір гонорару, порядок та умови його сплати визначаються у додатковій угоді до даного Договору. Після кожного етапу надання правової допомоги Клієнту сторони підписують відповідний акт приймання-передачі, в якому визначають надану на підставі даного Договору правничу допомогу в межах такого етапу. Якщо інше не передбачене у відповідній додатковій угоді етапом надання професійної правничої допомоги є розгляд справи за участю Клієнта та у кожній інстанції (першій, апеляційній, касаційній).

09 березня 2024 року між Адвокатським бюро «Олексія Романченко» та ОСОБА_1 було укладено Додаткову угоду № 1 до Договору № 07/03-2024 від 09.03.2024, відповідно до п. 1 якої АБ «Олексія Романченко» взяло на себе зобов`язання надати Клієнту правову допомогу щодо стягнення збитків, завданих Клієнту внаслідок ДТП, що сталась 01.02.2024 на біля будинку за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до п. 2 Додаткової угоди № 1 сторони погодили, що гонорар Адвокатського бюро за ведення справи, визначеної у п. 1 даної додаткової угоди, у суді першої інстанції становить 40000,00 гривень у будь-якому випадку, навіть у разі ухвалення судом рішення не на користь Клієнта.

Згідно з п. 8 Додаткової угоди № 1 надання Адвокатським бюро правничої допомоги при розгляді справи у суді першої інстанції включає у разі необхідності: підготовка та подання до суду позовної заяви, підготовку і подання до суду відповіді на відзив на позовну заяву, підготовка та подання до суду клопотань про залучення доказів, надання суду відповідних доказів, за необхідності підготовку та подання до суду заяв та клопотань з процесуальних питань або заперечень на заяви та клопотання з процесуальних питань, участь у судових засіданнях, надання пояснень суду, підготовку та подання до суду інших документів, передбачених Цивільним процесуальним кодексом України, які необхідні для розгляду справи.

30 серпня 2024 року між Адвокатським бюро «Олексія Романченко» та ОСОБА_1 було підписано Акт виконаних робіт № 1 до Договору № 07/03-2024 від 09.03.2024, відповідно до якого Сторони погодили, що відповідно до п. 1, 8 Додаткової угоди № 1 від 09.03.2024 до Договору № 07/03-2024 від 09.03.2024 Адвокатське бюро надало Клієнту професійну правничу допомогу у Дзержинському районному суді м. Харкова при розгляді справи № 638/10949/24 за позовом про стягнення збитків завданих ДТП, а саме:

- підготовлено позовну заяву від 17.06.2024 - витрачено 5 годин;

- підготовлено заяву про збільшення позовних вимог від 02.08.2024 - витрачено 1 годину.

Загальний час, витрачений Адвокатським бюро на надання вищевказаної правової допомоги, становить 6 годин. Згідно із п. 2 Додаткової угоди № 1 від 09.03.2024 до Договору № 07/03-2024 від 09.03.2024 гонорар Адвокатського бюро за надання правничої допомоги Клієнту у суді першої інстанції становить 40000,00 гривень, який станом на сьогоднішній день сплачено частково у розмірі 20000,00 гривень. Інша частина гонорару має бути сплачена Клієнтом у строк до 29 вересня 2024 року.

В матеріалах справи міститься Свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю Романченком Олексієм Михайловичем №1584 від 10 вересня 2008 року, видане ХКДКА, Ордер на надання правничої допомоги ОСОБА_1 адвокатом Романченком О.О., Серія АХ № 11772911 від 17 червня 2024 року.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Згідно ч. 8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до частини першої статті 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

З матеріалів справи вбачається, що у позовній заяві позивач зазначив, що орієнтовний розмір судових витрат позивача по справі у суді першої інстанції становить 40968,96 гривень, з яких 968,96 гривень - витрати по сплаті судового збору та 40000,00 гривень витрати позивача на професійну правничу допомогу. На виконання положень ч. 8 ст. 141 ЦПК України позивач повідомив, що докази на підтвердження судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають сплаті позивачем, будуть надані протягом п`яти днів у випадку ухвалення рішення на користь позивачки разом із заявою про ухвалення додаткового судового рішення.

Таким чином позивачем виконано вимоги ч. 1 ст. 134, ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

02 вересня 2024 року, тобто у строк визначений ч. 8 ст. 141 ЦПК України, ОСОБА_1 , від імені якого діє представник ОСОБА_2 , подав до суду докази щодо розміру судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 40000 грн, а саме копію Акт виконаних робіт від 30 серпня 2024 року. Решта доказів, а саме копія Договору № 07/03-2024 від 09.03.2024, копія Додаткової угоди № 1 до Договору № 07/03-2024 від 09.03.2024, подані позивачем разом з позовною заявою.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду у від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15 (провадження № 14-382цс19), зазначено, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

- розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

За таких обставин та відповідно до наведених норм цивільного процесуального права суд першої інстанції законно та обґрунтовано додатковим рішенням відшкодував витрати позивача на правничу допомогу, а доводи скарги не знайшли свого підтвердження у матеріалах справи.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 статті 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Вирішуючи спір, який виник між сторонами справи, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив обставини справи та наявні у справі докази, надав їм належну оцінку, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

На підставі вищевказаних обставин та правового обґрунтування колегія суддів визнає, що оскаржені рішення суду ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи скарги є недоведеними та висновків суду не спростували, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржених рішень суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 259, ст. 374, ст.ст. 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Національна страхова компанія «ОРАНТА» залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 29 серпня 2024 року та додаткове рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 12 вересня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст складений 31 березня 2025 року.

Головуючий В.Б. Яцина.

Судді Н.П. Пилипчук.

О.Ю. Тичкова.