Провадження № 2/357/2859/25
У Х В А Л А

01 квітня 2025 року cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Кошель Б. І. розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про відвід судді Кошеля Б.І. від розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, Державної казначейської служби України про стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2024 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з цивільним позовом до Департаменту патрульної поліції, Державної казначейської служби України про стягнення моральної шкоди завданої незаконними діями.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.10.2024 справу розподілено судді Кошелю Б.І.

Ухвалою судді від 09 жовтня 2024 року постановлено справу № 357/14441/24 провадження № 2/357/5376/24 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, Державної казначейської служби України про стягнення моральної шкоди, надіслати за підсудністю для розгляду до Солом`янського районного суду м. Києва.

Постановою Київського апеляційного суду від 21 лютого 2025 року задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09 жовтня 2024 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 25.03.2025 р. матеріали справи передані для розгляду судді Кошелю Б.І.

Судом 28.03.2025 р. за вх..№16682 отримано заяву, в якій позивач ОСОБА_1 просив відвести суддю Кошеля Б.І. від розгляду справи №357/14441/24 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, Державної казначейської служби України про стягнення моральної шкоди. Заява мотивована тим, що суддя Кошеля Б.І. не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу, оскільки позивач працював у Білоцерківському міськрайонному суді Київської області області більше 12 років, а також був помічником судді.

Оглянувши подану заяву суд вказує на таке.

У відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Одним із елементів довіри суспільства, в тому числі і учасників процесу до суду, є довіра складу суду вирішувати спір, що унеможливить в подальшому сумніватись у винесенні справедливого, законного та об`єктивного рішення суду.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Відповідно до ч. 8, 9 ст. 40 ЦПК суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. Питання про самовідвід судді вирішується ухвалою суду, що розглядає справу, яка оформлюється окремим документом.

Ст. 15 Кодексу суддівської етики визначено, що неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Вказане випливає з принципу об`єктивності, визначеному у Бангалорських принципах поведінки суддів, відповідно до яких об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків.

Як зазначено у п 2.5 Бангалорських принципах поведінки суддів (Схвалені резолюцією 2006/23 Економічної та Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року) Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення по справі, або в тому випадку коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Згідно норм ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків.

Тобто, у осіб, які беруть участь у справі, не має бути будь-яких сумнівів в об`єктивності та неупередженості судді.

Крім того, Рішенням Європейського Суду з прав людини від 09 листопада 2006 року у справі «Білуга проти України» та Рішенні від 28 жовтня 1998 року у справі «Ветштайн проти Швейцарії» зазначено, що важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід.

Таким чином, з метою недопущення потенційного конфлікту інтересів, згідно із рекомендаціями щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів в діяльності судді, ухвалених рішенням Ради суддів України від 04.02.2016, недопущення у сторін сумнівів в об`єктивності та неупередженості судді, забезпечення спокійної атмосфери під час розгляду справи, впевненості сторін у тому, що вони мають однакові можливості доводити перед судом свою правову позицію та ефективності розгляду даної справи в подальшому, суд вважає за необхідне заяву позивача про відвід судді задовольнити.

Керуючись ст. 36, 39, 40, 259, 260 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Заяву позивача ОСОБА_1 про відвід судді Кошеля Б.І. задовольнити.

Відвести суддю Кошеля Б.І. від розгляду справи №357/14441/24, провадження №2/357/2859/25 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, Державної казначейської служби України про стягнення моральної шкоди.

Справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, Державної казначейської служби України про стягнення моральної шкоди, передати на повторний автоматизований розподіл для визначення іншого складу суду в порядку ст. 33 ЦПК України.

Суддя Б. І. Кошель