Провадження № 2/686/1237/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

26 березня 2025 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі головуючого судді Продана Б.Г., за участю секретаря судового засідання Боднар А.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Хмельницькому цивільну справу № 686/20969/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2

про стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів,

ВСТАНОВИВ:

31 липня 2024 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути на її користь пеню за несвоєчасну сплату аліментів. Позовні вимоги мотивувала тим, що відповідач не виконує належним чином свій обов`язок по сплаті аліментів, внаслідок чого утворилась заборгованість.

06.08.2024 року по справі відкрито провадження, призначено підготовче засідання.

18.09.2024 року справу призначено до слухання по суті.

19.12.2024 року позивачем подано додаткові пояснення у справі, вказує, що відповідач на даний момент є військовослужбовцем, однак, заборгованість по аліментах виникла до оголошення на території України правового режиму воєнного стану, а тому до нього застосовуються наслідки передбачені ст. 196 СК України.

В судове засідання позивач не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, вказавши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав.

Як вбачається з матеріалів справи, на електронну адресу суду 26.03.2025 року надійшла копія довідки №236 від 26.03.2025 року, виданої солдату ОСОБА_2 , про те, що з 08.11.2024 року він перебуває на військовій службі за призовом по мобілізації у В/Ч НОМЕР_1 .

Будь-які клопотання про зупинення чи відкладення слухання справи від відповідача не надходили.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13.03.2025 у справі №557/1226/23, визначено, що суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції (пункт 2 частини першої статті 251 ЦПК України).

Вирішуючи питання про зупинення на підставі пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України провадження у справі щодо аліментів на утримання дитини через перебування відповідача у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, переведених на воєнний стан, суд має враховувати, зокрема: чи є належні докази того, що військова частина, в якій проходить службу відповідач, переведена на воєнний стан, і що він виконує бойові завдання, перебуваючи у зоні бойових дій, унаслідок чого не може брати участь у судових засіданнях ні особисто, ні у режимі відеоконференції, зокрема поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів; чи користувався відповідач правничою допомогою під час судового провадження; чи мав можливість самостійно або з допомогою представника висловитися щодо позовних вимог.

Також Верховний Суд акцентує, що зупинення провадження у справі має бути доцільним і мотивованим. Суд аналізує ймовірні наслідки зупинення з урахуванням суті спірних правовідносин, щоб це не призвело до безпідставного затягування строків розгляду справи. (постанова ВС від 1 лютого 2022 року у справі №160/12705/19)

Отже, самого факту введення воєнного стану і формального перебування сторони на військовій службі для зупинення провадження у справі недостатньо. Сторони мають надати докази залучення особи до бойових дій, здійснення заходів з національної безпеки та оборони, переведення конкретної військової частини на воєнний стан тощо, оскільки безпідставна перерва в судовому розгляді буде порушувати право на справедливий суд.

Таким чином, у зв`язку із відсутністю доказів залучення ОСОБА_2 до бойових дій, здійснення заходів з національної безпеки та оборони, переведення конкретної військової частини на воєнний стан тощо, суд не вбачає підстав для зупинення провадження у справі і вважає за доцільне провести розгляд справи по суті заявлених вимог.

За таких обставин, а також враховуючи вимоги ст. 280 ЦПК України, беручи до уваги згоду представника позивача по справі, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі тих доказів, які є в матеріалах справи.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, судом, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, матеріальне становище сторін, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що судовим рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області у справі №686/7492/16-ц від 27.04.2016 року із відповідача на користь позивача стягнуто аліменти в розмірі 800,00 грн. щомісячно на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до досягнення дитиною повноліття.

На виконання зазначеного рішення 05.05.2016 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №51009838.

Копія рішення та постанови додається.

Відповідач не виконує належним чином свій обов`язок по сплаті аліментів, внаслідок чого станом на 12.07.2024 року утворилась заборгованість в розмірі 79 563,00 грн., що підтверджується відповідною довідкою-розрахунком, наданою державним виконавцем, копія якої знаходиться в матеріалах справи.

Відповідно до наданого розрахунку, пеня за заборгованістю по сплаті аліментів за період з 2019 по 2024 роки становить 708 955,37 грн.

Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

Частинами першою та другою статті 196 СК України встановлено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів.

Відповідно до правової позиції, висловленої в постанові ВП ВС у справі №333/6020/16-ц від 03.04.2019 року, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, тому суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня їх фактичної сплати чи до дня ухвалення судом рішення, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2020 року у справі № 661/905/19 (провадження № 61-16670 сво 19) вказано, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Стягнення пені, передбаченої абзацом першим частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти.

«Тобто відповідач зобов`язаний довести відсутність його вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів і сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України.

Верховний Суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що заборгованість зі сплати аліментів виникла з вини відповідача, оскільки він у добровільному порядку не вжив заходи щодо сплати аліментів у визначеному судом розмірі, ОСОБА_3 не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що він мав об`єктивні перешкод для своєчасної сплати аліментів....

Те саме стосується й доводів відзиву ОСОБА_3, що він є військовослужбовцем і залучається до сил по відбиттю російської агресії проти України, не є підставою для незастосування положень статті 196 СК України, так як заборгованість по аліментам виникла до оголошення на території України правового режиму воєнного стану.»

Верховний Суд у даній справі дійшов до висновку про законність та обґрунтованість рішення суду апеляційної інстанції про часткове задоволення позову та стягнення пені з відповідача військовослужбовця, у зв`язку із тим що заборгованість по аліментам виникла до оголошення на території України правового режиму воєнного стану.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_2 була нарахована пеня зі сплати аліментів в розмірі 708 955,37 грн., починаючи ще з 2019 року, тобто до оголошення правового режиму воєнного стану, а на військову службу він був призваний лише 08.11.2024 року.

Відповідно до цієї суми боргу із врахуванням положень ст. 196 СК України, розмір пені становить 79 563,00 грн., тобто не більше 100% заборгованості, що вбачається з розрахунку, наданого позивачем та який прийнято судом.

За таких обставин, суд вважає, що позов є підставним, обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати розподіляються відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 258, 263-265, 280 ЦПК України, ст. 196 СК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву задоволити.

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , іпн НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , іпн НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 , пеню за прострочення сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 79 563,00 грн.

Стягнути із ОСОБА_2 в дохід держави 1 211,20 грн. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Дата складання повного тексту рішення 01.04.2025 року.

Суддя