Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/6181/24
Провадження № 2/711/140/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.03.2025 м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси у складі:

головуючого судді Позарецької С.М.,

при секретарі судового засідання Бутовській Д.О.,

за участю представника

позивача адвоката Давигора С.А.

представника відповідача

адвоката Прядки В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Придніпровського районного суду м. Черкаси цивільну справу за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Гоголя 409» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСББ «Гоголя 409», через свого представника адвоката Давигору Світлану Анатоліївну, звернувся у Придніпровський районний суд м. Черкаси з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що на установчих зборах співвласників багатоквартирного будинку 29.08.2019 було прийнято рішення про створення в багатоквартирному будинку АДРЕСА_1 об`єднання співвласників багатоквартирного будинку та затверджено його назву «Гоголя 409».

16.10.2019 ОСББ «Гоголя 409» було зареєстровано як юридичну особу з внесенням відомостей до Єдиного державного реєстру ЮО, ФО-П та ГО та присвоєнням ідентифікаційного номеру ЮО 43290946. На установчих зборах ОСББ від 29.08.2019 було прийнято рішення про обрання головою правління Друмашко Володимира Григоровича, який 01.05.2020 приступив до виконання обов`язків голови правління ОСББ, відповідно до наказу від 01.05.2020.

У позовній заяві також вказано, що на вказаних вище зборах, окрім організаційних питань, було також прийнято рішення про затвердження внеску на утримання будинку та прибудинкової території ОСББ на 2019-2020 р.р. у розмірі 5,00 грн. за 1 кв.м. на місяць. Нарахування внеску для співвласників багатоквартирного будинку розпочнеться з моменту припинення договору з попередньою управлінською компанією ТОВ «Сантехбудконструкція» (або її правонаступницею ТОВ «УК «Нова Якість» Дільниця 23»).

Питанням № 8 установчих зборів розглянуто відмову співвласників багатоквартирного будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , від користування послугами управлінської компанії з управління будинком з 01.09.2019. За вказане питання проголосувало 312 співвласників, загальна площа квартир та/або нежитлових приміщень яких становить 9337,80 кв.м., що складає 89,08 % від загальної площі, проти 4 співвласники.

Як зазначено, відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є співвласниками квартири АДРЕСА_2 . Вказане житло належить їм на підставі свідоцтва про право власності, б/н, 21.08.2001, видане Придніпровським районним виконавчим комітетом, а саме ОСОБА_1 належить 1/2 частина квартири, ОСОБА_1 інша 1/2 частина. Відомості про зареєстроване право власності внесено до реєстру 18.12.2012. Отже, боржники є власниками спільного майна, яке утримується за рахунок внесків співвласників будинку, включаючи прибирання прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньо будинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування та інші. Загальна площа квартири складає 64,5 кв.м., житлова площа 39,2 кв.м., відповідно розмір внеску щомісячно складає 322,50 грн., який нараховується на загальну площу житла із червня 2020 року (дата, коли припинено нарахування послуг управлінською компанією та початок нарахування внеску ОСББ).

Позивач вказує, що боржники свої зобов`язання, починаючи з червня 2020 року (оскільки початок нарахування із червня 2020 року), не виконують з безпідставних причин, і як наслідок, станом на день звернення до суду виник борг у розмірі 21515 грн. 66 коп., з яких борг за утримання будинку та прибудинкової території 15802 грн. 50 коп., 3 % річних 1857 грн. 26 коп., інфляційні втрати 3855 грн. 90 коп. Тривала несплата внеску призвела до порушення стабільної роботи ОСББ у наданні послуг із утримання спільного майна, задоволення потреб інших співвласників у нормальному функціонуванні спільного майна, яке наявне у власності чи користуванні співвласників.

Розрахунок 3% річних від простроченої суми що становить:

сума заборгованості 15802 грн. 50 коп.,

кількість днів прострочення з 01.07.2020 по 01.07.2024 1430 днів,

15802 грн. * 3% * 1430/365/100 = 1857 грн. 26 коп.

До того ж, ОСББ, у порядку підготовки та врегулювання спору зверталося до відповідачів із вимогою про погашення заборгованості, тобто вчиняло дії з метою досудового вирішення питання про погашення триваючої заборгованості. Так, 27.12.2023у власнику кв. АДРЕСА_3 була направлена вимога про сплату боргу. Вказана вимога була направлена поштовим листом з повідомленням про вручення, але реагування та погашення заборгованості зі сторони власників не відбулося. Тобто, відповідачі свідомо залишили вимогу без виконання, а борг, який виник та існує тривалий час без погашення.

Таким чином, позивач просить суд:

-стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за внесками з управління багатоквартирним будинком у сумі 10757 грн. 83 коп.,

-стягнути з ОСОБА_2 на свою користь заборгованість за внесками з управління багатоквартирним будинком у сумі 10757 грн. 83 коп.,

-стягнути з відповідачів на свою користь понесені судові витрати, відповідно до належної їм часки у праві спільної часткової власності.

Ухвалою суду від 19.08.2024 позовну заяву прийнято, відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду. Дана цивільна справа визнана судом малозначною і розглядається у порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням сторін. Сторонам встановлено строк для подачі заяв по суті справи. Крім того, сторони заперечень щодо такого порядку розгляду справи не надали.

13.11.2024 представником відповідача ОСОБА_1 адвокатом Прядкою В.М. подано відзив на позовну заяву, який обґрунтовано тим, що відповідно до протоколу № 1 установчих зборів ОСББ «409», які були проведені 29.08.2019, було прийнято рішення про затвердження внеску на утримання будинку та прибудинкової території. Цей внесок визначено у розмірі 5 грн. за 1 кв.м. Цей тариф був встановлений виключно на період 2019-2020 років, що означає, що будь-яка заборгованість за інші періоди має бути обґрунтована додатково. На підставі цього вважає, що сума заборгованості за період з 01.07.2020 до 01.07.2024 є безпідставною та необґрунтованою, вона не може бути визнана правомірною, оскільки від позивача не надійшли документи, які б підтверджували кошторис або перегляд внесків на періоди після 2020 року.

Встановлений внесок на послуги з утримання будинку та прибудинкової території стосується тільки періоду, затвердженого установчими зборами. Для інших періодів цей тариф не затверджений, а тому не є обов`язковим до виконання без відповідного рішення зборів та документації, що підтверджує такі зміни. Позивач також не додав необхідних договорів, укладених між ОСББ «409» та виконавцями комунальних послуг, які могли б слугувати підставою для нарахування внесків за послуги у вказаний період.

Відповідач також вважає, що при проведенні установчих зборів ОСББ «409» були допущені порушення частини дев`ятої статті 10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» №2866-111 від 29.11.2001. Вказане порушення полягало у перевищенні компетенції зборів з деяких питань, включених до порядку денного. Зокрема, питання, що стосуються затвердження кошторису на утримання будинку та прибудинкової території, а також визначення переліку і розміру внесків, виходять за межі повноважень установчих зборів. Відповідно до закону, такі питання мають вирішуватися виключно загальними зборами співвласників, а не установчими зборами. Закон України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» чітко регулює питання, які відносяться до компетенції різних органів управління ОСББ. Тому, рішення, прийняті установчими зборами щодо затвердження кошторису та визначення розміру внесків, не можуть вважатися чинними та законними, оскільки такі питання виходять за межі їхньої компетенції. Будь-які збори, крім загальних зборів, мають обмежені повноваження і не можуть самостійно ухвалювати рішення з фінансових та інших важливих питань, що стосуються об`єднання співвласників, без відповідного рішення загальних зборів.

Крім того, зауважує, що в силу п. 5 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» відповідач ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору, адже є особою з інвалідністю II групи. До того ж, звертає увагу суду на додаток № 1 до договору про надання правової допомоги від 10.10.2024 Акт виконаних робіт не містить жодної інформації про надані послуги. Враховуючи зазначені вище обставини, просить відмовити у повному обсязі в задоволенні позову.

Позивачем відповідь на відзив не подано.

Відповідачем ОСОБА_1 відзив на позов подано не було.

Водночас, 10.02.2025 позивачем, через свого представника адвоката Давигору С.А. подано до суду заяву від 10.02.2025 про залишення без розгляду частини позовних вимог, що стосуються нарахування 3 % річних та індексу інфляції за період прострочення виконання грошового зобов`язання, за період з 25.02.2022 по 01.07.2024.

Ухвалою суду від 14.03.2025 залишено без розгляду позовну заяву ОСББ «Гоголя 409» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, в частині пред`явлених позовних вимог до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення інфляційних втрат та 3% річних за період з 25.02.2022 по 01.07.2024, на підставі п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України. Дана ухвала набрала законної сили 14.03.2025.

У судовому засіданні представник позивача адвокат Давигора С.А. підтримала остаточні (уточнені, з врахуванням вимог, які залишені без розгляду) позовні вимоги та просила задовольнити на підставі наведеного у позовній заяві обґрунтування та з урахуванням доданих до неї матеріалів. Крім того зазначила, що відповідачі з червня 2021 року по серпень 2024 року не звертались до ОСББ щодо надання їм певних документів. Водночас, зауважила, що відмова відповідачів сплачувати внески через ненадання їм певних документів, не є законною підставою для несплати таких внесків та, відповідно, відмови у позові. Також вказала, що на теперішній час ОСББ «Гоголя 409» є діючим, його реєстрація не скасована, рішення про створення та діяльність ОСББ не скасовані і є чинними.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Прядка В.М. зазначив, що відповідач принципово відмовляється сплачувати за нараховані позивачем послуги, оскільки ОСББ не надає інформацію та документи на його адвокатські запити. Про прийняті рішення загальними зборами ОСББ відповідачу не відомо і він не знає, за які саме послуги йому нараховується плата. Відповідач не платить кошти, як внески до ОСББ, принципово. Також зауважив, що відповідач не оскаржував жодного рішення, яке ухвалювалося загальними зборами ОСББ «Гоголя 409».

У судове засідання відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_1 не з`явилися, хоча повідомлялися судом про час, дату та місце проведення розгляду справи у встановленому законом порядку.

Заслухавши пояснення представників учасників справи, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд встановив такі обставини та дійшов до відповідних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні, відповідачі ОСОБА_1 (розмір частки 1/2) та ОСОБА_2 (розмір частки 1/2) є співвласниками квартири АДРЕСА_2 , відповідно до свідоцтва про право власності б/н від 21.08.2001, яке видане Придніпровським районним виконавчим комітетом, що підтверджується відомостями з Реєстру прав власності на нерухоме майно (інформаційна довідка № 386320534 від 10.07.2024).

Крім того, відповідно до інформації органів місцевого самоврядування, яка надійшла до суду 14.08.2024, відповідачі зареєстровані у вказаній квартирі з 22.09.1993. Отже, відповідачі є споживачами житлово-комунальних послуг (внесок на утримання будинку та прибудинкової території), враховуючи норми п.1 ч.1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Балансоутримувачем будинку за адресою: АДРЕСА_1 є ОСББ «Гоголя 409» (ІКЮО 43290946), яке створене власниками квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 (номер запису від 14.10.2019) і діє на підставі Статуту, затвердженого загальними зборами ОСББ №1 від 10.10.2019.

Метою створення об`єднання є забезпечення і захист прав співвласників, дотримання ними своїх обов`язків, належне утримання та використання спільного майна будинку, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та цим Статутом. Об`єднання є неприбуткованою організацією і не має на меті прибутку для його розподілу між співвласниками. Господарче забезпечення діяльності об`єднання може здійснюватися власними силами Об`єднання (шляхом самозабезпечення) або шляхом залучення на договірних засадах суб`єктів господарювання (ст. 2 розділу ІІ Статуту).

Одним із завдань ОСББ є забезпечення належного утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, про що зазначено у Статуті.

Як передбачено ст. 3 розділу ІІІ Статуту, до виключної компетенції загальних зборів належать, зокрема, затвердження кошторису, визначення порядку сплати, переліку та розмірів внесків і платежів співвласників тощо.

Статтею 1 розділу IV Статуту визначено, що джерелами фінансування є кошти Об`єднання, які складаються, зокрема із внесків і платежів співвласників. Порядок сплати, перелік та розміри внесків і платежів співвласників, у тому числі відрахувань до резервного, ремонтного фондів, встановлюються загальними зборами Об`єднання відповідно до законодавства та Статуту.

Співвласник зобов`язаний: виконувати обов`язки, передбачені Статутом об`єднання; виконувати рішення статутних органів, прийняті у межах їхніх повноважень; своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі тощо (розділ V Статуту).

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать:1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, якщо прибудинкова територія, за даними Державного земельного кадастру, знаходиться у власності або користуванні співвласників багатоквартирного будинку відповідно до вимог законодавства, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; інші додаткові послуги, які можуть бути замовлені співвласниками багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами.

Відповідачі отримують та споживають житлово-комунальні послуги, що включають утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема, - послуги прибирання внутрішньо будинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньо будинкових систем, купівлю електричної енергії, поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку тощо. Отже, суд вважає, що між ОСББ «Гоголя 409» та відповідачами утворились договірні правовідносини, які породжують цивільні права і обов`язки у сфері житлово-комунальних послуг відповідно до вимог чинного законодавства.

29.08.2019 за наслідком проведення загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 було ухвалено рішення, яке оформлене протоколом № 1 від 10.08.2019, на якому вирішено затвердити розмір внесків на утримання будинку та прибудинкової території з 01.09.2019 у розмірі 5 грн. з 1 кв.м. загальної площі квартири.

Встановлено, що на період спірних правовідносин, зокрема, враховуючи період нарахованої заборгованості, з червня 2020 року по червень 2024 року, розмір внеску на утримання будинку та прибудинкової території не змінювався. Крім того, й відсутні підстави вважати, незважаючи на доводи відповідача та його представника, про те, що внесок у такому розмірі не може нараховуватися з 2021 року, враховуючи мету створення ОСББ та норми чинного законодавства.

Під час розгляду справи судом встановлено, що всі рішення загальних зборів є чинними і на теперішній час, у судовому порядку вони відповідачами не оскаржувалися, про що представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Прядка В.М. повідомив суду.

Відповідно до облікових відомостей взаємних розрахунків між ОСББ «Гоголя 409» та співвласниками квартири АДРЕСА_3 , за період з 01.06.2020 по 30.06.2024 загальна сума платежів з оплати внеску на утримання будинку та прибудинкової території по квартирі АДРЕСА_3 складає 15802 грн. 50 коп. За вказаний період співвласники квартири АДРЕСА_3 не здійснювали жодних платежів з оплати наданих послуг ОСББ «Гоголя 409».

Оскільки відповідачі в добровільному порядку не здійснюють погашення заборгованості з оплати внеску на утримання будинку та прибудинкової території, то позивач, 27.12.2023 рекомендованим листом № 461, направив відповідачу ОСОБА_1 досудову вимогу про погашення заборгованості з оплати внесків на утримання будинку та прибудинкової території, яка залишена без реагування. Крім того, й під час розгляду справи, судом встановлено, що жодних платежів на погашення заборгованості відповідачами сплачено не було.

Тож між сторонами існує спір щодо обов`язку відповідача по здійсненню оплати житлово-комунальних послуг, який виник з правовідносин, що регулюються нормами Житлового кодексу України, Цивільного кодексу України, Закону України від 09.11.2017 № 2189-VIII «Про житлово-комунальні послуги», Закону України від 14.05.2015 № 417-VIII «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», Закону України від 29.11.2001 № 2866-III«Про об`єднання співвласників багатоповерхового будинку» тощо.

Статтею 55 Конституції України та статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).

Виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства та змагальності сторін (статті 12, 13 ЦПК України), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 80 ЦПК України).

Відповідно до статті 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події.

Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї. Виконання цивільних обов`язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлено договором або актом цивільного законодавства. Особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства (ст. 14 ЦК України).

Закон України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» визначає особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку, регулює правові, організаційні та економічні відносини, пов`язані з реалізацією прав та виконанням обов`язків співвласників багатоквартирного будинку щодо його утримання та управління. Предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі реалізації прав та виконання обов`язків власників квартир та нежитлових приміщень як співвласників багатоквартирного будинку (ч. 1 ст. 2 Закону).

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону, управління багатоквартирним будинком здійснюється його співвласниками. За рішенням співвласників усі або частина функцій з управління багатоквартирним будинком можуть передаватися управителю або всі функції - об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку (асоціації об`єднань співвласників багатоквартирного будинку).

Закон України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» визначає правові та організаційні засади створення, функціонування, реорганізації та ліквідації об`єднань власників жилих та нежилих приміщень багатоквартирного будинку, захисту їхніх прав та виконання обов`язків щодо спільного утримання багатоквартирного будинку.

Цей Закон, зокрема регулює відносини суб`єктів права власності щодо користування та розпорядження спільним майном співвласників у об`єднанні (ст. 2 Закону).

Об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами. Об`єднання створюється як непідприємницьке товариство для здійснення функцій, визначених законом. Порядок надходження і використання коштів об`єднання визначається цим Законом та іншими законами України. Основна діяльність об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обгрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання (ч.ч. 1, 2, 4 ст. 4 Закону).

До виключної компетенції загальних зборів співвласників відноситься, зокрема,- питання про використання спільного майна; затвердження кошторису, балансу об`єднання та річного звіту; визначення порядку сплати, переліку та розмірів внесків і платежів співвласників; прийняття рішення про реконструкцію та ремонт багатоквартирного будинку або про зведення господарських споруд тощо (ст. 10 Закону).

Відповідно до ст. 15 Закону, співвласник зобов`язаний: виконувати обов`язки, передбачені статутом об`єднання; виконувати рішення статутних органів, прийняті у межах їхніх повноважень; використовувати приміщення за призначенням, дотримуватися правил користування приміщеннями; забезпечувати збереження приміщень, брати участь у проведенні їх реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення; забезпечувати дотримання вимог житлового і містобудівного законодавства щодо проведення реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення приміщень або їх частин; не допускати порушення законних прав та інтересів інших співвласників; дотримуватися вимог правил утримання житлового будинку і прибудинкової території, правил пожежної безпеки, санітарних норм; своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі; відшкодовувати збитки, заподіяні майну інших співвласників; виконувати передбачені статутними документами обов`язки перед об`єднанням; запобігати псуванню спільного майна, інформувати органи управління об`єднання про пошкодження та вихід з ладу технічного обладнання; дотримуватися чистоти у місцях загального користування та тиші згідно з вимогами, встановленими законодавством. Статутом об`єднання можуть бути встановлені інші обов`язки співвласників.

Об`єднання має право відповідно до законодавства та статуту об`єднання, зокрема: встановлювати порядок сплати, перелік та розміри внесків і платежів співвласників, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів; здійснювати для виконання статутних завдань господарче забезпечення діяльності об`єднання в порядку, визначеному законом; визначати підрядника, укладати договори про управління та експлуатацію, обслуговування, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення майна з будь-якою фізичною або юридичною особою; здійснювати контроль за своєчасною сплатою внесків і платежів (ст. 16 Закону).

Відповідно до ст.20 Закону, частка співвласника у загальному обсязі внесків і платежів на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку встановлюється пропорційно до загальної площі квартири (квартир) та/або нежитлових приміщень, що перебувають у його власності. Частка участі співвласника квартири та/або нежитлового приміщення визначається відповідно до його частки як співвласника квартири та/або нежитлового приміщення. Спори щодо визначення частки співвласника у загальному обсязі внесків і платежів на утримання, експлуатацію, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку вирішуються в судовому порядку.

Статтею 23 Закону визначено, що утримання і ремонт приміщень, які перебувають у власності, здійснюються відповідно до законодавства України. Власник квартири та/або нежитлового приміщення зобов`язаний відповідно до законодавства забезпечити використання, утримання, реконструкцію, реставрацію, капітальний ремонт приміщень або їх частин без завдання шкоди майну і порушення прав та інтересів інших співвласників. Внески на утримання і ремонт приміщень або іншого майна, що перебуває у спільній власності, визначаються статутом об`єднання та/або рішенням загальних зборів.

Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» послуга з управління багатоквартирним будинком - результат господарської діяльності суб`єктів господарювання, спрямованої на забезпечення належних умов проживання і задоволення господарсько-побутових потреб мешканців будинку шляхом утримання і ремонту спільного майна багатоквартирного будинку та його прибудинкової території відповідно до умов договору.

Предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках (ч.1 ст. 2 цього Закону).

До житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку (п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону в редакції до 01.05.2021, тобто до набрання чинності ЗУ від 03.12.2020).

Як передбачено п.1 ч.1 ст. 5 цього Закону (в редакції ЗУ від 03.12.2020, яка чинна з 01.05.2021), до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, якщо прибудинкова територія, за даними Державного земельного кадастру, знаходиться у власності або користуванні співвласників багатоквартирного будинку відповідно до вимог законодавства, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо Абзац третій пункту 1 частини першої статті 5 в частині положення щодо знаходження, за даними Державного земельного кадастру, прибудинкової території у власності або користуванні співвласників багатоквартирного будинку відповідно до вимог законодавства, вводиться в дію з 1 січня 2023 року згідно із Законом № 1060-IX від 03.12.2020;купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; інші додаткові послуги, які можуть бути замовлені співвласниками багатоквартирного будинку.

Відповідно до ст. 7 Закону, індивідуальний споживач зобов`язаний , зокрема укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. За бажанням споживача оплата житлово-комунальних послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів згідно з умовами договору про надання відповідних житлово-комунальних послуг. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Структура плати виконавцю комунальної послуги визначається згідно з договором про надання відповідної комунальної послуги, укладеним за вимогами цього Закону. Споживач щомісяця (або з іншою періодичністю, визначеною договором) вносить однією сумою плату виконавцю комунальної послуги (крім послуг з постачання та розподілу природного газу та електричної енергії), у тому числі якщо вона складається з окремих складових, передбачених відповідним договором, укладеним відповідно до цього Закону. При цьому виконавці комунальних послуг забезпечують деталізацію інформації щодо складових плати у рахунках споживачів (ст. 9 Закону).

Особливості укладання, зміни і припинення договорів про надання комунальних послуг у багатоквартирному будинку визначені у статті 14 цього Закону.

Відповідно до ст.ст. 156, 162 ЖК України, плата за комунальні послуги в будинку (квартирі), що належить на праві приватної власності, здійснюється за затвердженими в установленому порядку тарифами. Власник зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги.

Відповідно до статті 179 ЖК України користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою КМУ від 08.10.1992 №572 (зі змінами та доповненнями), власник та наймач (орендар) квартири, житлового приміщення у гуртожитку зобов`язаний серед іншого: укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору; оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Правовідносини із власниками майна як суб`єктами цивільних правовідносин та іншими особами регулюються законами України та договорами, укладеними власниками (співвласниками) майна та іншими особами. Правовідносини власників житлових приміщень щодо оплати комунальних послуг з підприємствами, які надають ці послуги, регулюються нормами ЦК України та законодавства, яке регулює користування житловими комунальними послугами.

Правове регулювання правовідносин власників житлового приміщення належного їм на праві приватної власності, здійснюється на підставі норм ЦК України, які регулюють правовідносини з права власності. У статті 13 Конституції України зазначено, що власність зобов`язує. Вказана норма кореспондує зі статтею 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, чинне законодавство визначає обов`язок для власника, незалежно від фактичного проживання, сплачувати комунальні послуги на утримання житла.

За змістом частини першої статті 901, частини першої статті 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення глави 63 ЦК України можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням.

Відсутність письмово оформленого договору з позивачем не позбавляє відповідачів обов`язку оплачувати надані їм послуги. Закон передбачає, що споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Крім того, якщо споживач не відмовляється від оплати послуг, а оспорює об`єм наданих житлово-комунальних послуг виконавцем або їх якість, у справі повинні бути певні акти претензії, як докази спростування заявленої суми стягнення. До таких висновків дійшов Верховний Суд у постанові по справі № 210/5796/16-ц від 18.03.2019.

Крім того, слід зазначити, що Законом України «Про особливості здійснення права власності в багатоквартирному будинку» та Законом України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» не передбачено наявність у ОСББ обов`язку для укладення договору, адже ОСББ за своєю правовою природою не є виконавцем житлово-комунальних послуг, а є особливою формою самоорганізації населення, з метою самостійного утримання свого будинку. Відсутність обов`язку у ОСББ на укладення договору з відповідачами та факт того, що не укладення договору не надає право відповідачам не сплачувати внески до ОСББ підтверджується і усталеною практикою суду касаційної інстанції (правовий висновок ВС у постанові від 15.03.2018 по справі № 401/710/15-ц, у постанові ВСУ від 20.04.2016 по справі № 6-2951цс, у постанові ВС від 15.03.2018 по справі № 401/710/15-ц).

Доказів того, що відповідачі відмовились від надання їм позивачем послуг, чи про звернення до останнього із претензіями щодо кількості та якості наданих послуг, відповідачами до суду надано не було. Отже, в даному випадку, суд вважає, що між сторонами фактично виникли правовідносини у сфері житлово-комунальних послуг.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

У разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов`язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі (ч.ч. 1, 2 ст. 543 ЦК України).

Положеннями ст.ст. 526, 530 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Як зазначено у ст. 610 ЦК України, - порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до положень ст. 611 ЦК України, - у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.

Таким чином, за результатами розгляду справи суд дійшов до висновку про обґрунтованість та доведеність позивачем позовних вимог у частині стягнення з відповідачів заборгованості з оплати внеску на утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території у розмірі 15802 грн. 50 коп., яка нарахована за період з червня 2020 року по червень 2024 року, тобто по 7901грн. 25коп. з кожного, враховуючи, що вони є співвласниками нерухомого майна (квартири АДРЕСА_2 ) порівну. Так, встановлено, що відповідачі є співвласниками нерухомого майна у багатоквартирному будинку за адресою: АДРЕСА_1 , і протягом вказаного вище періоду не сплачували внески, як поточні, так і у рахунок погашення вже існуючої заборгованості, про що свідчить наданий позивачем розрахунок (акт взаємних розрахунків за період з 01.06.2020 по 30.06.2024), який відповідачами жодним чином не спростований і суд його вважає належним, допустимим та достовірним доказом.

Слід зазначити, що позицію відповідача ОСОБА_1 щодо категоричної відмови сплачувати позивачу кошти з оплати внеску на утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, у зв`язку з ненаданням позивачем йому ряду документів, які стосуються діяльності ОСББ, суд оцінює критично, оскільки це не свідчить про наявність підстав для звільнення споживача від обов`язку оплати внеску на утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, і, відповідно, відмови у задоволенні позовних вимог. Тому в цій частині доводи сторони відповідача, є безпідставними. Крім того, необізнаність відповідачів, про що вказує представник відповідача адвокат Прядка В.М., про існуюче рішення зборів ОСББ від 29.08.2019, не є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог, враховуючи, що співвласники багатоповерхового будинку відмовились від користування послугами управлінської компанії ТОВ «Сантехбудконструкція» (або її правонаступника ТОВ «УК «Нова якість Дільниця 23»), ОСББ «Гоголя 409» діє і всі рішення є чинними, діяльність ОСББ не припинена.

До того ж, на думку суду, є безпідставними посилання сторони відповідача на те, що вони не згідні із рішеннями загальних зборів щодо визначення розміру внесків, затвердженого кошторису тощо, оскільки вказані вище рішення є чинними, у тому числі і на час вирішення цього спору.

Відповідачами ні у відзиві на позов, ні в судовому засіданні не спростовано розмір заборгованості, не надано інших розрахунків, не доведено порушення позивачем процедури нарахування тарифів за житлово-комунальні послуги.

Крім того, встановлено, що ОСББ «Гоголя 409» самостійно утримує будинок АДРЕСА_1 за рахунок внесків співвласників багатоквартирного будинку; відповідачі не подавали до ОСББ скарг (претензій) щодо неналежного утримання останнім їхнього будинку. Також слід зазначити, що безпідставними є доводи відповідача ОСОБА_1 та його представника про те, що позивачем не доведено витрачання внесків, які використовує ОСББ на утримання будинку та прибудинкової території, і це, як на їхню думку, є підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки предметом позовних вимог є правовідносини щодо стягнення із співвласників багатоквартирного будинку (в тому числі, відповідачів), грошових коштів, як внесків, враховуючи рішення зборів та положення Статуту, задля акумулювання (накопичення) коштів для витрат, необхідних на управління багатоквартирним будинком з врахуванням, зокрема, норм ст. 12 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку».

Частиною першою статті 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Верховний Суд неодноразово наголошував, що з огляду на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Вказана правова позиція сформульована у постановах Верховного Суду від 18 .03.2019 у справі №210/5796/16-ц, 18.12.2019 у справі №522/2625/16ц, 25.03.2020 у справі № 211/3347/18, 18.05.2019 у справі №176/456/17, постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 712/8916/17 від 07.07.2020.

Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та трьох процентів річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання (постанова Верховного Суду від 28.07.2021 у справі № 554/7740/17).

Враховуючи спірні правовідносини, має місце грошове зобов`язання, а тому, в даному випадку, можливе нарахування за нормами ч. 2 ст. 625 ЦК України.

З позовної заяви та доданих до неї розрахунків вбачається, що 3% річних за період з 01.07.2020 по 24.02.2022 становлять 782 грн. 51коп. (тобто по 391грн. 25коп. з кожного), а інфляційна складова боргу 2613 грн. 02 коп. (тобто по 1306грн. 51коп. з кожного) за цей же період. Аналіз змісту наданого розрахунку свідчить, що він здійснений відповідно до порядку, встановленого законом, арифметично обчислений правильно, а відтак позовні вимоги у цій частині також підлягають до задоволення.

Таким чином, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які покликався позивач, як на підставу своїх вимог, та відповідачі, як на підставу своїх заперечень, підтверджених доказами, дослідженими у судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про можливість задоволення уточнених позовних вимог у повному обсязі, а саме, враховуючи ту обставину, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на праві приватної спільної часткової власності належить квартира АДРЕСА_2 (розмір частки по 1/2), тому:

-до стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача підлягає заборгованість у розмірі 7901 грн. 25 коп., інфляційні втрати у розмірі 1306 грн. 51 коп., 3% річних у розмірі 391 грн. 26 коп., а всього 9599 грн. 01 коп., тобто 1/2 від загального розміру заборгованості, пропорційно до розміру частки власності у нерухомому майні;

-до стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача підлягає заборгованість у розмірі 7901 грн. 25 коп., інфляційні втрати у розмірі 1306 грн. 51 коп., 3% річних у розмірі 391 грн. 26 коп., а всього 9599 грн. 01 коп., тобто 1/2 від загального розміру заборгованості, пропорційно до розміру частки власності у нерухомому майні.

При цьому, суд зазначає, що доводи заперечень, які викладені у відзиві відповідачем ОСОБА_1 , не знайшли свого підтвердження, а, навпаки, спростовуються дослідженими доказами з врахуванням норм чинного законодавства. Відповідач ОСОБА_1 не скористалася правом подати відзив на позов і не надала доказів на спростування доводів позивача.

Щодо розподілу судових витрат, то відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, - судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Позивачем при зверненні до суду з позовом було сплачено судовий збір у сумі 3028 грн. 00 коп., що підтверджується платіжним документом № 179 від 31.07.2024.

Водночас, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 є особою з інвалідністю ІІ групи (загальне захворювання), що підтверджується пенсійним посвідченням № НОМЕР_1 від 26.02.2020.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.

Частиною шостою статті 141 ЦПК України визначено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, судові витрати (судовий збір у розмірі 1350 грн. 94 коп., тобто 1/2 від загального розміру судового збору, пропорційно до розміру частки власності у нерухомому майні), слід компенсувати позивачу за рахунок державного бюджету у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, оскільки відповідач ОСОБА_1 є особою з інвалідністю ІІ групи, та відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільняється від сплати судового збору.

У свою чергу, оскільки позовні вимоги ОСББ «Гоголя 409» задоволені, то з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 1350 грн. 94 коп., тобто 1/2 від загального розміру судового збору, пропорційно до розміру частки власності у нерухомому майні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76-84, 141, 259, 268 ЦПК України суд, -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_4 , НОМЕР_2 ) на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Гоголя 409» (, м. Черкаси, вул. Гоголя, 409) заборгованість у розмірі 7901грн. 25коп., інфляційні втрати у розмірі 1306грн. 51коп., 3% річних у розмірі 391грн. 26коп., а всього 9599грн. 01коп.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Гоголя 409» (, м. Черкаси, вул. Гоголя, 409) заборгованість у розмірі 7901грн. 25коп., інфляційні втрати у розмірі 1306грн. 51коп., 3% річних у розмірі 391грн. 26коп., а всього 9599грн. 01коп.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Гоголя 409» (, м. Черкаси, вул. Гоголя, 409) судовий збір у розмірі 1350грн. 94коп.

В решті частині судовий збір у розмірі 1350грн. 94коп. компенсувати Об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку «Гоголя 409» (, м. Черкаси, вул. Гоголя, 409) за рахунок Державного бюджету України у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Черкаського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складений 26.03.2025.

Головуючий суддя С. М. Позарецька