ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3307/25 Справа № 175/849/20 Суддя у 1-й інстанції - Озерянська Ж.М. Суддя у 2-й інстанції - Никифоряк Л. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд колегією суддів у складі:

судді-доповідача Никифоряка Л.П.,

суддів Гапонова А.В., Новікової Г.В.,

за участі секретаря судового засідання Драгомерецької А.О.,

Учасники справи:

Позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

Відповідач: ОСОБА_3 ,

Треті особи: ОСОБА_4 , Відділ державного архітектурно-будівельного контролю Обухівської селищної ради,

розглянув відкрито в залі судових засідань апеляційного суду в м. Дніпро справу, що виникла з цивільних правовідносин в якій подана апеляційна скарга ОСОБА_3 на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 11 грудня 2024року, головуючий у суді першої інстанції Озерянська Ж.М.,

В С Т А Н О В И В:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2020року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали в суд позов проти ОСОБА_3 , з урахування зміни предмета позову за заявою від 16 травня 2024року, вимагали усунути їм перешкоди в користуванні земельної ділянкою кадастровий номер :02:008:0345, за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , шляхом зобов`язання ОСОБА_3 знести за власний рахунок будівлі за адресою: АДРЕСА_1 , які знаходяться на земельній ділянці кадастровий номер :02:008:0117 та позначені в матеріалах технічної інвентаризації: літ. А-2 (двоповерховий житловий будинок) та літ. В (вартова).

Існування таких вимог позивачі пов`язували із тим, що ними було придбано у власність житловий будинок, який розташовано на земельній ділянці кадастровий номер :02:008:0345 за адресою: АДРЕСА_1 . На час придбання межа між їх та сусідньою ділянкою, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , була вільна від будь-яких споруд. В подальшому, в порушення діючого законодавства України, а саме: державних будівельних норм, норм пожежної безпеки, санітарних норм, на межі ділянок було виконано самовільне будівництво та споруджено будівлю висотою два поверхи. На вимоги позивачів знести незаконне будівництво відповідач відмовляється в добровільному порядку усунути вищезазначені порушення. Крім того, відповідач не лише збудував будівлю на межі земельних ділянок, а й влаштував бетонну консоль в межах земельної ділянки кадастровий номер :02:008:0345 за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить позивачам, використовуючи у якості несучої стіни будівлі частину огорожі позивача. В результаті незаконних дій відповідача, огорожа та господарчі будівлі частково зруйновані, їх відновлення не можливе без демонтажу спірної будівлі.

Позивачі стверджували, що через порушення їх цивільних прав на належне користування земельною ділянкою, яка належить їм на праві приватної власності вони були змушені звернутися до суду для захисту своїх прав.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 11 грудня 2024року позов ОСОБА_6 та ОСОБА_2 задоволено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, виходив з того, що збудовані відповідачкою будівлі літ. А-2 (двоповерховий житловий будинок) та літ. В (вартова) є об`єктом самочинного будівництва, що не відповідає встановленим будівельним, санітарним та протипожежним нормам, при проведенні будівельних робіт ОСОБА_3 як власниця повинна була діяти з дотриманням положень статті 375 ЦК України та вимог законодавства, що регулює проведення будівельних робіт, не допускати при цьому порушення прав власника сусідньої земельної ділянки.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

09 січня 2025 року ОСОБА_3 , через представника ОСОБА_7 , подала безпосередньо до суду апеляційної інстанції за допомогою підсистеми «Електронний суд» апеляційну скаргу на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 11 грудня 2024 року.

В апеляційній скарзі висловила вимогу про скасування рішення суду з ухваленням нового про відмову у задоволенні позовних вимог.

Незаконність та необґрунтованість рішення суду на думку заявника полягає у тому, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що позивачами не надано належних та достатніх доказів на підтвердження факту порушення їх прав через забудову відповідача, також заявник стверджував, що матеріали справи не містять доказів щодо перешкоджання позивачам володіти та користуватися земельною ділянкою.

Також заявник стверджував про те, що замовником будівництва гр. ОСОБА_8 (попереднім власником нерухомого майна) було подано декларацію про готовність об`єкта до експлуатації, а саме будинку за адресою АДРЕСА_1 , яка після перевірки даних була зареєстрована департаментом ще 14 серпня 2015року під №43 та є діючою.

Вказував, що знесення будівлі є крайнім заходом усунення перешкод, що порушить права відповідача.

Інша вимога апеляційної скарги заявником зводилась до того, що суд першої інстанції не з`ясував, чи буде належним способом захисту саме знесення належного відповідачу нерухомого майна, чи є технічна можливість виконати перебудову нерухомого майна відповідно до будівельних норм і правил, визначених державними правилами та санітарними нормами.

Вважав, що висновок експерта №6045-6046-22 за результатами проведення комплексної судової будівельно-технічної експертизи та земельно-технічної експертизи від 19 березня 2024року є неналежним та недопустимим доказом.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу позивачі заперечили проти апеляційної скарги, заявляли що обставини якими скаржник обґрунтовував свої апеляційні вимоги не підтверджені в результаті розгляду цього спору та доводи наведені в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду.

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 27 січня 2025року апеляційну скаргу було залишено без руху.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 29 січня 2025року відкрито апеляційне провадження у справі.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 13 лютого 2025рокусправу призначено до судового розгляду на 11 березня 2025року.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом сторони у справі повідомлені належним чином у відповідності до вимог статей 128-130 ЦПК України, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень та довідкою про доставку електронного листа.

Фактичні обставини встановлені в ході судового розгляду, які підтверджені належними та допустимими доказами

Згідно з договором купівлі продажу житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами від 18 червня 2018року ОСОБА_9 (продавець) з однієї сторони та ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з другої сторони уклали договір про те, що продавець передає у власність, а покупці набувають у власність в рівних частках кожний, по 1/2 частині, належного продавцю на праві приватної власності житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 (т.1 а.с.14 15).

Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 07 лютого 2020року, житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 в розташований на земельній ділянці кадастровий номер №:02:008:0117 належить на праві приватної власності ОСОБА_3 , на підставі іпотечного договору від 02 жовтня 2015року. Земельна ділянка кадастровий номер №:02:008:0117 площею 0,15 га, належить на праві приватної власності ОСОБА_3 , на підставі іпотечного договору від 02 жовтня 2015року. Згідно інформації про державну реєстрацію іпотеки 02 жовтня 2015року було внесено запис про іпотеку № 11445820, підстава виникнення іпотеки: іпотечний договір, серія та номер: 2231, виданий 02 жовтня 2015року, приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Лозенко В.В.; строк виконання основного зобов`язання: 02 січня 2016року, розмір основного зобов`язання: 2300000,00гривен, іпотекодержатель: ОСОБА_3 , іпотекодавець: ОСОБА_10 , боржник: ОСОБА_10 . (т.1 а.с.23 25).

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 січня 2021року по справі № 175/2889/16-ц рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 16 травня 2018року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 04 вересня 2019року в частині позовних вимог про скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису №15671313 від 29 липня 2016року, внесеного приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Лозенко Валентиною Володимирівною-скасовано. У задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 про скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису № 15671313 від 29 липня 2016року, внесеного приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Лозенко Валентиною Володимирівною, відмовлено.

Зі змісту листа Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області Державної архітектурно - будівельної інспекції України від 16 грудня 2016року №1004-14/986 встановлено, що Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області було здійснено виїзд для проведення позапланової перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил за адресою: АДРЕСА_1 в за результатами якого встановлено, що за вищевказаною адресою виконуються будівельні роботи з будівництва будівлі невідомого призначення. На момент здійснення виїзду суб`єкт містобудування або його уповноважена особа були відсутні, що унеможливило проведення перевірки оскільки, відповідно до п. 9 Порядку № 553, державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у присутності суб`єктів містобудування або їх представників, які будують або збудували об`єкт будівництва. (т.1 а.с.30).

Листом Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області Державної архітектурно- будівельної інспекції України від 05 січня 2017року №1004-14/1017 повідомлено, що відповідно до вимог Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та Порядку № 461 замовником будівництва гр. ОСОБА_8 було подано декларацію про готовність об`єкта експлуатації. Відомості, зазначені у Вашому листі, не підтверджують факт, що на дату реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації від 14 серпня 2015року № ДП 43, інформація, яка зазначалася в ній, не відповідала дійсності та/або вказувала на розбіжності між даними, зазначеними у декларації, які є підставою вважати об`єкт самочинним будівництвом.

Крім того встановлено, що відповідно до вимог Закону України та Порядку № 466 гр. ОСОБА_3 подано декларацію про початок виконання будівельних робіт: «Реконструкція житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , яка після перевірки повноти даних зареєстрована Департаментом від 12 грудня 2016 року за № ДП 56. Разом з цим Департаментом встановлено, що замовником гр. ОСОБА_3 наведено недостовірні дані в декларації про початок виконання будівельних робіт: «Реконструкція житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 » від 12 грудня 2016року № ДП 56, які є підставою вважати об`єкт самочинним будівництвом. На підставі вищезазначеного, наказом Департаменту від 28 грудня 2016 №265-Н скасовано реєстрацію вищевказаної декларації. Крім того, керуючись п. 10 Порядку № 553, Департаментом направлено лист від 28 грудня 2016 року № 1004-9/4127 до Дніпровського відділу поліції ГУНП Дніпропетровській області щодо сприяння у проведенні позапланової перевірки присутності суб`єкта містобудування або його представника, з наданням необхідних документів для можливості здійснення відповідних заходів державного архітектурно-будівельного контролю та лист від 28 грудня 2016року № 1004-13/4128 на адресу ТОВ «Світязь» про надання інформації щодо розроблення проектної документації та здійснення авторського нагляду на зазначеному об`єкті (т.1 а.с.28-29).

Згідно акту відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 22 листопада 2019року за участі сертифікованого інженера-геодезиста ОСОБА_11 , власників земельної ділянки з кадастровим номером :02:008:0345 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , представників Обухівської селищної ради в особі заступника селищного голови з питань діяльності виконавчих органів Семко М.Д. та Рудштейна Л.С. встановлено, що представником ТОВ ПВФ «Геоінфо» сертифікованим інженером-геодезистом Кузнецовим О.Б., відновлено в натурі (на місцевості) межі земельної ділянки з кадастровим номером :02:008:0345, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 площею 0,1359га, в частині її суміжності з земельною ділянкою з кадастровим номером :02:008:0117, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 площею 0,15 га. В процесі відновлення меж земельної ділянки з кадастровим номером :02:008:0345 виконані топографо-геодезичні знімання М1:500, які передані до Управління містобудування, архітектури, ЖКГ, будівництва та інфраструктури райдержадміністрації Дніпровського району Дніпропетровської області. На топографічному плані М 1:500 нанесені існуючі елементи місцевості та межі земельних ділянок з кадастровими номерами :02:008:0345 та :02:008:0117. В ході виконання польових топографо-геодезичних робіт була виконана фотофіксація елементів забудови вздовж меж земельних ділянок (т.1 а.с.31).

Зі змісту листа Відділу Державного архітектурно будівельного контролю Обухівської селищної ради від 03 грудня 2019року №1-03/16 встановлено, що під час здійснення виїзду для проведення позапланового заходу дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил за адресою: АДРЕСА_2 в, встановлено, що на огородженій парканом земельній ділянці за вищевказаною адресою здійснено забудову капітальними будівлями невизначеного призначення, дві з яких збудовані на межі (згідно акту відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 22 листопада 2019року з додатками) з земельною ділянкою ОСОБА_1 , бетонна консоль будівлі знаходиться в межах земельної ділянки ОСОБА_1 , що є порушенням п.6.1.41 ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування і забудова територій». Оскільки Відділом не реєструвались дозвільні документи, які дають право на виконання будівельних робіт, а також те, що в «Єдиному реєстрі документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів» відсутня інформація про документ, що дає право на виконання будівельних робіт по об`єкту будівництва за адресою: АДРЕСА_2 в, керуючись ч, 7 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», визнано вважати забудову за адресою: АДРЕСА_2 в самочинним будівництвом. Враховуючи те, що на момент здійснення виїзду відповідальні особи були відсутні, необхідну для проведення перевірки документацію не надано, керуючись п.10 Порядку №553 Відділом було направлено лист від 03 грудня 2019року № 0104/17 до Дніпровського районного відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області, з проханням сприяти в забезпеченні присутності власника об`єкта будівництва з отриманням необхідної документації для проведення відповідної перевірки. Одночасно, керуючись абз.1 пп.8 п.11 Порядку №553 Відділом направлено лист від 03 грудня 2019року № 01-04/18 до Управління містобудування, архітектури, житлово-комунального господарства, будівництва та інфраструктури Дніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, щодо надання наявної інформації по об`єкту будівництва за вищевказаною адресою. Після отримання належного сприяння від органів поліції Відділом будуть вжиті подальші заходи державного архітектурно-будівельного контролю (т. 1 а.с.26-27).

Зі змісту листа КП «Бюро технічної інвентаризації» Слобожанської селищної ради від 03 березня 2020року № 79 встановлено, що згідно даних архіву КП «БТІ» станом на 31 грудня 2012року, архівна справа № 13522 за адресою: АДРЕСА_1 , опис майна: земельна ділянка площею 1500кв.м - без будівель (згідно державного акту на право власності на землю від 04 серпня 2007 року). Акт зареєстровано в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 50). Архівна справа за цією адресою була виготовлена 11 лютого 2008року на замовлення ОСОБА_4 (т.1 а.с.41).

Відповідно до листа Відділу Державного архітектурно-будівельного контролю Обухівської селищної ради №01-03/06 від 02 березня 2020року встановлено, що згідно даних «Єдиного реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів» наявна інформація про реєстрацію декларації про готовність об`єкта до експлуатації по об`єкту «Реконструкція житлового будинку літ. А-1; АДРЕСА_1 », яка була зареєстрована Департаментом Держаної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області 14 серпня 2015 року за № ДП 43. Інформація про документ, що дає право на виконання будівельних робіт по вищезазначеному об`єкту будівництва відсутня. Також інформовано, що у Відділі відсутня дозвільна документація по об`єкту будівництва за адресою: АДРЕСА_1 , земельна ділянка кадастровий номер :02:008:0117 (т.1 а.с.42).

Крім того, суд також враховує надані стороною позивача звернення до Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області, а саме протоколи прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується від 18 вересня 2019року та 20 вересня 2019року, пояснення від 18 вересня 2019року та 20 вересня 2019року, протокол огляду місця події від 25 вересня 2018року, в рамках яких стороною позивача було зроблено спроби досудового врегулювання спору з відповідачкою (т.1 а.с.43-48).

На підтвердження обґрунтованості своїх позовних вимог позивачем було замовлено комплексну судову будівельно-технічну експертизу, на вирішення якої були поставлені певні питання. В результаті проведеної експертизи були здійснені наступні висновки.

По першому питанню: здійснено будівництво на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:008:0117. Частина даху будинку літ. А-2 розташованого на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 знаходиться над поверхнею земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 . Ширина виступу по довжині сторони т.4-т.5 земельної ділянки кадастровий номер: :02:008:0345 становить 0,75 м. Крім того, над простором земельної ділянки по стороні т.4-т.5 кадастровий номер .02:008:0345 виступає споруда недобудованого балкону будинку літ. А-2, розташованого на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 , максимальна глибина виступу становить 1,29 м.

По другому питанню: За результатами візульно-інструментального дослідження, даних топографо - геодезичних робіт, результатами дослідження «по першому та четвертому питанням», будівля літ. А-2 та літ. В за адресою: АДРЕСА_1 , які розташовані на земельній ділянці з кадастровий номером :02:008:0117, не відповідають діючим вимогам 6.1.41 ДБН Б.22-12:2019, а також і вимогам 3.25* ДБН 360-92**, що були чинними на час проведення будівництва по АДРЕСА_1 в в частині недотримання мінімального відступу 1.0 м. від суміжної земельної ділянки від найбільш виступаючої конструкції стіни будинку незабезпечення виконання для запобігання стікання атмосферних опадів на територію суміжної ділянки по АДРЕСА_1 , а також не відповідають діючим вимогам 15.2.1 ДБН Б.2.2-12:2019 і вимогам 3.25** Додаток 3.1 (обов`язковий) (до ДБН 360-92**) ДБН 360-92**, що були чинними на час проведення будівництва по АДРЕСА_1 , а саме порушення протипожежних відстаней між будинками і спорудами. У зв`язку з незадоволенням клопотання від 05 грудня 2022року в частині ненадання на дослідження проектної та дозвільної документації на будівництво будівель по АДРЕСА_1 , відповідність даної забудови проекту експертом розглядалась на відсутності чи наявності прямих і непрямих ознак та даних, і, зокрема, на встановлених порушеннях будівельних норм в частині: невідповідної забудови за місцем розташування забудови (будівля літ. А-2, будинок охорони літ. В) без відступу від межі сусідньої земельної ділянки; виконання конструктивних елементів (дах, балкон) будівлі літ. А-2 з виступом над сусідньою земельної ділянкою; недотримання безпечних протипожежних відстаней будівлі літ. А-2 та будиночку охорони літ. В домоволодіння АДРЕСА_1 до будівель та споруд домоволодіння АДРЕСА_1 ; з недотриманням будівництва та відсутністю будь яких обов`язкових вихідних даних про об`єкти будівництва та проведення робіт у відповідності до Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» можуть свідчити, що забудова за адресою: АДРЕСА_1 , яка розташована на земельній ділянці з кадастровим номером :02:008:0117, має прямі ознаки самочинного будівництва.

По третьому питанню: у зв`язку з незадоволенням клопотання від 02 листопада 2023року та ненадання доступу до будівель та споруд по АДРЕСА_1 , стан будівель літ. А-2 та літ. В за адресою: АДРЕСА_1 , які розташовані на земельній ділянці з кадастровим номером :02:008:0117, не відповідають діючим вимогам 6.1.41 ДБН Б.2.2-12:2019, а також і вимогам 3.25* ДБН 360-92**, що були чинними на час проведення будівництва по АДРЕСА_1 в в частині недотримання мінімального відступу 1.0 м від суміжної земельної ділянки від найбільш виступаючої конструкції стіни будинку незабезпечення виконання для запобігання стікання атмосферних опадів на територію суміжної ділянки по АДРЕСА_1 , а також не відповідають діючим вимогам 15.2.1 ДБН Б.2.2-12:2019 і вимогам 3.25** Додаток 3.1 (обов`язковий (до ДБН 360-92**) ДБН 360-92**, що були чинними на час проведення будівництва по АДРЕСА_1 , а саме в частині недотримання безпечних протипожежних відстаней між будинками і спорудами.

По четвертому питанню: порушені межі суміжних земельних ділянок, а саме: земельної ділянки по АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:008:0117 та земельної ділянки по АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:008:0345, оскільки межі фактичного користування земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 в накладаються на межі згідно даних ДЗК земельної ділянки кадастровий номер: :02:008:0345. Площа накладання становить 0.0002 га. Координати і розміри накладання наступні: точка № 1 Х 5367597.8872, У 5253817.7271, довжина 0,33 м; точка № 2 Х 5367597.8488, У 5253818.0527, довжина 7,23 м; точка № 3 Х 5367590.6501, У 5253817.3610, довжина 0,19 м; точка № 4 Х 5367590.6679, У 5253817.1749, довжина 7,24 м.

Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Суд апеляційної інстанції заслухав суддю-доповідача щодо змісту судового рішення, яке оскаржено, дослідив доводи апеляційної скарги та з`ясував межі, в яких повинна здійснюватися перевірка рішення, встановлюватися обставини і досліджуватися докази.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції надважливого значення надав тій обставині, що збудовані відповідачкою будівлі літ. А-2 (двоповерховий житловий будинок) та літ. В (вартова) є об`єктом самочинного будівництва, що не відповідає встановленим будівельним, санітарним та протипожежним нормам, при проведенні будівельних робіт ОСОБА_3 як власниця повинна була діяти з дотриманням положень статті 375 ЦК України та вимог законодавства, що регулює проведення будівельних робіт, не допускати при цьому порушення прав власника сусідньої земельної ділянки.

Як правову підставу для задоволення позову суд першої інстанції виснував, що коли належний власник земельної ділянки не надавав згоди на будівництво на його земельній ділянці об`єкта нерухомого майна, він має право вимагати усунення будь-яких порушень його прав як власника земельної ділянки шляхом знесення усіх об`єктів, зокрема й самочинного будівництва, навіть у разі його державної реєстрації, здійсненого не власником або без його згоди.

Вислухав пояснення учасників справи котрі з`явились до суду, за відсутності інших учасників справи, які повідомлені про дату, час і місце судового засідання у спосіб встановлений законом апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення так як судом першої інстанції при ухваленні рішення додержані норми матеріального і процесуального права.

Мотиви та норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Статтею 41 Конституції України право приватної власності є непорушним. Конституційний принцип непорушності права власності означає неможливість втручання інших осіб у здійснення власником своїх повноважень, неможливість прояву свавілля відносно власника та відносно його прав, недопустимість будь-яких порушень його влади над своїм майном, а також недопустимість дій інших осіб всупереч інтересам власника та його волі.

Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша стаття 321 Цивільного кодексу України.

Згідно статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; та власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном /статті 391 ЦК України/.

Відповідно до частини першої статті 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Під істотним порушенням будівельних норм і правил слід розуміти, зокрема, недодержання архітектурних, санітарних, екологічних, протипожежних та інших вимог і правил, а також зміну окремих конструктивних елементів житлового будинку, будівлі, споруди, що впливає на їх міцність і безпечність.

За змістом частини сьомої статті 376 ЦК України у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил, суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила будівництво, провести відповідну перебудову.

Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила будівництво. Особа, яка здійснила самочинне будівництво, зобов`язана відшкодувати витрати, пов`язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

Отже, системний аналіз зазначених положень дає підстави для висновків про те, що самочинне будівництво підлягає безумовному знесенню, якщо: власник земельної ділянки заперечує проти визнання права власності за особою, яка здійснила таке будівництво; власник земельної ділянки не заперечує проти визнання права власності на самочинну забудову, однак забудова порушує права інших осіб на зазначену земельну ділянку; самочинна забудова зведена на наданій земельній ділянці але з відхиленням від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, з істотним порушенням будівельних норм і правил, що порушує права інших осіб, за умови, що особа, яка здійснила самочинне будівництво, відмовилась від здійснення перебудови.

З урахуванням змісту зазначеної норми у поєднанні з положеннями статей 16, 386, 391 ЦК України позивачами за такими вимогами можуть бути відповідний орган державної влади або орган місцевого самоврядування та інші особи, право власності яких порушено самочинним будівництвом.

За змістом статті 376 ЦК України вимоги про знесення самочинного будівництва інші особи можуть заявляти за умови доведеності факту порушення прав цих осіб самочинною забудовою.

Аналогічна позиція була викладена в постанові Верховного Суду від 16 січня 2019року по справі № 458/1173/14-ц.

Знесення самочинного об`єкта нерухомості відповідно до статті 376 ЦК України є крайнім заходом впливу на забудовника і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи з метою усунення порушень щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності та коли неможлива перебудова об`єкта нерухомості чи особа відмовляється від здійснення такої перебудови.

Пунктом 22 Постанови Пленуму ВССУ «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» № 6 від 30.03.2012, зазначено, що під істотним порушенням будівельних норм і правил, про яке йдеться в статті 376 ЦК України, слід розуміти, зокрема, недодержання архітектурних, санітарних, екологічних, протипожежних та інших вимог і правил, а також зміну окремих конструктивних елементів житлового будинку, будівлі, споруди, що впливає на їх міцність і безпечність.

Пунктом 24 вказаної Постанови визначено, що знесення нерухомості, збудованої з істотним порушенням будівельних норм і правил, можливе лише за умови, що неможлива перебудова нерухомості відповідно до норм і правил, визначених державними правилами та санітарними нормами, або якщо особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від такої перебудови.

Натомість, всупереч положенням статей 12, 81, 83 ЦПК України відповідачка не лише не надала суду жодного доказу на підтвердження можливості здійснити перебудову спірної будівлі відповідно до норм і правил, визначених державними правилами та санітарними нормами, а й взагалі відмовляється від будь-якої перебудови та не пропонує варіантів мирного вирішення спору, яке можливо лише за наявності волі відповідача, а бажає залишити існуюче становище, яке порушує права позивача.

Позивачі у справі обґрунтовували свої вимоги про усунення перешкод в користуванні їх земельною ділянкою тим, що будівництво на сусідній земельній ділянці мало ознаки очевидної протиправності такого будівництва, бо фактично велось на їх землі. Особи, які здійснювали будівництво постійно заходили на земельну ділянку позивачів, а після спорудження бетонної консолі, яка виступала на їх земельну ділянку, продовжували роботи.

Так, висновком комплексної судової будівельно-технічної експертизи проведеною за ухвалою суду, однозначно встановлено, що забудова за адресою: АДРЕСА_1 , яка розташована на земельній ділянці з кадастровим номером :02:008:0117, має прямі ознаки самочинного будівництва та порушені межі суміжних земельних ділянок, а саме: земельної ділянки по АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:008:0117 та земельної ділянки по АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:008:0345.

Враховуючи вищевикладене, спростовуються доводи апеляційної скарги про те, що позивачами не надано належних та достатніх доказів на підтвердження факту порушення їх прав забудовою відповідача, а доказів перешкоджання володінню та користуванню земельною ділянкою матеріали справи не містять.

Звертаючись до суду з апеляційної скаргою, скаржниця також вказувала, що замовником будівництва гр. ОСОБА_8 (попереднім власником нерухомого майна) було подано декларацію про готовність об`єкта до експлуатації, а саме будинку за адресою АДРЕСА_1 , яка після перевірки даних була зареєстрована департаментом ще 14 серпня 2015року під №43 та є діючою, проте вказані доводи є необґрунтованими з огляду на наступне. Так, вказаною декларацією визначено вид будівництва «Реконструкція», а також підставою для її проведення є рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області №175/2411/15-ц від 09 липня 2015року, яке було скасоване рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 01 серпня 2016року у справі №175/2411/15-ц.

Посилання апеляційної скарги на те, що суд першої інстанції не з`ясував, чи буде належним способом захисту саме знесення належного відповідачу нерухомого майна, чи є технічна можливість виконати перебудову нерухомого майна відповідно до будівельних норм і правил, визначених державними правилами та санітарними нормами та чи можливо здійснити перебудову у добровільному порядку є безпідставними, оскільки чинним законодавством не передбачено обов`язку власника землі пропонувати особі, яка здійснила будівництво з порушення вимог чинного законодавства та, зокрема, будівельних норм, добровільно здійснити перебудову та аналізувати, яка перебудова є прийнятною з огляду на вимоги законодавства.

B оскаржуваному рішенні суд першої інстанції послався на правозастосовчу практику Верховного Суду, викладену в постановах Верховного Суду від 29 січня 2020року у справі №822/2149/18 та від 10 квітня 2020року у справі №344/4319/16-а згідно якої, знесення самочинного будівництва можливе без попереднього рішення суду про зобов`язання особи, яка здійснила будівництво, провести відповідну перебудову.

Суд апеляційної інстанції наголошує, що відповідачці було відомо, що побудувавши на земельній ділянці спірні будівлі з порушенням норм будівництва, вона порушила цивільні права позивачів як власників земельної ділянки, при цьому з дня подання позову до моменту ухвалення рішення судом першої інстанції відповідачка не здійснювала жодних заходів для врегулювання спору і поновлення прав позивачів, незважаючи на звернення позивачів до уповноважених органів і установ та триваючий судовий розгляд.

Саме відповідач, як особа, яка порушила права суміжного землевласника повинен вживати заходи для врегулювання спору і поновлення порушених прав. У матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували вжиття відповідачем будь-яких заходів для врегулювання спору, у зв`язку з чим висновки суду першої інстанції є обґрунтованими та правомірними.

Доводи апеляційної скарги про те, що знесення будівлі є крайнім заходом усунення перешкод, що порушить права відповідача, є неспроможними, оскільки такий захід можливий лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи з метою усунення порушень щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності та коли неможлива перебудова об`єкта нерухомості чи особа відмовляється від здійснення такої перебудови.

В даній справі судом достовірно встановлено, що використано усі передбачені законодавством України заходи з метою усунення порушень та особа відмовляється від здійснення такої перебудови.

Твердження апеляційної скарги про те, що висновок експерта №6045-6046-22 за результатами проведення комплексної судової будівельно-технічної експертизи та земельно-технічної експертизи від 19 березня 2024року є неналежним та недопустимим доказом, є необґрунтованим, а тому не приймається апеляційним судом до уваги.

Тож, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про те, що збудовані відповідачкою будівлі літ. А-2 (двоповерховий житловий будинок) та літ. В (вартова) є об`єктом самочинного будівництва, що не відповідає встановленим будівельним, санітарним та протипожежним нормам та ці будівлі порушують права позивачів як власників суміжної земельної ділянки.

Отже, встановивши фактичні обставини у справі, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновки, які обґрунтовано викладені у оскаржуваному судовому рішенні, вони зводяться до переоцінки доказів, незгоди заявника з висновками суду щодо їх оцінки та містять посилання на факти, що були предметом дослідження судом.

Згідно статті 89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Ніщо не вказує на те, що судом не дотримано принципу рівності, що витікає із змісту частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Водночас, заявником апеляційної скарги не підтверджено жодних порушень норм процесуального права, через які він не зміг повною мірою реалізувати свої процесуальні права чи які би призвели до ухвалення незаконного рішення, оскільки судом першої інстанції створені умови для того, щоб відповідач надала пояснення та докази щодо обставин, на які вона посилалася як на підставу своїх заперечень.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Саме з такого розуміння вищезазначених обставин та норм матеріального права виходить суд апеляційної інстанції, та вважає що суд першої інстанції виконав вимоги закону про законність та обґрунтованість рішення суду, що дає підстави суду апеляційної інстанції відповідно до статті 375 ЦПК України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись статтями 259, 268, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 11 грудня 2024року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 25 березня 2025року.

Судді: