Справа № 444/594/25
Провадження № 2/444/769/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2025 року м. Жовква

Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючий суддя Мікула В. Є.

секретар судового засідання Садова І.З.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Жовкві Львівської області цивільну справу за позовом позовом ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) до Жовківської міської ради (80300, м. Жовква вул. Львівська 40 Львівської області, ел. пошта ) , - про визнання права власності на земельну ділянку, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом про визнання права власності на земельну ділянку та припинення права власності попереднього власника, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що вона є власником житлового будинку в АДРЕСА_1 (в минулому Жовківського району Львівської області). Право власності на будинок вона набула на підставі договору дарування, укладеного 27.05.2002 року, за яким ОСОБА_2 подарував їй зазначений будинок та якому будинок належав на праві особистої власності.

Зазначає, що після укладення договору дарування вона зареєструвала своє право власності на будинок, про що їй 27.05.2002 року Червоноградським міжміським бюро технічної інвентаризації видано реєстраційне посвідчення. На час укладення договору дарування її прізвище було " ОСОБА_1 ", яке вона змінила на прізвище " ОСОБА_1 " в зв`язку з одруженням, що стверджено свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 , виданим Замочківською сільською радою. Їй відомо, що право власності на земельну ділянку не було оформлено.

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджено свідоцтвом про смерть, виданим Замочківською сільською радою.

З часу набуття права власності на будинок вона обробляє земельну ділянку, користується такою, веде на ній госопдарство, тому звернулася до Жовківської міської ради про передачу їй у власність земельної ділянки, на якій знаходиться належний їй будинок, однак їй відмовлено в такому з посиланням на те, що земельна ділянка перебуває у власності ОСОБА_2 на підставі Державного акту серії ЛВ 019892, зареєстрованого 30.01.1998 року за № 35 в книзі реєстрів актів. Попередній власник не повідомляв про те, що земля приватизована ним. Про це фактично довідалася в міській раді, а саме, що Державний акт на земельну ділянку площею 0,4156 га, оформлений на ім`я ОСОБА_2 , цільове призначення якої "для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і ведення особистого підсобного господарства", і їй роз`яснено, що, оскільки в її власності знаходиться будинок, то лише в судовому порядку слід вирішувати питання щодо земельної ділянки.

Оскільки позивачка користується земельною ділянкою та є власником будинк, то звернулася до земельного спеціаліста про присвоєння земельній ділянці кадастрового номера, яким земельній ділянці для "будівництва та обслуговування будинку" площею 0,2500 га, присвоєно кадастровий номер :03:002:0078, а земельній ділянці площею 0,1656 га, цільове призначення якої "для ведення особистого селянського господарства", присвоєно кадастровий номер :03:002:0077. Однак позивачка не може зареєструвати таке право власності на своє ім`я, оскільки власником вважається ОСОБА_2 .

Відповідно до ст. 377 ЦК України, до особи, яка набула право власності на житловий будинок, переходить право власності чи користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Розмір та кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв`язку з переходом права власності на житловий будинок, є істотними умовами договору, який передбачає набуття права власності на ці об`єкти.

Відповідно до ч.1 ст. 120 ЗК України в разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю та споруди, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни цільового призначення.

Згідно вимог ст.378 ЦК України право власності особи на земельну ділянку може бути припинено за рішенням суду у випадках, встановлених законом, однак право власності на земельну ділянку на ім`я ОСОБА_2 не було зареєстровано відповідно до положень Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Вважає, що вона має право на земельну ділянку і відмовляється витрачати кошти на оформлення документів. Право власності на земельну ділянку на ім`я ОСОБА_2 не було зареєстроване, а таке виникає з моменту його державної реєстрації.

Відповідно до ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок, переходить право власності чи користування на земельну ділянку,,на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Розмір та кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв`язку з переходом права власності на житловий будинок, є істотними умовами договору, який передбачає набуття права власності на ці об`єкти.

Відповідно доч.1 ст. 120 ЗК України в разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю та споруди, що перебувають у власності, користування іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни цільового призначення.

Згідно вимог ст.378 ЦК України право власності особи на земельну ділянку може бути припинено за рішенням суду у випадках, встановлених законом, однак право власності на земельну ділянку на ім`я ОСОБА_2 не було зареєстровано відповідно до положень Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Просить задоволити позов.

Представник відповідача та третьої особи в підготовче судове засідання не з`явилися, хоч про час та місце розгляду справи належно повідомлені, що стверджено повідомленнями про вручення повідомлення, однак Жовківською міською радою повідомлено про відсутність заперечень проти позовних вимог та розгляд справи за їхньої відсутності, а тому суд приходить до висновку про можливість розгляду справи без учасників, які не з`явилися, зважаючи на подані ними заяви.

Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися, судом вирішено розглядати справу за відсутності сторін у справі та на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступних висновків.

Ст. 4 ч.1 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 5 України, встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права,свободи чи інтереси фізичних осіб,права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб визначений законом.

Ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Ст. 15 .1 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 ст.82 ЦПК України встановлено, що обставини,які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обгрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Частиною 3 ст. 200 ЦПК України встановлено що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи, нтереси осіб. Суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд .

Так як відповідач визнав позов, суд вважає за можливе ухвалити рішення.

Судом встановлено, що 21.05.2002 року відповідно до договору дарування позивачка ОСОБА_1 набула право власності на житловий будинок в АДРЕСА_1 . Договір укладено між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (в даний час її прізвище " ОСОБА_1 ").

Про те, що дошлюбне прізкище " ОСОБА_1 " позивачка змінила на прізвище " ОСОБА_1 " стверджено копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , виданим Замочківською сільською радою.

З реєстраційного посвідчення, виданого Червоноградським МБТІ, вбачається, що право власності на ОСОБА_1 зареєстровано на підставі договору дарування від 21.05.2002 року.

З свідоцтва про смерть, виданого Замочківською сільською радою серії НОМЕР_3 вбачається, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З Державного акту серії ЛВ №019892 про право приватної власності на земельну ділянку площею 0,4156 га, вбачається, що така передана ОСОБА_2 у власніть на підставі рішення Замочківської сільської ради №10 від 21.12.1996 року для будівнитва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і ведення особистого селянського господарства.

З рішення 61-ї сесії УШ-го демократичного скликання Жовківської міської ради від 13.12.2024 року вбачається, що їй відмовлено в затвердженні техдокументації на земельну ділянку, оскільки така зареєстрована в книзі записів Державникх актів за № 35 за ОСОБА_2 .

З витягу з державного земельного кадастру від 06.09.2024 № НВ-024 вбачається, що за запитом ОСОБА_1 земельній ділянці площею 0.2500 га цільове призначенн якої "для обслуговування будинку та господарськїх будівель та споруд" присвоєно кадастровий номер :03:002:0078 та ділянці площею 0.1656 га цільове призначення якої "для ведення підсобного сільського господарства" присвоєно кадастровий номер :03: 002:0077. Право власності на земельну ділянку не зареєстровано в Державному реєстрі речових прав та їх обтяжень .

Відповідно до ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок, переходить право власності чи користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Розмір та кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв`язку з переходом права власності на житловий будинок, є істотними умовами договору, який передбачає набуття права власності на ці об`єкти.

Відповідно до ч.1 ст. 120 ЗК України в разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю та споруди, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку, або її частину, на якій вони розміщені, без зміни цільового призначення.

Згідно вимог ст.378 ЦК України право власності особи на земельну ділянку може бути припинено за рішенням суду у випадках встановлених законом право власності на земельну ділянку на ім`я ОСОБА_2 не було зареєстровано відповідно до положень Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", а лише в книзі реєстрів Замочківської ( на той час) сільської ради.

Зазначені норми закріплюють загальний принцип цілісності об`єкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку в разі набуття права власності на нерухомість.

Таким чином, за загальним правилом, закріпленим у частині четвертій ст.120 ЗК України, особа, яка набула права власності на будівлі чи споруди, або їх частини стає власником відповідної земельної ділянки, або її частини на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено в договорі відчуження нерухомості.

Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, яким засвідчує його право власності.

Таким чином, оскільки ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище " ОСОБА_1 ") є власником житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами на підставі договору дарування, то згідно вищевикладених правових норм набула право власності на земельну ділянку, на якій розташоване належне їй домоводіння.

Судом встановлено, що на час укладення договору дарування від 21.05.2002 року, власником земельної ділянки площею 0.4156 га зазначався ОСОБА_2 . Після укладення договору дарування будинку земельна ділянка фактично передана ним у володіння ОСОБА_1 ( після одруження " ОСОБА_1 "), а тому суд дійшов висновку, що, набувши право власності на будинок в АДРЕСА_1 (в минулому Жовківського району Львівської області), позивачка одночасно набула і право на земельну ділянку, враховуючи, що сторонами не було переоформлено земельну ділянку і власник ділянки ОСОБА_2 помер.

Відповідно до ст.328 ЦК України ,право власності набувається на підставах не заборонених законом.Право власності вважається набутим правомірно, якщо янше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно зі ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права.

З врахуванням встановленого під час розгляду справи, суд приходить до висновк,у що право позивачки підлягає захисту в судовому порядку. Зібрані по справі докази та оцінені судом належним чином, кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог Кріп.В.

Керуючись ст, ст. 23,55,114,,200,247,258-259.264-265,319,354 ЦПК України,суд-

У Х В А Л И В:

Припинити право власності ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,4156 га, цільове призначення якої "для будівництва та обслуговування будинку господарських будівель та споруд" в АДРЕСА_1 , яка зареєстрована на підставі Державного акту в книзі записів актів за № 35.

Визнати право власності за ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 0,4156 га з яких 0,2500 га "для будівництва та обслуговування будинку господарських будівель та споруд", кадастровий номер :03:002:0078, та земельну ділянку площею 0,1656, цільове призначення якої "для ведення особистого селянського господарства", кадастровий номер :03:002:0077, яка знаходиться в АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи,якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення ,якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з його проголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення,має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду-якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складено 28 березня 2025 року.

Суддя: Мікула В. Є.