Провадження 2-о/193/9/25
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

27 березня 2025 року Софіївський районний суд Дніпропетровської області

у складі: головуючого судді Томинця О.В.,

за участі: секретаря судового засідання Губи Л.А.,

заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в сел. Софіївка Криворізького району Дніпропетровської області у порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Софіївська селищна рада Криворізького району Дніпропетровської області, про встановлення факту проживання однією сім`єю,

В С Т А Н О В И В:

30.12.2024 ОСОБА_1 через свого представника звернувся до Софіївського районного суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю із померлим ОСОБА_3 , у період часу з січня 2019 року до часу відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування заяви вказує, що у березні 2024 року помер ОСОБА_3 . З січня 2019 року до часу його смерті заявник проживав разом із спадкодавцем ОСОБА_3 до 01.04.2024 однією сім`єю за адресою: по АДРЕСА_1 , який успадкував ОСОБА_3 після смерті дружини ОСОБА_4 , яка померла раніше - ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді згаданого вище житлового будинку, присадидної земельної ділянки та городу, що розташовані по АДРЕСА_1 , а також легкового автомобіля "Шероле Авео", 2007 р.в. Вказує, що оскільки подружжя ОСОБА_5 були люди похилого віку та за станом здоров`я потребували сторонньої допомоги по господарству, тому таку допомогу здійснював заявник, зокрема, доглядав сад, городину, купував ліки та продукти харчування, відвозив їх до лікарня тощо, тобто вони фактично вели спільний побут. Після смерті ОСОБА_4 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 залишився одиноким, у зв`язку із чим ще більше потребував сторонньої допомоги по господарству та ведення домашнього побуту, тому такий догляд заявник продовжив здійснювати до дати його смерті. На випадок своєї смерті заповіт ОСОБА_3 не складав, інших спадкоємців у нього немає. За життя він мав намір заповісти все майно заявникові.

Після його смерті заявник звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_3 , але за постановою приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Кот Л. І. від 04.11.2024, йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що не можливо встановити факт родинних відносин між заявником та померлим.

Встановлення факту проживання однією сім`єю ОСОБА_1 необхідно саме для подасчі заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 ..

Ухвалою суду від 06.01.2025 було відкрито окреме провадження та призначено розгляд справи до судового розгляду.

Ухвалою суду від 11.02.2025 витребувано спадкові справи у нотаріусів після смерті ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ..

Заявник ОСОБА_1 та його представник - адвокат Омельченко Ю.А. у судовому засіданні заявлену заяву підтримали та просили її задовольнити, з огляду на наявність всіх достатніх підстав для цього.

Крім того заявник ОСОБА_1 суду додатково пояснив, що за час його спільного проживання із подружжям ОСОБА_5 до них ніхто із родичів не приїздив, ніхто їх долею не цікавився, ніхто їмокрім нього більше не допомагав. Окрім вже зазначеного вище повідомив, що разом із ОСОБА_3 вони побудували гараж біля будинку, ремонтували автомобіль належний ОСОБА_4 тощо. Зазначив, що вперше їх знайомство відбулось приблизно коли заявникові було лише 7 років, тоді досить тісно спілкувались його бабуся із подружжям ОСОБА_5 . Пам`ятає, що одного разу вони разом із ОСОБА_5 навіть їздили до Криму на відпочинок. З часом вони все тісніше почали спілкуватись, потім між ним і ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зав`язались досить дружні стосунки. Батько заявника помер давно, а його мати та бабуся переїхали жити за кордон, у зв`язку з чим в Україні рідні у нього не залишилося. Спочатку заявник просто часто приходив та допомагав подружжю ОСОБА_5 , а вже з січня 2019 року він остаточно переїхав дни хих проживати на їх же прохання. Сім`я ОСОБА_5 замінили йому батьків, господар будинку, ОСОБА_3 , навчив його керувати автомобілем та ремонтувати його, постійно показував та повчав як правильно здійснювати догляд за садом, городом. Так як подружжя ОСОБА_5 до старості працювали по найму виконуючи ремонти квартир та будинки "під ключ" у м. Дніпрі, то вони навчили і його такому ремеслу, і він з часом самостійно став виконувати будівельні роботи різної складності та винайматися на відповідні роботи. Часто ОСОБА_5 говорили про те, що майно після їх смерті вони залишать саме йому. Пояснив, що у 2023 році спочатку померла дружина ОСОБА_3 - ОСОБА_6 , її втрату ОСОБА_7 переживав досить важко, у зв`язку із чим потребував ще більшої сторонньої уваги, підтримки, оскільки почував себе одиноким. За життя ОСОБА_3 мав намір заповісти все своє майно заявнику, однак не встиг цього зробити і теж помер. Знав, що від першого шлюбу ОСОБА_8 мала сина, однак він вже давно помер, інших родичів чи близьких у них не має. Вказав, що у березні 2024 року він поїхав у відрядження, але мав постійний мобільний зв`язок із ОСОБА_3 . Однак через деякий час на його телефонні дзвінки ОСОБА_3 припинив відповідати, ці обставини його насторожили, повторні дзвінки не дали результату, бо телефон вже був вимкнений чи розряжений, у зв`язку з чим він, оскільки перебував у іншій місцевості, викликав поліцію, які, прибувши за місцем мешкання ОСОБА_3 , виявили його мертвим та повідомили про це заявника. Всі витрати на поховання ніс заявник самостійно.

Представник заінтересованої особи - Софіївська селищна рада Криворізького району, у судове засідання не з`явився, натомість до суду надала клопотання про розгляд справи без її участі, просить розглянути справу за наявними у справі матеріалами. Проти вимог заяви не заперечує.

Суд, заслухавши заявника, його представника, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, а також витребувані докази по справі, дійшов такого висновку.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За приписами статей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків ( стаття 76 ЦПК України)

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Матеріально-правовий зміст обов`язку подавати докази полягає в тому, що у випадку його невиконання суб`єктом доказування і неможливості отримання доказів суд має право визнати факт, на який посилалася заінтересована сторона, неіснуючим, чи навпаки, як це має місце при використанні презумпції, існуючим, якщо інше не доказано другою стороною.

Згідно із ч.1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Тлумачення ч.1 ст.293 ЦПК України свідчить, що суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, з метою підтвердження наявності або відсутності таких фактів.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 1 постанови від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в спорах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та іншої мети - ні.

Відповідно до п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008р.№7 «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК ( 2947-14 ) про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом.

Згідно зі ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Виходячи з аналізу вказаної норми СК України, сім'єю є соціальна група, яка не обов`язково складається з людей, які перебувають у шлюбі. Сім`ю також є соціальна група осіб, поєднаних спільним побутом, які здійснюють свою життєдіяльність на основі спільного економічного, морально-психологічного укладу, взаємної відповідальності.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , були подружжям, про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4 , про що свідчить відповідне свідоцтво про смерть, серії НОМЕР_2 , від 02.08.2023 (а.с. 10).

Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 , земельної ділянки площею 0,15 га для будівництва і обслуговування житлового будинку та земельної ділянки площею 0,3607 га для ведення особистого селянського господарства, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , а також автомобіля "Chevrolet Aveo", 2007 року випуску.

Вказане майно успадкував її чоловік - ОСОБА_3 , що підтверджено свідоцтвами про право на спадщину за законом, які маються у спадковій справі відкритої після смерті ОСОБА_4 ..

ІНФОРМАЦІЯ_5 помер ОСОБА_3 , що підтверджено свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 від 01.04.2024 (а.с. 9).

Після його смерті відкрилась спадщина на все вищеперелічене майно.

Як видно з постанови приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Кот Л. І. від 04.11.2024, при зверненні заявника до неї із заявою про прийняття спадщини, нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з неможливістю встановлення родинних відносин між заявником та померлим ОСОБА_3 (а.с. 15).

Відповідно до довідки виконавчого комітету Софіївської селищної ради Криворізького району Дніпропетровської області від 15.12.2024 за № 1476, ОСОБА_1 фактично проживав із подружжям ОСОБА_3 та ОСОБА_4 однією сім`єю, вели спільне домашнє господарство за адресою: АДРЕСА_1 , із січня 2019 року до моменту смерті ОСОБА_3 . ОСОБА_1 доглядав за ОСОБА_3 та здійснював його поховання. (а.с. 16).

Відповідно до матеріалів спадкової справи після смерті ОСОБА_3 , окрім заявника за оформленням спадкових справ за увесь цей час (один рік) більше ніхто до нотаріуса не звертався.

Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які були сусідами із подружжям ОСОБА_5 , кожний окремо підтвердив, що подружжя ОСОБА_5 проживали вдвох, але з січня 2019 року вони бачили, що з ними став проживати ОСОБА_1 , який до цього приходив до них допомогати по господарству. З цього часу вони стали бачити його значно частіше на повір`ї домоволодіння ОСОБА_5 . Зокрема заявник косив траву, порався на городі, ремонтував разом із ОСОБА_3 належний йому автомобіль. Свідок ОСОБА_9 також пояснив, що ОСОБА_4 досить часто хворіла, мала декілька операцій на серці, через що не могла повноцінно здійснювати побут, у зв`язку із чим він часто бачив на подвір`ї спочатку одного ОСОБА_3 , а вже із часом на подвір`ї часто став перебувати ОСОБА_1 , який разом із ОСОБА_3 порались по господарству. Під час спілкування із ОСОБА_3 останній називав заявника племінником. Знав, що від першого шлюбу у ОСОБА_4 був син ОСОБА_11 , однак він помер. Вказані свідки ніколи не бачили, щоб до подружжя ОСОБА_5 хтось із близьких людей чи родичів приїздили у гості, особливо коли вони були у похилому віці та потребували сторонньої допомоги.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.

Відповідно до статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Встановлення факту спільного проживання за адресою необхідно заявнику для оформлення спадщини.

Факт проживання заявника із ОСОБА_3 , який помер останнім з подружжя, доведено належними та допустимими доказами, зокрема поясненнями свідків у судовому засіданні, які між собою узгоджені із письмовими доказами, і у своїй сукупності відображають всі обставини справи, які підтверджують факт їх спільного проживання у період із січня 2019 року по 01.04.2024 та ведення у цей період спільного господарства та побуту.

Також під час розгляду справи матеріалами спадкових справ, витребуваних судом, встановлено, що спільних живих дітей чи інших родичів чи близьких подружжя ОСОБА_5 не мало. Ніхто окрім заявника не подавав заяв до нотаріуса про прийняття спадщини після смерті останнього члена подружжя ОСОБА_12 . Заінтересована особа у справі - Софіївська селищна рада Криворізького району Дніпропетровської області, яка могла б претедувати на відумерлість спадщини після смерті подружжя ОСОБА_5 у зв`язку з відсутністю їхніх будь-яких родичів та спадкоємців за заповітом, не заперечувала проти задоволення заяви, тому суд доходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 та встановлення зазначеного факту у судовому порядку.

Отже, судом встановлено, що справді ОСОБА_1 спільно проживав із ОСОБА_3 більше 5 років за однією адресою та вели спільне господарство із січня 2019 року до дня відкриття спадщини після смерті ОСОБА_3 , перебіг якого, у зв`язку з відсутністю конкретної дати смерті останнього (березень 2024 року), у відповідності до вимог ст. 253 ЦК України, починає свій відлік з 01 квітня 2024 року.

Керуючись ст. 259, 263-265, 268, 315, 316, 319, 354, 355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 , - задовольнити повністю.

Встановити факт спільного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , разом з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , по АДРЕСА_1 однією сім`єю понад п`ять років, починаючи з січня 2019 року і до відкриття спадщини після смерті ОСОБА_3 , перебіг строку якого починається з ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а в разі оскарження після розгляду справи апеляційним судом, якщо воно не буде скасоване.

У разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення, апеляційна скарга подається у той же строк з дня виготовлення повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Дані заявника: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ;

Дані заінтересованої особи: Софіївська селищна рада, , місцезнаходження: бульвар Шевченка, буд. 19, сел. Софіївка Криворізького (Софіївського) району Дніпропетровської області, 53100;

Повний текст рішення суду складено 01.04.2025.

Суддя О.В. Томинець