СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/6452/24

пр. № 2-др/759/54/25

04 березня 2025 року Святошинський районний суд міста Києва у складі

головуючого судді Журибеда О.М.

за участі секретаря судових засідань Хвостенко О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в залі суду заяву адвоката ОСОБА_1 - Басараб Наталії Володимирівни про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , законий представник якої ОСОБА_2 , третя особа: Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

20.02.2025 Святошинський районним судом міста Києва ухвалено рішення у справі № 759/6452/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , законий представник якої ОСОБА_2 , третя особа: Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, яким позовні вимоги були задоволені та вирішено визначити ОСОБА_1 додатковий трьохмісячний строк з дня набрання рішенням суду законної сили для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

24.02.2025 року до Святошинського районного суду міста Києва від представника позивача - адвоката Басараб Н.В. надійшла заява про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат.

У своїй заяві представник позивача просить суд стягнути із відповідача на користь позивача судові витрати понесені позивачем на правову допомогу у розмірі 40 000,00 грн. та судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Відповідно до протоколу передачі справи раніше визначеному складу суду від 24.02.2024 заяву передано судді Журибеді О.М.

27.02.2025 року від представника відповідача ОСОБА_2 , - адвоката Михайлюк А.Г. надійшло клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, в який останній просить відмовити у стягненні з відповідачів витрат на правову допомогу, посилаючись на те, що вказані представником позивача платежі здійснено не позивачем та будь-яких доручень з боку позивача щодо уповноваження інших осіб здійснювати зазначені платежі представником позивача не надано, що свідчить про те, що позивач не поніс витрат на правничу допомогу. Також посилається на те, що стороная позивача не надано акт виконаних робіт. Окрім цього представник відповідача просить суд врахувати, що відповідач у зв`язку із загибеллю чоловіка одна виховує малолітню дитину.

27.02.2025 року від представника позивача до суду надійшли заперечення на вищевказане клопотання представника відповідача, в яких остання наголошує на тому, що в квитанціях чітко зазначено призначення платежу, тому твердження представника відповідача спростовуються належними доказами.

04.03.2025 року від представника відповідача надійшли заперечення на заперечення представника позивача від 27.02.2025 року, в яких вказує, що в платежах зазначено інший код позивача, що свдічить про те, що особисто позивачем не було витрачено коштів на професійну правничу допомогу.

Дослідивши подану заяву та додані до неї документа, оглянувши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку.

29.03.2024 року до Святошинського районного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , законий представник якої ОСОБА_2 , третя особа: Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 20.02.2025 року позовні вимоги були задоволені.

У заяві про стягнення судових витрат представник позивача просить суд стягнути із відповідача понесені позивачем витрати на правову допомогу у розмірі 40000,00 грн. та судовий збір у розмірі 1211, 20 грн.

Відповідно до статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати;

4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно квитанції до платіжної інструкції №12 АТ «Ощадбанк» позивачем при зверненні до суду судвий збір у розмірі 1211, 20 грн.

Відповідно до копії договору № 32 від 23.08.2024 року, укладеного між ОСОБА_1 та адвокатом Басараб Н.В., вбачається, що предметом вказаного договору є здійснення правничої допомоги.

Пунктом 4.1 договору передбачено, що розмір гоннорару визначений у розмірі 40000, 00 грн.

Відповідно до платіжної інструкції №50383565SB від 02.09.2024 року, адвокату Басараб Н.В. сплачено 20000, 00 грн. з призначення платужу- оплата послуг за договором №32 від 23.08.2024 року ОСОБА_1 .

Згідно з платіжною інструкцією №51588943SB від 18.10.2024 року, адвокату Басараб Н.В. сплачено 20000, 00 грн. з призначення платужу- оплата послуг за договором №32 від 23.08.2024 року ОСОБА_1 .

Як вбачається з квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки №1 АТ «Ощадбанк», платник ОСОБА_1 здійснив оплату адвокату Басараб Н.В. 02.09.2024 року урозмірі 20000, 00 грн., з призначенням платежу- за договором 32 від 23.08.2024 року.

Також, згідно квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки №55 АТ`Ощадбанк» платник ОСОБА_1 здійснив оплату адвокату Басараб Н.В. 18.10.2024 року у розмірі 20000, 00 грн., з призначенням платежу- за договором 32 від 23.08.2024 року.

Суд оцінює критично доводи представника відповідача щодо відсутності доказів, що саме позивачем понесено витрати на оплату правової допомоги, оскільки матеріалами справи підтверджено належними та допустими доказами вказані витрати, що вбачається з платіжних інструкцій та квитанцій.

Стосовно відсутності акту виконаних робвт з фіксованою сумою гонорару у договорі суд зазначає наступне.

Велика Палата Верховного Суду відступила від правового висновку КЦС ВС щодо змісту детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, необхідного для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, визначивши, що учасник справи повинен деталізувати опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінюванні такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права. (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у постанові No 922/1964/21).

Розмір винагороди за надання правової допомоги визначений у Договорі у вигляді фіксованої суми, не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу.

За змістом частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (наданих послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При визначенні суми відшкодування витрат суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява N 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі N 755/9215/15-ц).

Згідно зі ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно зі п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Сторона відповідача подала клопотання про зменшення судових витрат на правничу допомогу, у якому просив суд не зменшити, а відмовити позивачу у стягненні з відповідачів витрат на правничу допомогу.

У пунктах 34-47 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) зазначено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Крім того, у постанові Верховного Суду від 20 січня 2021 року у справі № 750/2055/20 (провадження № 61-16723св20) вказано, що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.

Зі сторони позивача надано усі необхідні докази на підтвердження розміру понесених позивачем витрат на правничу допомогу у строки, що передбачені ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

Представник відповідача же не довів перед судом неспівмірність витрат, понесених позивачем на правову допомогу. Будь-яких належних доказів чи аргументів щодо неспівмірності (невідповідності ринковим цінам на такі послуги, чи невідповідність складності справи тощо) не надав. У якому саме розмірі відповідач вважав витрати співмірними та такими, що відповідають, на його думку, критерію розумності та дійсної вартості таких витрат, - не повідомив.

Суд зазначає, що недостатньо просто заявити про неспівмірність витрат на правову допомогу, що понесені іншою стороною. Неспівмірність витрат має бути доведена стороною, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

На думку суду, судові витрати у заявленому розмірі, понесені позивачем, відповідають критеріям реальності (їх дійсності та необхідності), розумності та не є явно несправедливими для відповідача. Розмір таких витрат є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням значення справи для позивача. Отже, суд не вбачає підстав для зменшення витрат позивача на оплату правничої допомоги.

Заявлений розмір витрат на правничу допомогу та сплаченого судового збору підтверджений належними доказами, а тому вказані витрати підлягають розподілу, а отже раховуючи предмет позову їх співмірність суд приходить до висновку про стягнення з позивача на користь відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в інтересах якої діє законний представник ОСОБА_2 витрат на правову допомогу у розмірі 40 000,00 грн. та плачений судовий збір у розмірі 1211, 20 грн.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

На підставі викладеного та керуючись статтями 141, 270 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 - Басараб Наталії Володимирівни про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , законий представник якої ОСОБА_2 , третя особа: Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визначення додаткового строку для прийняття спадщини- задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , яка також діє в інтересах ОСОБА_3 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати, а саме витрати на професійну правничу допомогу - гонорар у розмірі 40000 (сорок тисяч) грн. 00 коп. та сплачений судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп., а всього 41211 (сорок одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп.

Додаткове рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому додаткове рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому додаткового рішення суду

Суддя О.М. Журибеда