2/465/1641/25
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

11.03.2025 року м.Львів

Франківський районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Величка О.В.,

з участю секретаря судових засідань Венгринюк О.Р.,

представника позивача Назаркевича С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Орган опіки та піклування в особі Франківської районної адміністрації Львівської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дітей і визначення способів участі батька у вихованні та спілкуванні з дітьми, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 , за участі третьої особи, про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дітей і визначення способів участі батька у вихованні та спілкуванні з дітьми.

В обґрунтування поданого позову зазначає, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 31.08.2017 року. За час шлюбу у них народились двоє дітей, а саме: ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ). З моменту припинення шлюбних відносин ОСОБА_2 всіляко чинить своєму колишньому чоловіку перешкоди у спілкуванні із дітьми, а саме не дозволяє йому бачитись із ними та спілкуватись, усі наміри батька побачити своїх дітей супроводжувались сварками з боку матері та її батьків. На початку 2020 року ОСОБА_2 подала до суду безпідставну позовну заяву про позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 , однак, 15.07.2022 року Франківський районний суд м. Львова виніс Рішення, яким відмовив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав за недоведеністю таких та відсутності на те підстав. Таким чином, ОСОБА_1 як батько своїх дітей на рівні із матір`ю має обов`язок брати участь у вихованні дітей та має право на особисте спілкування із дітьми, але внаслідок чинення перешкод з боку ОСОБА_2 не може цього здійснити. На даний момент ОСОБА_2 перебуває за кордоном разом із дітьми, проте, періодично приїжджає із дітьми до своїх батьків. Усі спроби ОСОБА_1 зв`язатись із дітьми та їхньою матір`ю не проносять жодних результатів, оскільки його дзвінки блокуються, нові мобільні номера батьку не повідомляються, а також батьки ОСОБА_2 відмовляються надавати будь-яку контакту інформацію дочки, щоб мати змогу хоча б в телефонному режимі поспілкуватись із дітьми. У зв`язку із вищевказаним відповідач чинить перешкоди позивачу у спілкуванні із дітьми та, відповідно, і в участі в їх вихованні батьком, що стало причиною звернення до суду для захисту прав та інтересів позивача. Як зазначено в позовній заяві, 15.11.2022 року на адресу Франківської РДА ЛМР, як органу опіки та піклування була надіслана заява про чинення перешкод у спілкуванні та вихованні дітей з боку матері та визначення способів участі батька у вихованні дитини, однак, у задоволенні такої було безпідставно відмовлено. Тому позивач просить суд зобов`язати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не чинити перешкоди ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у вільному спілкуванні та вихованні дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також визначити такі способи участі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у спілкуванні та вихованні дітей ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 : - спільне проведення часу кожної суботи з 11 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв. та кожної середи з 17 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв.; - спільне проведення часу в день народження батька ОСОБА_1 та дітей з 12.00 год. до 18.00 год. за місцем проживання/перебування матері або батька або місцях відпочинку за домовленістю між батьками; - спільний відпочинок для оздоровлення дітей в літній та зимовий періоди тривалістю два тижні в межах України та за межами України із супроводом матері; - необмежене спілкування батька з дитиною засобами телефонного та відеозв`язку (Skype, Viber, WhatsApp, Telegram тощо); - у разі настання змін в днях або годинах зустрічей з дітьми, зміни місця проживання чи перебування дітей батьки зобов`язані повідомляти особисто (засобами телефонного, відеозв`язку) один одного про настання таких змін на наступний день з дня їх настання.

Ухвалою судді Франківського районного суду м. Львова від 09.05.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 02.10.2023 року зобов`язано Франківську районну адміністрацію Львівської міської ради як орган опіки та піклування надати письмовий висновок щодо розв`язання спору та способів участі ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 24.06.2024 року підготовче провадження в цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Орган опіки та піклування в особі Франківської районної адміністрації Львівської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дітей та визначення способів участі у вихованні та спілкуванні з дітьми закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, надав пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, просив такі задовольнити.

Відповідач в судові засідання не з`являлася, хоча неодноразово, належним чином повідомлялася про час та місце розгляду справи, відзиву, а також будь - яких клопотань на адресу суду не направляла. Як вбачається із відповіді ГУ ДМС України у Львівській області зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_2 є наступна адреса: АДРЕСА_1 . На вказану адресу відповідачу неодноразово скеровувалися повістки, окрім того, повістки про виклик відповідача до суду розміщувалися на офіційному веб-сайті судової влади України. Незважаючи на це, відповідач жодного разу не повідомляла суд про причини своєї неявки на розгляд справи.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що слід згідно ст.280 ЦПК України проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Заслухавши пояснення представника позивача, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до частини 7 статті 7 Сімейного кодексу України, положень Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року, Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, при вирішенні будь-яких спорів, що стосуються дитини, державні органи, у тому числі суди, мають забезпечити пріоритет прав дитини, тобто спір має бути вирішений таким чином, щоб максимально гарантувати фізичний, розумовий, духовний розвиток дитині у соціально здоровому середовищі.

Конвенція ООН про права дитини визнала дитину самостійним суб`єктом права. У частині першій статті 8 зазначено: «Держави-учасниці зобов`язуються поважати право дитини на збереження індивідуальності». Тому, здійснюючи права щодо дітей, всі адміністративні органи, суди повинні вислуховувати думку дитини та враховувати її бажання при вирішенні тих чи інших питань, що стосуються безпосередньо прав дитини.

Відповідно до статті 12 Конвенції про права дитини, яка чинна на Україні з 27 вересня 1991 року: «Держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що стосуються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

За змістом ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України - 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів з малолітньою дитини.

Згідно принципу 6 Декларації прав дитини, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, принаймні в атмосфері любові і моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлученою зі своєю матір`ю.

Статтею 27 Конвенції передбачено, що дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Згідно із частиною восьмою статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою.

Згідно з ч.1 ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини.

Виходячи з положень статті 159 СК України, усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та у її вихованні є позовом про заборону поведінки особи, яка чинить перешкоди іншій особі у здійсненні нею свого права.

Відповідно до частини другої статті 159 СК України суд визначає способи участі особи у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Одним із найважливіших прав дитини є право на сімейне виховання.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 , батьком дитини є ОСОБА_1 , матір`ю ОСОБА_2 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 від 16.02.2018 року, видане Франківським у м. Львові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області).

Дитина ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_6 , її батьком є ОСОБА_1 , матір`ю ОСОБА_2 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 від 04.09.2014 року, видане Франківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції).

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 15.07.2022 року у справі №465/584/20 відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав.

14.11.2022 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Франківської районної адміністрації Львівської міської ради, як органу опіки та піклування із заявою про чинення перешкод у спілкуванні та вихованні дітей з боку матері та визначення способів участі батька у вихованні дитини.

Як вбачається із відповіді Франківської районної адміністрації Львівської міської ради від 28.11.2022 року, оскільки на даний час матір разом з дітьми не проживають на території Франківського району м. Львова, у Франківської районної адміністрації як органу опіки та піклування відсутні правові підстави для розгляду звернення ОСОБА_1 щодо призначення днів та годин зустрічей батькові ОСОБА_1 з доньками ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

Згідно висновку Франківської районної адміністрації Львівської міської ради як органу опіки та піклування про недоцільність встановлення графіку побачень ОСОБА_1 з малолітніми дітьми ОСОБА_4 та ОСОБА_3 від 02.11.2023 року № 260001-вих-135368 під час відвідування 20.10.2023 року, 26.10.2023 року спеціалістами відділу «Служба у справах дітей» Франківського району адреси зареєстрованого місця проживання ОСОБА_2 дверей ніхто не відкрив, при неодноразових спробах зв`язатись з матір`ю за номерами телефону НОМЕР_3 на дзвінки ніхто не відповів. Враховуючи вищевикладене та рекомендації комісії з питань захисту прав дитини при Франківській районній адміністрації Львівської міської ради від 30.10.2023 року, оскільки на даний час не вдалось встановити місце проживання ОСОБА_2 та малолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , керуючись п.73 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою КМУ №866 від 24.09.2008 року, ст. 159 Сімейного кодексу України, Франківська районна адміністрація як орган опіки та піклування вважає за недоцільне встановлювати графік побачень батькові ОСОБА_1 з малолітніми дітьми ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З відповіді Державної прикордонної служби України № 465/1290/23/322/2025 від 27.01.2025 року слідує, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 02.05.2023 року виїхали з України через пункт пропуску «Шегині» та станом на момент надання відповіді не поверталися. Окрім того, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 виїжджали за межі України 25.02.2022 року та поверталися 26.04.2023 року.

Згідно із пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, яка відповідно до статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини (стаття 9 Конвенції про права дитини).

Відповідно до статті 18 цієї Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

У параграфі 54 рішення Європейського суду з прав людини «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, заява № 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Про право батьків на спілкування з дітьми та важливість ролі батька в своїх рішеннях неодноразово наголошував Європейський суд з прав людини. Так, в рішенні по справі «A.V. проти Словенії» (заява № 878/13) ЄСПЛ нагадав, що згідно зі статтею 8 Конвенції держава несе позитивні зобов`язання щодо «ефективної поваги» до сімейного життя. Зокрема, в справах, що стосуються права контакту одного з батьків, держава зобов`язана вживати заходів з метою возз`єднання батьків зі своїми дітьми і сприяти такому возз`єднанню. Аналіз наведених норм права, практики Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Батько, який проживає окремо від дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини. І таке спілкування відбувається саме в інтересах дитини. Аналогічний висновок сформульований у постанові Верховного Суду від 23 червня 2020 року у справі № 754/9026/16-ц.

У постанові від 11 грудня 2019 року у справі №753/15487/18 (провадження № 61-18994св19) Верховний Суд зазначив, що «відповідно до статті 159 СК України, якщо той з батьків, з ким проживає дитина,чинить перешкоди тому з батьків,хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та її вихованні, зокрема він ухиляється від виконання рішення органу опіки і піклування, другий з батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. Суд, встановивши, що між сторонами склалися стосунки, які позбавляють позивача можливості регулярно спілкуватися з дітьми, відповідач чинить перешкоди у спілкуванні батька з дітьми, які проживають з матір`ю, дійшов правильного висновку про доцільність спілкування батька з дітьми без присутності матері».

Як встановлено в процесі судового розгляду, між сторонами у справі склалися неприязні стосунки, але це не є підставою для відповідача заборонити позивачу спілкування з дітьми, щодо яких він не позбавлений батьківських прав. Враховуючи заявлені позовні вимоги, бажання батька дітей зустрічатись з ними, зважаючи на вік дітей, а також з урахуванням якнайкращих інтересів дітей суд вважає, що доцільно визначити такі способи участі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у спілкуванні та вихованні дітей ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 : - спільне проведення часу кожної суботи з 11 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв. та кожної середи з 17 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв.; - спільне, в тому числі з участю матері ОСОБА_2 , проведення часу в день народження батька ОСОБА_1 та дітей з 12.00 год. до 18.00 год. за місцем проживання/перебування матері або батька або місцях відпочинку за домовленістю між батьками; - спільний відпочинок для оздоровлення дітей в літній та зимовий періоди тривалістю два тижні в межах України та за межами України із супроводом матері; - у разі настання змін в днях або годинах зустрічей з дітьми, зміни місця проживання чи перебування дітей батьки зобов`язані повідомляти особисто (засобами телефонного, відеозв`язку) один одного про настання таких змін на наступний день з дня їх настання.

Разом із тим, як встановлено в судовому засіданні, станом на момент розгляду справи ОСОБА_5 разом із дітьми ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебувають за межами України. Наведена обставина не може слугувати перешкодою для реалізації батьком своїх прав на спілкування з дітьми, однак, така обставина зумовлює необхідність визначення особливого порядку виконання судового рішення на період воєнного стану, запровадженого в Україні.

Відповідно до ч.1 ст.267 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Відтак, порядок виконання вищевизначеного способу участі батька у спілкуванні та вихованні дітей слід відстрочити на час воєнного стану в Україні та перебування дітей у цей період за кордоном. На час воєнного стану в Україні та перебування дітей у цей період за кордоном слід зобов`язати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , організовувати спілкування дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у режимі відеозв`язку через мобільні телефони щовівторка, щочетверга та щосуботи в період часу з 18.00 год. до 20.00 год. тривалістю 30 хвилин.

З наведених вище мотивів суд вважає, що визначений порядок та спосіб є достатнім і відповідає принципу розумності, справедливості, збалансованості між інтересами всіх учасників сімейних відносин, пріоритетному інтересу дітей, підтримку зв`язків між батьками. А тому, позов підлягає частковому задоволенню, як такий, що ґрунтується на законі, підтверджений встановленими обставинами та перевірений наданими доказами.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягає до стягнення з відповідачки на користь позивача судовий збір у сумі 1073 грн. 60 коп.

Враховуючи наведене та на підставі ст.ст. 12, 81, 141, 258, 259, 263-265, 280-282, 284, 352, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Орган опіки та піклування в особі Франківської районної адміністрації Львівської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дітей і визначення способів участі батька у вихованні та спілкуванні з дітьми задовольнити частково.

Зобов`язати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не чинити перешкоди ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у вільному спілкуванні та вихованні дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визначити такі способи участі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у спілкуванні та вихованні дітей ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 :

- спільне проведення часу кожної суботи з 11 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв. та кожної середи з 17 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв.;

- спільне, в тому числі з участю матері ОСОБА_2 , проведення часу в день народження батька ОСОБА_1 та дітей з 12.00 год. до 18.00 год. за місцем проживання/перебування матері або батька або місцях відпочинку за домовленістю між батьками;

- спільний відпочинок для оздоровлення дітей в літній та зимовий періоди тривалістю два тижні в межах України та за межами України із супроводом матері;

- у разі настання змін в днях або годинах зустрічей з дітьми, зміни місця проживання чи перебування дітей батьки зобов`язані повідомляти особисто (засобами телефонного, відеозв`язку) один одного про настання таких змін на наступний день з дня їх настання.

Порядок виконання вищевизначеного способу участі батька у спілкуванні та вихованні дітей відстрочити на час воєнного стану в Україні та перебування дітей у цей період за кордоном.

Зобов`язати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у період воєнного стану в Україні і перебування дітей у цей час за кордоном організовувати спілкування дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у режимі відеозв`язку через мобільні телефони щовівторка, щочетверга та щосуботи в період часу з 18.00 год. до 20.00 год. тривалістю 30 хвилин.

У задоволені решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1073 (одну тисячу сімдесят три) грн. 60 коп. на відшкодування судового збору, сплаченого позивачем за подання позовної заяви.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги.

Повний текст рішення суду складено 21.03.2025 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , АДРЕСА_1 .

Третя особа: Орган опіки та піклування в особі Франківської районної адміністрації Львівської міської ради, код ЄДРПОУ - 04056121, м. Львів, вул. Чупринки, 85.

Суддя Величко О.В.