№ провадження 2/208/1070/25
РІШЕННЯ

Іменем України

26 лютого 2025 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді Гречаної В.Г.,

за участі секретаря судового засідання Дарчука М.І.,

розглянув у відкритому судовому засіданні у місті Кам`янське Дніпропетровської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу№ 208/13362/24 за позовом Товариства з обмежною відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

13.11.2024 року представник Товариства з обмежною відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» звернулось до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області із позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позову зазначили, що 26.12.2021 року між Товаристом з обмеженою відповідальністю «МАНІФОЮ» та ОСОБА_1 укладено договір позики №3778970, відповідно до умов якого Товариство надало Відповідачу у власність грошові кошти, а Відповідач зобов`язався повернути таку ж суму грошових коштів (7 500,00 грн.), сплатити проценти та всі інші платежі, пов`язані з виконанням Договору. Крім того, п. 2.3.4. договору позики зазначено строк позики: до «18» січня 2022 року (23 днів).

Товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало Відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначений умовами кредитного договору.

Відповідач, у свою чергу, не виконав умов кредитного договору.

Даний кредитний договір укладений відповідно до вимог чинного законодавства у електронній формі.

Термін повернення кредиту у повному обсязі настав, а заборгованість за кредитним договором у встановлений строк не була погашена, у зв`язку з чим ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» вимушене звернутись із даним позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у судовому порядку з метою захисту та поновлення порушених прав, а саме повернення кредитних коштів, відсотків у зв`язку із неналежним виконанням позичальником зобов`язання за кредитним договором.

02.11.2022 року ТОВ «МАНІФОЮ» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», керуючись главою 47 ЦК України, уклали Договір факторингу №02-11/2022. Згідно вищевказаного Договору, та у відповідності до ст. 512 ЦК України, ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу Нового Кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «МАНІФОЮ», включно і до ОСОБА_1 за кредитним договором №3778970 від 26.12.2021 року.

Станом на дату подання позовної заяви заборгованість Відповідача перед Позивачем становить 37 436,53 грн., а саме:

- заборгованість за тілом кредиту 7 500,00 грн.;

-заборгованість за відсотками 29 936,53 грн.;

- заборгованість за комісією 00,00 грн.

Таким чином, загальна сума заборгованості Відповідача становить 37 436,53 грн.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.11.2024 р. цивільну справу № 208/13362/24 було розподілено судді Гречаній В.Г.

Відповідно до відомостей Відділу формування та ведення реєстру територіальної громади міста Кам`янське за № 19/17333, які надійшли до суду 04.12.2024 р., відповідач ОСОБА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою судді Заводського районного суду міста Дніпродзержинська від 04.12.2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження.

12.01.2025 року адвокат ОСОБА_2 , який діє в інтересах відповідача ОСОБА_1 , подав відзив на позовну заяву. Зазначив, що 26 грудня 2021 року ТОВ «Маніфою» та ОСОБА_1 у формі електронного документу уклали договір позики №3778970 за умовами якого позикодавець передав позичальнику у власність грошові кошти (позику), а позичальник прийняв на себе обов`язок повернути таку ж суму грошових коштів (суму позики) та сплатити позикодавцю проценти від суми позики та всі інші платежі, пов`язані з виконання цього договору (пункт 2.1 Розділу «Предмет договору»). Сума позики: 7500 грн (пункт 2.3.3 Розділу «Предмет договору»). Строк позики: до 18 січня 2022 року (23 дні) (пункт 2.4 Розділу «Предмет договору»).

Відповідачка звертає увагу суду, що пункт договору позики 3.10, яким передбачено право позикодавця нараховувати проценти до дня повернення позики, тобто після закінчення строку кредитного договору, розташований в розділі, яким врегульовано правомірну поведінку сторін ("Умови нарахування процентів за договором та сплати заборгованості позичальником"), водночас кредитний договір містить окремий розділ, що регулює відповідальність позичальника ("Відповідальність сторін"), який не містить відповідних положень щодо нарахування відсотків за користування кредитом після закінчення строку дії договору позики. Позивач у наданих суду розрахунках заборгованості з процентів за період поза межами строку кредитування нарахував суми саме як проценти за правомірне "користування кредитом", а не як міру відповідальності на підставі статті 625 ЦК України. У вказаному догові позики, сторони чікто та недвозначно визначили, що поза межами строку кредитування позичальником сплачуються проценти, які при цьому є процентами за правомірне користування кредитом, та НЕ є відповідальністю за порушення зобов`язання (ст. 625 ЦК України), що унеможливлює задоволення цих вимог щодо стягнення таких процентів, оскільки позивач не порушує питання про стягнення відсотків на підставі ст. 625 ЦК України.

Як було зазначено вище, відповідно до умов кредитного договору, укладеного між ТОВ «Маніфою» та ОСОБА_1 , останній надано кредит в розмірі 7500 грн строком на 23 дні, тобто до 18 січня 2022 року, який у подальшому на підставі укладених сторонами додаткових угод тричі продовжувався до 24 квітня 2022 року включно.

З долученого до позовної заяви розрахунку заборгованості вбачається, що за період часу, починаючи з 26 грудня 2021 року (дата видачі кредиту) по 18 січня 2022 (дата внесення платежу у сумі 1947,75 грн), відповідачці нараховувалися відсотки у розмірі 1947,75 грн, які неї сплачені 18 січня 2022 року. Також з розрахунку заборгованості убачається, що з 18 січня 2022 року по 17 лютого 2022 року позивачем нараховано відсотки за користування позикою у розмірі 4625,75 грн, які сплачені позичальницею (платіж 18 лютого 2022 року). Крім того, з розрахунку вбачається, що за період 19 лютого 2022 року 24 лютого 2022 року нараховано відсотки у розмірі 1604,11 грн, які сплачено відповідачкою 25 березня 2022 року. Починаючи з 09 квітня 2022 року по 24 квітня 2022 року (закінчення строку позики) нараховано заборгованість за відсотками у розмірі 1270,52 грн. Водночас, починаючи з 09 квітня 2022 року по 24 квітня 2022 року, відсотки за користування позикою у розмірі 1270,52 грн, як і власне суму позики, позичальниця не сплатила на користь позикодавця. За таких умов, правильним та належним є розрахунок заборгованості за процентами період з 09 квітня 2022 року по 24 квітня 2022 року у розмірі 1270,52 грн, оскільки відповідно до умов кредитного договору, лише у межах цього періоду, позикодавець має право нараховувати відсотки за користування кредитними коштами. Отже, позивач, окрім заборгованості за тілом кредиту (7500 грн) також має право на стягнення відсотків за користування кредитними коштами у сумі 1270,52 грн, а разом 8770,52 грн. Нарахування позивачем відсотків за користування кредитом, починаючи з 25 квітня 2022 року не ґрунтується на умовах кредитного договору, які погоджені сторонами та суперечить засадам законності та усталеній практиці Верховного Суду, яка з огляду не положення ч.4 ст. 263 ЦПК України має бути врахована судом під час розгляду справи. За таких обставин, частина позовних вимог про стягнення з відповідачки заборгованості у розмірі 28666,01 грн. не підлягає задоволенню.

28.01.2025 року у відповіді на відзив представнк позивача ОСОБА_3 зазначила, що ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» вважає аргументи наведені у відзиві на позовну заяву представника Відповідача безпідставними та такими, що спрямовані на уникнення відповідальності за невиконання зобов`язання за кредитним договором.

Відповідач вважає, що відсутні правові підстави для стягнення з позичальниці процентів, передбачених кредитним договором, поза межами строку кредитування, оскільки після закінчення строку позики, позивач позбавляється право на отримання процентів за правомірне користування кредитом, так як ці проценти НЕ охоплюються диспозицією норми частини другої статті 625 ЦК України.

Відповідно до п.2.3.4 кредитного договору строк позики до 18 січня 2022 року (23 дні). П.3.10. зазначає, що керуючись 1048 Цивільного кодексу України, Позикодавець має право нараховувати проценти відповідно до умов Договору до дня повернення позики.

Враховуючи, що відповідач, підписавши договір позики, погодився з його умовами, немає підстав вважати, що умови такого договору про порядок застосування процентних ставок, визначення строку кредитування, його пролонгації не були відомі відповідачу. Нарахування процентів за користування кредитом здійснювалось кредитором на підставі частини 1 статті 1048 ЦК України та у порядку, визначеному умовами Договору. Наведений позивачем розрахунок заборгованості за процентами відповідає умовам погодженим між сторонами умовам Договору, наявні у справі матеріали не містять доказів, які б спростовували такий розрахунок.

03.02.2025 року у запереченні на відповідь на відзив адвокат Осипенко А.В. вказав, що строк для подання відповіді на відзив для Позивача та його Представника починає обраховуватися з 13.01.2025, а закінчується 17.01.2025 включно. У той час як, представником Позивача відповідь на відзив подано за допомогою «Електронного суду» лише 28.01.2025, тобто з пропуском строку, встановленого судом в ухвалі від 04.12.2024, і питання про його поновлення, Позивачем та його представником не порушується.

Нарахування позивачем відсотків за користування кредитом, починаючи з 25 квітня 2022 року не ґрунтується на умовах кредитного договору, які погоджені сторонами та суперечить засадам законності та усталеній практиці Верховного Суду, яка з огляду не положення ч.4 ст. 263 ЦПК України має бути врахована судом під час розгляду справи.

За таких обставин, частина позовних вимог про стягнення з відповідачки заборгованості у розмірі 28666,01 грн. не підлягає задоволенню.

10.02.2025 року представник позивача Калітовська Т.В. подала через систему «Елктронний суд» клопотання, у якому просить задовольнити позовні вимоги, здійснювати розгляд за відсутності їх представника.

26.02.2025 року адвокта Осипенко А.В. надіслав до суду заяву, у якій просить розгляд справи здійснювати без нього та відповідача, відповідь на відзив залишити без розгляду, позов задовольнити частково, вирішити питання щодо розподілу судових витрат.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.

Судом встановлено, що 26.12.2021 року між ТОВ «МАНІФОЮ» та ОСОБА_1 укладено договір про позики №3778970, відповідно до умов якого позикодавець передає позичальнику позику у розмірі 7500,00 грн, строком на 23 дні; термін (дата) повернення 18 січня 2022 року; проценти за користування кредитом нараховуються: середньоденний розмір процентів за користування, акційний 1,12910 від суми за кожен день користування позикою в межах повного строку позики; середньоденний розмір процентів за користування, базовий 1,99000% від суми позики за кожен день користування позикою.

Відповідно до паспорту споживчого кредиту, підписано сторонами 26.12.2021 року сторони дійшли згоди за всіма істотними умовами.

Згідно до розрахунку за Договором позики №3778970 від 26.12.2021 року, станом до 18 січня 2022 року, при застосуванні акційного розміру позики складав 9447,75 грн.

18.01.2022 року між Дюбою та ТОВ «МАНІФОЮ» було підписано додаткову угоду № 1, у якій сторони погодили продовжити строк позики на 30 днів, до 17.02.2022 року, з процентною ставкою за користування позикою -1,99000%.

18.02.2022 року року між Дюбою та ТОВ «МАНІФОЮ» було підписано додаткову угоду № 2, у якій сторони погодили продовжити строк позики на 30 днів, до 20.03.2022 року, з процентною ставкою за користування позикою -1,99000%.

25.03.2022 року року між Дюбою та ТОВ «МАНІФОЮ» було підписано додаткову угоду № 3, у якій сторони погодили продовжити строк позики на 30 днів, до 24.04.2022 року, з процентною ставкою за користування позикою -1,99000%.

Відповідно до розрахунку заборгованості за договором позики №3778970 від 26.12.2021 року, станом на 02.11.2022 року заборгованість ОСОБА_1 становить 37436,53 грн.

Згідно до довідки ТОВ «Універсальні платіжні рішення» №2782_23 від 20.08.2024 року повідомлено, що успішно перераховано кошти на платіжну картку НОМЕР_1 , номер транзакції в системі iPay.ua -127490180 на суму 7500 грн., призначення платежу зарахування 7500 грн. на картку НОМЕР_1 .

09 листопада 2022 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» укладено договір факторингу №02-11/2022, Внаслідок передачі (відступлення) Права Вимоги за цим Договором, Фактор заміняє Клієнта у Кредитних Договорах, що входять до Портфеля Заборгованості, та набуває прав грошових вимог Клієнта за цими Кредитними договорами, включаючи право вимагати від Боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань за Кредитними договорами.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Ст. 4 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно з частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно- телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі танадати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа (стаття 1 Закону України «Про електронний цифровий підпис».

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 5 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного суду від 14 червня 2022року у справі № 757/40395/20.

Судом встановлено, що 26.12.2021 року між ТОВ «МАНІФОЮ» та ОСОБА_1 було укладено Договір позики №3778970, термін (дата) повернення 18 січня 2022 року; проценти за користування кредитом нараховуються: середньоденний розмір процентів за користування, акційний 1,12910 від суми за кожен день користування позикою в межах повного строку позики; середньоденний розмір процентів за користування, базовий 1,99000% від суми позики за кожен день користування позикою.

Згідно з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним в постанові від 28 березня 2018року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Отже, кредитодавець має право нараховувати передбачені договором проценти лише впродовж строку дії кредитного договору або до звернення кредитора до суду з вимогою про дострокове стягнення заборгованості, після спливу такого строку нарахування відсотків є безпідставним.

Відповідно до п. 3.6. Договору позики, У випадку укладення Додаткової угоди щодо продовження строку позики за цим Договором, проценти за користування позикою в період дії такої Додаткової угоди нараховуються за спадною процентною ставкою (формула розрахунку якої визначена Додатком № 1) на підставі фіксованого базового середньоденного розміру процентів за користування позикою (п.2.4.3); графік нарахувань визначається відповідною Додатковою угодою.

З матеріалів справи вбачається, що 18.01.2022 року сторонами було підписано Додаткову угоду №1, відповідно до якої сторони погодили продовжити строк позики на 30 днів, до 17 лютого 2022 року, залишок заборгованості за сумою позики 7500,00 грн., процентна ставка 1,99000%.

Згідно до розрахунку заборгованості, загальна вартість позики в межах дії Додаткової угоди №1 складає 11977,50 грн. Сума нарахованих відсотків за даний період склала 4477,50 грн.

18.02.2022 року сторонами було підписано Додаткову угоду №2, відповідно до якої сторони погодили продовжити строк позики на 30 днів, до 20 березня 2022 року, залишок заборгованості за сумою позики 7500,00 грн., процентна ставка 1,99000%.

Згідно до розрахунку заборгованості, загальна вартість позики в межах дії Додаткової угоди №2 складає 11977,50 грн. Сума нарахованих відсотків за даний період склала 4477,50 грн.

25.03.2022 року сторонами було підписано Додаткову угоду №3, відповідно до якої сторони погодили продовжити строк позики на 30 днів, до 24 квітня 2022 року, залишок заборгованості за сумою позики 7500,00 грн., процентна ставка 1,99000%.

Згідно до розрахунку заборгованості, загальна вартість позики в межах дії Додаткової угоди №3 складає 11977,50 грн. Сума нарахованих відсотків за даний період склала 4477,50 грн.

Отже, з вищезазначеного вбачається, що відповідач продовжував строк дії договору позики відповідно до п.3.6, але згідно до розрахунку до додаткових угод вбачається, що тіло позики не змешується, тобто не сплачувалось, проценти, погоджені сторонами, також відповідачем не погашались.

Таким чином, суд доходить до висновку щодо стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту у розмірі 7500, 00 грн.

Щодо заборгованості по відсоткам.

З розрахунку за Договром позики №3778970 вбачається, що за період з 26.12.2021 року по 18.01.2022 року нараховано відсотки на тіло позики у розмірі 1947,75 грн.

Станом на 18.01.2022 року відповідач не виконав умови договору позики, уклав Додаткову угоду № 1. Згідно розрахунку заборгованості за Додатковою угодою № 1 у період з 18.01.2022 року по 17.02.2022 року сума несплачених відсоткав складає 4477,50 грн.

Станом на 17.02.2022 року відповідач не погасив заборгованість, уклав Додаткову угоду № 2. Згідно розрахунку заборгованості за Додатковою угодою № 2 у період з 17.02.2022 року по 20.03.2022 року сума несплачених відсоткав складає 4477,50 грн.

Станом на 20.03.2022 року відповідач не погасив заборгованість, 25.03.2022 року уклав Додаткову угоду № 3. Згідно розрахунку заборгованості за Додатковою угодою № 2 у період з 25.03.2022 року по 24.04.2022 року сума несплачених відсоткав складає 4477,50 грн.

Але, відповідно до розрахунку заборгованості за Договором позики станом на 02.11.20202 року вбачається, що 18.01.22 року відповідачем було сплачено в рахунок погашення заборгованості процентів за користування позикою 1947,75 грн.; 18.02.2022 року 4626,75 грн., 09.04.2022 року 1604,11 грн.

Отже, вбачається часткове погашення заборгованості за процентами.

Згідно з вищезазначеного, заборгованість по відсоткам у відповідача складає 7201,64 грн.

Таким чином, враховуючи викладене, позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за договором позики №3778970 від 26 грудня 2021 року підлягають частковому задоволеню.

Позивачем понесені судові витрати у розмірі 2422,40 гривень, що підтверджується платіжною інструкцією № 6080 від 04.10.2024 року, як судові витрати на оплату судового збору при зверненні із позовом.

Згідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати відшкодовуються пропорційно до задоволених позовних вимог. Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 951,30 грн.

Керуючись ст.ст.1, 2, 12,ч.2 ст.13,81, 141, 174,263-265, 280-282 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Товариства з обмежною відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», , юридична адреса реєстрації: місто Львів, вулиця Смаль-Стоцького, будинок 1, корпус 28, заборгованість за кредитним договором №3778970 від 26.12.2021 року у розмірі 14701 (чотирнадцять тисяч сімсот одна) гривня 64 копійки.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», , юридична адреса реєстрації: місто Львів, вулиця Смаль-Стоцького, будинок 1, корпус 28, витрати по оплаті судового збору, сплаченого за подання позовної заяви у розмірі 951 (дев`тсот п`ятдесят одна) гривня 30 копійок.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення, безпосередньо до суду апеляційної інстанції Дніпровського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - http://zv.dp.court.gov.ua

Сторони по справі:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», , юридична адреса реєстрації: місто Львів, вулиця Смаль-Стоцького, будинок 1, корпус 28;

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя В.Г. Гречана