Справа № 175/5588/23
Провадження № 2/175/1429/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2025 року Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді Озерянської Ж.М.

за участю секретаря Рожкової Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у селищі Слобожанське цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «ІДЕЯ БАНК» про визнання пунктів договору недійсними та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

В вересні 2023 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою до Акціонерного товариства «ІДЕЯ БАНК» про визнання пунктів договору недійсними та зобов`язання вчинити дії, в якій просила суд постановити рішення, яким визнати пункти 1.4, 1.6 та 6 кредитного договору №Z63.215.71795 від 13 травня 2016 року укладеного між Публічним акціонерним товариством «ІДЕЯ БАНК» та ОСОБА_1 недійсними(нікчемними); зобов`язати Публічне акціонерне товариство «ІДЕЯ БАНК» здійснити перерахунок заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором №Z63.215.71795 від 13 травня 2016 року з огляду на нікчемність пунктів 1.4, 1.6 та 6 кредитного договору №Z63.215.71795 від 13 травня 2016 року; стягнути з відповідача судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 13 травня 2016 року нею укладено кредитний договір з Публічним акціонерним товариством «ІДЕЯ БАНК» №Z63.215.71795. Відповідно до умов Кредитного договору сторони погодили, що позичальник за користування кредитними коштами буде сплачувати 15% річних від залишкової суми кредиту (п. 1.3. Кредитного договору). Відповідно до п. 1.4 Кредитного договору, за обслуговування кредиту Банком Позичальник сплачує плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в терміни та в розмірах визначених згідно Графіку щомісячних платежів за Кредитним договором (далі - Графік щомісячних платежів). Згідно з п. 1.6 Кредитного договору, Позичальник надає свою згоду на укладання за рахунок Позичальника як страхувальника та застрахованої особи договору добровільного страхування життя. Цим договором Позичальник доручає та дає розпорядження Банку: переказати страховику в безготівковій формі кредитні кошти в частині суми страхового платежу, належного страховику, через транзитний рахунок Банку. Позичальник погоджується на страхування своїх, як застрахованої особи, пов`язаних із життям майнових інтересів, що не суперечить чинному законодавству України, згідно договору страхування вигодонабувачем за яким виступає Банк. Детальна інформація щодо страхування міститься у заяві на страхування, яка додається до даного Договору. Пунктом 6.1 договору визначено щомісячні внески за кредитним договором.

Так враховуючи вищевикладене позивачка вважає пункти 1.4, 1.6 та 6 кредитного договору №Z63.215.71795 від 13 травня 2016 року такими, що не відповідають нормам діючого законодавства та такими, що порушують її права, як споживача фінансових послуг.

Представник позивача за ордером на надання правової допомоги Біжко Ю.О. надала суду заяву в якій просила розглядати справу без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Представник відповідача Акціонерного товариства «ІДЕЯ БАНК» у судове засідання не з`явився, надано відзив на позовну заяву в якій відповідач зазначає, що він є неналежним відповідачем у справі, оскільки згідно договору факторингу №29/12-1 від 29 грудня 2016 року право вимоги за спірним договором перейшло до ТзОВ «Факторингова компанія «РАНТЬЕ», в подальшому, а саме 28 лютого 2017 року між ТзОВ «Факторингова компанія «РАНТЬЕ» та ТзОВ «Фінансова компанія «Секрет», яке змінило найменування на ТзОВ «НЬЮ ФАЙНЕНС СЕРВІС» укладено договір факторингу №28/02-1, згідно умов якого відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором №Z62.215.71795 від 13 травня 2016 року. До того ж відповідач зазначає, що позивачем пропущено строки позовної давності для пред`явлення даної позовної заяви до суду.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 13 травня 2016 року між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «ІДЕЯ БАНК» укладено кредитний договір №Z63.215.71795, згідно умов якого ОСОБА_1 отримано кредит на поточні потреби розмірі 24 998 грн. 00 коп.

У відповідності до умов договору, а саме п. 1.3 визначено, що сторони погодили, що позичальник за користування кредитними коштами буде сплачувати 15% річних від залишкової суми кредиту.

Відповідно до п. 1.4 Кредитного договору, за обслуговування кредиту Банком Позичальник сплачує плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в терміни та в розмірах визначених згідно Графіку щомісячних платежів за Кредитним договором (далі - Графік щомісячних платежів).

Згідно з п. 1.6 Кредитного договору, Позичальник надає свою згоду на укладання за рахунок Позичальника як страхувальника та застрахованої особи договору добровільного страхування життя. Цим договором Позичальник доручає та дає розпорядження Банку: переказати страховику в безготівковій формі кредитні кошти в частині суми страхового платежу, належного страховику, через транзитний рахунок Банку. Позичальник погоджується на страхування своїх, як застрахованої особи, пов`язаних із життям майнових інтересів, що не суперечить чинному законодавству України, згідно договору страхування вигодонабувачем за яким виступає Банк. Детальна інформація щодо страхування міститься у заяві на страхування, яка додається до даного Договору.

Пунктом 6 зазначеного договору встановлено графік щомісячних платежів за кредитним договором в період з 13 червня 2016 року по 13 травня 2020 року.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 02 травня 2018 року, залишеним в силі постановою Львівського апеляційного суду від 09 травня 2024 року, стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «НЬЮ ФАЙНЕНС СЕРВІС» заборгованість за договором №Z62.215.71795 від 13 травня 2016 року в сумі 17320 (сімнадцять тисяч триста двадцять) гривень 71 копійку.

Зазначеним рішенням встановлено, що 29 грудня 2016 року між ТзОВ «Факторингова компанія РАНТЬЕ» та ПАТ «Ідея Банк» укладено договір факторингу №29/12-1, згідно якого клієнт відступив факторові, а останній набув право грошової вимоги зокрема за кредитним договором №Z62.215.71795 від 13 травня 2016 року. В подальшому 28 лютого 2017 року між ТзОВ «Факторингова компанія «РАНТЬЕ» та ТзОВ «Фінансова компанія «Секрет» , яке змінило найменування на ТзОВ «НЬЮ ФАЙНЕНС СЕРВІС» укладено договір факторингу №28/02-1, згідно умов якого відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором №Z62.215.71795 від 13 травня 2016 року.

Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч.1 ст.1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Згідно п.1 ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.514 ЦК України).

Відповідно до ст. 49 ЦПК України позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Відповідно ст. 50 ЦПК України позов може бути пред`явлений спільно кількома позивачами або до кількох відповідачів. Кожен із позивачів або відповідачів щодо другої сторони діє в цивільному процесі самостійно; участь у справі кількох позивачів і (або) відповідачів (процесуальна співучасть) допускається, якщо: предметом спору є спільні права чи обов`язки кількох позивачів або відповідачів; права та обов`язки кількох позивачів чи відповідачів виникли з однієї підстави; предметом спору є однорідні права і обов`язки.

Згідно з ч. 1-3 ст. 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача; якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі; після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.

Суд враховує правову позицію, викладену, зокрема у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 07 жовтня 2020 у справі № 705/3876/18 за змістом якої викладено наступне.

Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього.

Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами.

Верховний Суд підкреслив, що для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови - підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Про неналежного відповідача можна говорити тільки в тому випадку, коли суд може вказати особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача.

Таким чином, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтування позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 17.04.2018 у справі № 523/9076/16-ц).

Враховуючи вищевикладене, суд вважає що позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «ІДЕЯ БАНК» про визнання пунктів договору недійсними та зобов`язання вчинити дії не підлягають задоволенню, оскільки останні не є належним відповідачем по справі.

Керуючись ст. 5, 15, 16, 49, 50, 51, 141, 263, 264, 265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «ІДЕЯ БАНК» про визнання пунктів договору недійсними та зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Озерянська Ж.М.