Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.03.2025 Справа №607/22935/24 Провадження №2-о/607/95/2025

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі головуючого судді Дзюбича В.Л., за участю секретаря судового засідання Кочмар С.М., представника заявника адвоката Гука В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 з участю заінтересованої особи військової частини НОМЕР_1 про встановлення факту перебування на утриманні,

У С Т А Н О В И В:

24.10.2024 через систему «Електронний суд» представник ОСОБА_1 - адвокат Гук В.М. звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області із заявою, в якій просить встановити факт перебування ОСОБА_1 на утриманні ОСОБА_2 .

В обґрунтування заяви посилається на те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є непрацездатною особою, якій встановлено довічно III групу інвалідності. Станом на сьогодні заявник отримує пенсію по інвалідності в розмірі 3200,00 гривень, якої їй не вистачає для закриття базових потреб та придбання медикаментів, іншого стабільного доходу у неї немає. Єдиною особою, яка доглядала за нею та утримував її був племінник (син рідної сестри заявниці) - ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ). Мати та батько ОСОБА_3 померли, дружини та дітей у нього немає. Після смерті його матері - ОСОБА_4 , ОСОБА_2 фактично проживав із ОСОБА_1 , вона є його єдиним членом сім`ї. Оскільки Заявник є непрацездатною особою та їй встановлено довічно III групу інвалідності, ОСОБА_2 фактично доглядав та утримував заявницю, в тому числі, систематично допомагав з оплатою комунальних платежів, купував продукти харчування та медикаменти, речі першої необхідності.

Так, після введення на території України воєнного стану ОСОБА_2 вступив до лав Збройних Сил України. При цьому, 19 липня 2023 року заявниці надійшло сповіщення від ІНФОРМАЦІЯ_3 № 7651 про те, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , сапер-інженерно-саперного відділення інженерно-саперного взводу танкового батальйону військової частини НОМЕР_1 з 17.07.2024 року зник безвісти поблизу населеного пункту Берестове Бахмутського району Донецької області. Як зазначено у самому сповіщенні, адресатом якого є ОСОБА_1 , це сповіщення є підставою для подання документів для призначення грошового забезпечення.

05.07.2024 року Заявниця звернулась із заявою № 05/07/24-1 до військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) про виплату грошового забезпечення зниклого безвісти ОСОБА_2 . Однак, таку заяву було проігноровано і лише у відповідь на адвокатський запит надійшов лист за № 4/2934 від 18 липня 2024 року, де було вказано, що у ОСОБА_1 відсутні підстави для призначення грошового забезпечення та додаткових винагород, які нараховуються ОСОБА_2 .

Виплата грошового забезпечення здійснюється таким членам сімей військовослужбовців: дружині (чоловіку), а в разі відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (з ним) або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (інвалідів з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей (п. 7 Постанови Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 р. № 884 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх»).

Тобто встановлення факту перебування на утриманні ОСОБА_2 , породжує для заявниці юридичні наслідки. Від встановлення даного факту залежить виникнення особистих майнових прав, що має юридичне значення, від цього залежить її право на отримання грошового забезпечення.

26.11.2024 через систему «Електронний суд» представником заінтересованої особи Військової частини НОМЕР_1 подано суду письмові пояснення, в яких представник заінтересованої особи заперечує щодо задоволення заяви, оскільки за результатами розгляду звернень ОСОБА_1 командуванням військової частини НОМЕР_1 було надано відповідь про те, що відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 № 884 "Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх" ОСОБА_1 не є таким членом сім`ї військовослужбовця, який може отримати виплати. Крім того, нею не було долучено до заяви підтверджуючих документів, що вона є особою, яка перебуває на утриманні військовослужбовця, який зник безвісти за особливих обставин. Відповідно відсутні підстави для призначення ОСОБА_1 виплат грошового забезпечення та додаткових винагород, які нараховуються ОСОБА_2 .

Підтвердити або спростувати факт перебування на утриманні ОСОБА_3 заявниці - ОСОБА_1 командування військової частини НОМЕР_1 не може.

Ухвалою судді від 29.10.2024 відкрито провадження у вказаній справі. Постановлено розгляд справи проводити за правилами окремого провадження та призначено судове засідання.

Представник заявниці - адвокат Гук В.М. в судовому засіданні заяву підтримав, просив її задовольнити у повному обсязі. Вказав, що у заявниці є рідна повнолітня донька, яка проживає у Республіці Польща.

Представник заінтересованої особи Військової частини НОМЕР_1 в судове засідання не з`явився, однак у поданих суду письмових поясненнях просив розгляд справи проводити у відсутності представника.

Дослідивши та оцінивши в сукупності всі докази, суд вважає, що заява не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 293 ЦПК України, в порядку окремого провадження судом розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення, у відповідності до ст. 315 ЦПК України.

ІНФОРМАЦІЯ_4 народився ОСОБА_2 , батьками якого зазначені ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження, серія НОМЕР_3 від 07.07.1992.

Як вбачається із копії свідоцтва про смерть мати ОСОБА_2 - ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , що стверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_4 виданим 04.02.2016 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції.

Згідно довідки №107 виданої 08.05.2024 ДП «Фаворит-1» ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована і проживає за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_2 , 1192 р.н., племінник - був незареєстрований по вищевказаній адресі але проживав до призову в ЗСУ.

Згідно заяви сусідів ОСОБА_1 , яка міститься в матеріалах справи, ОСОБА_2 проживав до призову в ЗСУ за адресою АДРЕСА_2 . Дійсно здійснював догляд за своєю тіткою ОСОБА_1 проживаючою за адресою АДРЕСА_1 , Він часто ночував в тітки. Допомагав на грядці, робив покупки. Виконував тяжку роботу, яку не могла робити тітка, через хворобу. ОСОБА_1 є людиною з інвалідністю з 2003 року. Догляд здійснювався на постійній основі, а найбільше коли померла його мати (сестра ОСОБА_1 ), а діти ОСОБА_1 виїхали на постійне проживання за кордон. Вказана заява підписана ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 .

Як вбачається із сповіщення сім`ї №7651 від 19.07.2023 адресованого ОСОБА_1 , її племінник, старший солдат ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , сапер-інженерно-саперного відділення інженерно-саперного взводу танкового батальйону військової частини НОМЕР_1 з 17.07.2024 року зник безвісти поблизу населеного пункту Берестове Бахмутського району Донецької області. Це сповіщення є підставою для подання документів для призначення грошового забезпечення (матеріальної допомоги) і надання пільг у встановленому законом порядку.

05.07.2024 року ОСОБА_1 звернулась із заявою № 05/07/24-1 до військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) про виплату грошового забезпечення зниклого безвісти ОСОБА_2 .

У відповідь на адвокатський запит надійшов лист військової частини НОМЕР_1 за № 4/2934 від 18 липня 2024 року, у якому вказано, що «у ОСОБА_1 відсутні підстави для призначення грошового забезпечення та додаткових винагород, які нараховуються ОСОБА_2 .

Відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України №884 від 30.06.2016 року вона не являється таким членом сім`ї військовослужбовця, який може отримувати виплати. Крім того, нею не було долучено до заяви від 22.11.2023 підтверджуючих документів, що вона являється особою, яка перебуває на утриманні військовослужбовця, який зник безвісти за особливих обставин. Відповідно відсутні підстави для призначення ОСОБА_1 виплат грошового забезпечення та додаткових винагород, які нараховуються ОСОБА_2 .

Також повідомлено, що у своїй заяві про виплату грошового забезпечення зниклого безвісти від 23.05.2024 року громадянка ОСОБА_1 звертається із тим самим питанням, на яке їй вже надано відповідь, у тому числі через адвоката (вих.№5/946 від 09.02.2024 року). Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про звернення громадян», не розглядаються повторні звернення одним і тим же органом від одного і того ж громадянина з одного і того ж питання, якщо перше вирішено по суті.

Враховуючи викладене, заява громадянки ОСОБА_1 від 23.05.2024 не підлягає розгляду.»

У відповідь на звернення ОСОБА_1 від 09.09.2024 до Управління соціального захисту Тернопільської міської ради отримано відповідь на №24021-Ф/2024 від 18.09.2024, згідно якої жодних заяв чи матеріалів справ ОСОБА_1 , ОСОБА_3 стосовно складання актів чи заяв щодо призначення державних соціальних допомог чи компенсацій не надходило.

Статтею 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Юридичні факти - це обставини чи факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин.

Відповідно до частини сьомої статті 19 ЦПК України окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з частиною першою статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України встановлено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

За змістом ст.315, 318 ЦПК України, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: 1) факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, 2) встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право, 3) заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення, 4) чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. На вказані умови також звертає увагу Верховний Суд України в роз`ясненнях «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення».

Звертаючись до суду з цією заявою, ОСОБА_1 просила встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що вона перебувала на утриманні ОСОБА_2 .

Частиною п`ятою статті 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їх сімей.

Стаття 46 Конституції України визначає, що громадяни України мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з п.2 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні.

Відповідно до п.6 ст.9 Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», за військовослужбовцями, захопленими в полон або заручниками, а також інтернованими в нейтральних державах або безвісно відсутніми, зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення. Сім`ям зазначених військовослужбовців щомісячно виплачується грошове забезпечення, в тому числі додаткові та інші види грошового забезпечення, у порядку та в розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Грошове забезпечення виплачується таким членам сімей військовослужбовців: зокрема, дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (осіб з інвалідністю з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам військовослужбовців рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей. Виплата грошового забезпечення цим членам сімей здійснюється до повного з`ясування обставин захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, інтернування військовослужбовців або їх звільнення, або визнання їх у встановленому законом порядку безвісно відсутніми чи померлими. У всіх випадках виплата грошового забезпечення здійснюється не більше ніж до дня виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини.

В пункті 7 вказаного Порядку зазначено, що виплата грошового забезпечення здійснюється таким членам сімей військовослужбовців: дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (інвалідів з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей.

Конституційний Суд України в рішенні від 03 червня 1999 року у справі № 1-8/99 (№ 5-рп/99) роз`яснив, що під членом сім`ї військовослужбовця треба розуміти особу, пов`язану кровними (родинними) зв`язками або шлюбними відносинами; постійним проживанням з військовослужбовцем, веденням з ним спільного господарства. До кола членів сім`ї військовослужбовця належать його (її) дружина (чоловік), їх діти і батьки. Діти є членами сім`ї незалежно від того, чи є це діти будь-кого з подружжя, спільні або усиновлені, народжені у шлюбі або позашлюбні.

Членом сім`ї, яка перебуває на утриманні військовослужбовця, є особа, що перебуває на повному утриманні військовослужбовця або одержує від нього допомогу, яка є для неї постійним і основним джерелом засобів до існування. Це особи, що не мають власних доходів, або особи, пенсія, стипендія чи інший сукупний середньомісячний доход яких не перевищує офіційно встановленої межі малозабезпеченості (до законодавчого визначення прожиткового мінімуму). До них належать, зокрема непрацездатні.

Крім того, Конституційний суд України у своєму рішенні зазначив, що обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат; спільний бюджет: спільне харчування; купівля майна для спільного користування; участі у витратах на утримання житла, його ремонт; надання взаємної допомоги; наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням; інші обставини, які засвідчують реальність сімейних відносин. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 31 березня 2020 року у справі № 205/4245/17 (провадження № 61-17628св19).

Утримання може полягати у систематичній грошовій допомозі у виді витрат на утримання житла, його ремонті, сплату комунальних платежів, купівлі продуктів харчування, речей першої необхідності тощо. Тому, отримання особою інших виплат не може бути перешкодою для визнання факту перебування її на утриманні.

Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, окрім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то необхідно встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу і що померлий виконував обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги необхідно з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів.

Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 13 січня 2021 року у справі № 592/17552/18, від 22 жовтня 2020 року у справі № 210/343/19, від 22 травня 2019 року у справі № 520/6518/17, від 27 червня 2018 року у справі № 210/2422/16-ц.

Таким чином, для встановлення факту перебування особи на утриманні суду необхідно дослідити зазначені обставини в сукупності та враховувати, що одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів чи окреме проживання не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.

Утримання може бути повним або частковим. Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, крім допомоги померлого. Часткове утримання означає, що особа мала інші джерела доходів, однак допомога годувальника була постійним і основним джерелом засобів до існування.

Таким чином, предметом доказування у справі є обставини, які підтверджують отримання заявником допомоги, яка надавалась постійно та була основним джерелом засобів до існування.

Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу і що померлий виконував обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї.

Такі обставини можуть бути підтверджені зокрема: листами ділового і особистого характеру, які містять відомості про перебування заявника на утриманні; довіреністю на право розпорядження грошовими коштами з рахунку; корінцями грошових переказів та іншими документами, які свідчать про одержання грошей або іншої допомоги (продуктових чи речових посилок тощо) від годувальника, які можна було б віднести до основного і постійного джерела засобів до існування.

Звертаючись до суду із заявою про встановлення юридичного факту перебування на утриманні племінника ОСОБА_2 , ОСОБА_1 посилалась на те, що встановлення такого факту дозволить їй реалізувати право на отримання грошового забезпечення як особі, яка перебувала на утриманні військовослужбовця.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Проаналізувавши надані заявником докази, під час розгляду даної заяви суд не встановив факту перебування заявника на утриманні ОСОБА_2 , який зник безвісті 17 липня 2023 року. Надані заявником докази не є достатніми та переконливими доказами у розумінні ст.ст. 76-80 ЦПК України для того, щоб суд беззаперечно дійшов висновку про те, що ОСОБА_2 надавалася систематична грошова допомога, за рахунок якої ОСОБА_1 несла витрати на утримання житла, його ремонт, сплату комунальних платежів, купівлі продуктів харчування, речей першої необхідності тощо.

Крім цього, відмовляючи у задоволенні заяви, суд бере до уваги той факт, що у ОСОБА_2 , як племінника заявниці, не було обов`язку, передбаченого чинним законодавством України, зокрема Сімейним кодексом України, утримувати заявницю ОСОБА_1 , з урахуванням того факту, що у останньої є повнолітня донька, яка зобов`язана утримувати свою матір, якщо остання потребує такої допомоги, що передбачено ст. 202 СК України, яка визначає, що повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

За таких обставин, оскільки із досліджених у судовому засіданні доказів не було встановлено, що заявник ОСОБА_1 перебувала на утриманні свого племінника ОСОБА_2 у якого не було обов`язку здійснювати таке утримання, суд не вбачає підстав для задоволення заяви про встановлення відповідного факту.

На підставі викладеного, керуючись статтями 11, 76, 293, 315, 352, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення факту перебування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на утриманні ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - відмовити.

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційної о перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подасться протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подасться безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.

Реквізити учасників справи:

Заявник: ОСОБА_1 , проживає за адресом: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Заінтересована особа: військова частина НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_4 , СДРПСЦУ НОМЕР_2 .

Головуючий суддяВ. Л. Дзюбич