ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3597/25 Справа № 176/2044/24 Суддя у 1-й інстанції - Гусейнов К. А. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.

суддів Макарова М.О., Свистунової О.В.

за участю секретаря Кошара О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , представника ОСОБА_1 - адвоката Ліненка Олександра Анатолійовича на рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 10 грудня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ грошового забезпечення за період полону, як спільного майна подружжя,-

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ грошового забезпечення за період полону, як спільного майна подружжя.

В обґрунтування позовних вимог, які уточнювалися в ході судового розгляду справи, позивач ОСОБА_1 посилався на те, що 19 листопада 2011 року між ним та ОСОБА_2 було укладено шлюб. Рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 01 серпня 2024 року шлюб між ними було розірвано. Після розірвання шлюбу прізвище відповідача залишено без змін - ОСОБА_3 . Від шлюбу мають неповнолітніх дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . У період перебування у шлюбі по заяві ОСОБА_2 Жовтоводським міським судом Дніпропетровської області у справі №176/129/21 було винесено судовий наказ від 10 лютого 2021 року про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на утримання дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в розмірі 1/3 заробітку платника аліментів. Позивач вказує, що за усною домовленістю він добровільно сплачував аліменти ОСОБА_2 на утримання дітей в повному обсязі, до 01 березня 2024 року, в зв`язку з чим остання не зверталась до виконавчої служби про примусове стягнення аліментів. Позивач зазначає, у період перебування у шлюбі з відповідачем, 04 березня 2022 року він був мобілізований до Збройних Сил України. З 21 квітня 2022 року до 31 січня 2024 року він перебував у полоні внаслідок збройної агресії рф проти України. За період його перебування в полоні, ОСОБА_2 , як його дружина, отримувала на свій картковий рахунок його грошове забезпечення в загальному розмірі 2 511 517 грн. 10 коп. Позивач вказує, він з поважних причин, а саме перебування в полоні, не мав можливості користуватися спільним майном - грошовими коштами в розумінні ч.1 ст.369 ЦК України. Позивач також звертає увагу, що в період перебування його в полоні, ОСОБА_2 проживала в цивільному шлюбі з іншим чоловіком та мала повний доступ до грошового забезпечення ОСОБА_1 , оскільки кошти перераховувалися на її картковий рахунок. Вказана обставина стала підставою звернення його до суду із заявою про розірвання шлюбу та поділу майна. На пропозицію позивача, відшкодувати йому частку грошового забезпечення, що отримала відповідач, остання відмовила, оскільки за ці кошти вона придбала для своїх потреб автомобіль без його згоди марки "Кіа Маджетік", та правовстановлюючих документів на авто вона не надала. Оскільки, кошти були набуті позивачем та відповідачем в період шлюбу, та позивач, перебуваючи в полоні, не мав можливості розпоряджатись ними, то ці кошти належать їм, як подружжю, на праві спільної сумісної власності. На підставі викладеного ОСОБА_1 просив суд визнати за ним право власності на 1/2 частку його заробітної плати, що була зарахована на картковий рахунок ОСОБА_2 в період часу з 27 червня 2022 року по 29 січня 2024 року у розмірі

1 255 758 грн. 55 коп., стягнути з ОСОБА_2 на його користь 1/2 частку спільного майна, а саме заробітної плати, що була зарахована на картковий рахунок ОСОБА_2 в період часу з 27 червня 2022 року по 29 січня 2024 року у розмірі 1 255 758 грн. 55 коп.

Рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 10 грудня 2024 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ грошового забезпечення за період полону як спільного майна подружжя.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Ліненко О.А. просять рішення суду від 10 грудня 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин у справі, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення судом норм матеріального права.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 - адвокат Митошоп С.В. просить рішення суду від 10 грудня 2024 року залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість, апеляційну скаргу залишити без задоволення, посилаючись на безпідставність її доводів

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 суд першої інстанції посилався на те, що спірна сума коштів у вигляді грошового забезпечення за період перебування позивача у полоні, була витрачена подружжям спільно і в повному обсязі та на момент розгляду справи відсутня, тому спірна сума коштів не може бути поділеною між подружжям або стягнутою на користь одного з них.

Однак погодитися з такими висновками суду неможливо, оскільки суд дійшов них за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильного застосування норм матеріального права, що відповідно до ст.376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення.

За змістом частин першої та сьомої статті 41 Конституції України, частин першої та п`ятої статті 319 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, і таке використання не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства.

Абзацом першим частини другої статті 3 СК України передбачено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства (ч. 4 ст. 3 СК України).

Відповідно до частин першої та другої статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

Згідно із частиною першою статті 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Згідно зі ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно із ч.1 ст.61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Відповідно до ч.1 ст.61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя.

Статтею 63 СК України закріплено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до ч.1 ст.65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.

Згідно з ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст.71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до абз.3 ч.6 ст.9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" грошове забезпечення виплачується членам сімей військовослужбовців, в тому числі дружині або чоловіку. Тобто, у випадку загибелі, полону чи зникнення безвісти військовослужбовця його родичі мають право на отримання матеріальної допомоги. Відповідач зазначає, що закон їй, як дружині свого чоловіка, надавав право вільно розпоряджатися отриманим грошовим забезпеченням, яке передбачене законодавством України за період перебування позивача в полоні.

У справі встановлено, з 19 листопада 2011 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі (т.1 а.с.6).

Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (т.1 а.с.7, 8).

Рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 01 серпня 2024 року шлюб між сторонами було розірвано (т.1 а.с.50, 51). Вказане рішення суду набрало законної сили.

Судовим наказом Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 10 лютого 2021 року у справі №176/129/21 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання двох неповнолітніх дітей було стягнуто аліменти у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) платника аліментів, з 03 лютого 2021 року (т.1 а.с.10).

Із відмітки на вказаному судовому наказі у справі №176/129/21 вбачається, 06 травня 2022 року судовий наказ було повернуто стягувачу, заборгованість відсутня (т.1 а.с.10).

Згідно військового квитка серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 04 березня 2022 року був призваний на військову службу до Збройних Сил України (т.1 а.с.9).

Сповіщенням сім`ї №9 від 06 травня 2022 року ОСОБА_2 було повідомлено про те, що її чоловік, старший солдат ОСОБА_1 військової частини НОМЕР_2 , при захисті Батьківщини, під час бойового зіткнення з противником був захоплений у полон окупаційних військ рф 21 квітня 2022 року (т.1 а.с.57).

Згідно довідки №09-07/1244 від 06 лютого 2024 року ДП "Український національний центр розбудови миру" та довідки з Військової частини НОМЕР_2 від 19 лютого 2024 року ОСОБА_1 в період часу з 21 квітня 2022 року по 31 січня 2024 року перебував у полоні внаслідок збройної агресії проти України (т.1 а.с.13,14).

ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі Договору купівлі-продажу квартири від 03 січня 2014 року (т.1 а.с.52, 53).

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 за ОСОБА_2 20 жовтня 2022 року зареєстровано транспортний засіб Kia Magentis 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_4 (т.1 а.с.159).

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 за ОСОБА_1 02 березня 2024 року було зареєстровано транспортний засіб Nissan Teana 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_6 (т.1 а.с.158).

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_7 транспортний засіб Nissan Teana 2008 року, реєстраційний номер НОМЕР_6 , 11 квітня 2024 року зареєстрований за ОСОБА_6 (т.1 а.с.195).

Відповідно до інформації, наданої Регіональним сервісним центром ГСЦ МВС у Дніпропетровській та Запорізькій областях, в період часу з 01 січня 2018 року по 28 жовтня 2024 року за ОСОБА_1 було зареєстровано транспортні засоби: - 02 березня 2024 року «Nissan Teana», номерний знак НОМЕР_6 , 2008 року випуску, на підставі договору купівлі-продажу від 16 лютого 2024 року, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 , вартість придбаного ТЗ - 330000 грн. 11 квітня 2024 року зазначений автомобіль перереєстровано на нового власника - ОСОБА_6 , вартість реалізованого транспортного засобу - 20000 грн.; 02 травня 2018 року «Mitsubishi Lancer», 2004 року випуску, вартість придбаного ТЗ - 17 500 грн. 26 червня 2021 року зазначений автомобіль перереєстровано на нового власника ОСОБА_7 . За ОСОБА_2 зареєстровано транспортний засіб: - 20 жовтня 2022 року «Kia Magentis», свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , вартість придбаного транспортного засобу - 40000 грн. (т.1 а.с.230).

02 квітня 2024 року ОСОБА_2 звернулася до Жовтоводсько-П`ятихатського відділу державної виконавчої служби у Кам`янському районі Дніпропетровської області із заявою про примусове виконання рішення про стягнення аліментів (т.1 а.с.11).

05 квітня 2024 року постановою державного виконавця Жовтоводсько-П`ятихатського відділу державної виконавчої служби у Кам`янському районі Дніпропетровської області було відкрито виконавче провадження з виконання судового наказу №176/129/21 від 10 лютого 2021 року (т.1 а.с.12).

Згідно листа №88618/28.7-27 від 28 жовтня 2024 року Жовтоводсько-П`ятихатського відділу державної виконавчої служби у Кам`янському районі Дніпропетровської області заборгованість у ОСОБА_1 зі сплати аліментів за судовим наказом №176/129/21 станом на 01 жовтня 2024 року відсутня (т.1 а.с.234).

Згідно довідки про доходи від 25 квітня 2024 року ОСОБА_1 працює у Військовій частині НОМЕР_2 . Згідно примітки грошове забезпечення за період полону на картковий рахунок отримувала дружина ОСОБА_2 . За період перебування ОСОБА_1 у полоні з березня 2022 року по січень 2024 року грошове забезпечення становить

2 511 517 грн. 10 коп. (т.1 а.с.15).

Крім того, визнано відповідачем та сторонами не оспорюється, у березні і квітні 2023 року ОСОБА_2 отримала державну грошову допомогу сім`ї від Мінінтеграції на загальну суму 199 900 грн.

Встановлено, відповідач ОСОБА_2 у період часу з червня 2022 року по лютий 2024 року отримала на свій картковий рахунок № НОМЕР_8 , відкритий у АТ КБ "Приватбанк" загальну суму грошового забезпечення за період перебування ОСОБА_1 у полоні у розмірі - 2 511 517 грн. 10 коп. та 199 900 грн., а всього - 2 711 417 грн. 10 коп.

Відповідач ОСОБА_2 визнала, що вона отримувала грошові кошти, як дружина ОСОБА_2 у період перебування ОСОБА_1 у полоні з березня 2022 року по січень 2024 року грошове забезпечення становить 2 511 517 грн. 10 коп. та 199 900 грн.

З наданих відповідачем ОСОБА_2 квитанцій вбачається, що на її картковий рахунок № НОМЕР_8 , відкритий у АТ КБ "Приватбанк", дійсно надходило з червня 2022 року по лютий 2024 року грошове забезпечення позивача ОСОБА_1 на загальну суму - 2 711 417 грн. 10 коп. (2 511 517 грн. 10 коп.+ 199 900 грн.) (т.1 а.с.62-77).

У вказаний період часу ОСОБА_1 перебував у полоні окупаційних військ рф (т.1 а.с.13,14).

Відповідач ОСОБА_2 визнала, що дійсно отримувала на свій картковий рахунок зазначені грошові кошти - грошове забезпечення її чоловіка ОСОБА_1 , та користувалася вказаними коштами, витрачала кошти на потреби сім"ї.

На підтвердження витрат, які зазначені відповідачем у відзиві, ОСОБА_2 було надано копії квитанцій про сплату комунальних послуг, копії фіскальних чеків, видаткову накладну, товарні чеки на придбання різноманітних товарів, копію договору на виготовлення меблів від 03 серпня 2022 року, довідку про сплату коштів за користування автомобільною стоянкою ОСОБА_2 , копії квитанцій про сплату платежів згідно кредитного договору, копії квитанцій про сплату медичних послуг, придбання побутової техніки, користування автозаправним комплексом з мийкою, придбання нафтопродуктів, а також копії квитанцій про переказ коштів іншим особам на загальну суму 458 041 грн. 31 коп. (т.1 а.с.78-156, 164-170).

Згідно довідки №1-18/1195 від 18.10.2024 року КНП "Жовтоводська міська лікарня" ОСОБА_8 перебуває під контролем лікаря-онколога хірургічного кабінету поліклініки з 12 червня 2017 року, періодично оглядається онкологом, періодично отримує лікування (т.1 а.с.198).

Звернувшись до суду із позовом у цій справі, позивач ОСОБА_1 просив суд визнати за ним право власності на 1/2 частку заробітної плати, що була зарахована на картковий рахунок ОСОБА_2 в період часу з 27 червня 2022 року по 29 січня 2024 року у розмірі 1 255 758 грн. 55 коп., стягнути з ОСОБА_2 на його користь 1/2 частку спільного майна, а саме заробітної плати, що була зарахована на картковий рахунок ОСОБА_2 в період часу з 27 червня 2022 року по 29 січня 2024 року у розмірі 1 255 758 грн. 55 коп., посилаючись на те, що він з поважних причин, а саме перебування в полоні, не мав можливості користуватися спільним майном в розумінні ч.1 ст.369 ЦК України. Також звертає увагу суду, що в період перебування позивача в полоні, ОСОБА_2 проживала в цивільному шлюбі з іншим чоловіком та мала повний доступ до грошового забезпечення ОСОБА_1 , оскільки кошти перераховувалися на її картковий рахунок. Вказана обставина стала підставою звернення ОСОБА_1 до суду із заявою про розірвання шлюбу та поділу майна.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Встановлено, згідно довідки №09-07/1244 від 06 лютого 2024 року ДП "Український національний центр розбудови миру" та довідки з Військової частини НОМЕР_2 від 19 лютого 2024 року ОСОБА_1 в період часу з 21 квітня 2022 року по 31 січня 2024 року перебував у полоні внаслідок збройної агресії проти України (т.1 а.с.13,14).

Встановлено та відповідачем ОСОБА_2 визнано, що у період часу з червня 2022 року по лютий 2024 року вона отримала на свій картковий рахунок, відкритий у АТ КБ "Приватбанк" загальну суму грошового забезпечення за період перебування ОСОБА_1 у полоні - 2 511 517 грн. 10 коп. та 199 900 грн., а всього - 2 711 417 грн. 10 коп. та зазначила, що використовувала вказані кошти в інтересах сім"ї.

Позивач ОСОБА_1 заперечував використання ОСОБА_2 вказаних грошових коштів в інтересах сім"ї та зазначив, що в період часу з 21 квітня 2022 року по 31 січня 2024 року він перебував у полоні внаслідок збройної агресії рф проти України, відповідно з відповідачем у вказаний період часу не проживав, тому не мав можливості користуватися спільним майном в розумінні ч.1 ст.369 ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 94 КЗпП України, приписи якої кореспондуються із частиною першою статті 1 Закону України "Про оплату праці", заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Згідно зі статтею 1 Конвенції про захист заробітної плати № 95, ухваленої генеральною конференцією Міжнародної організації праці та ратифікованої Україною 30 червня 1961 року, термін "заробітна плата" означає, незалежно від назви й методу обчислення, будь-яку винагороду або заробіток, які можуть бути обчислені в грошах і встановлені угодою або національним законодавством, що їх роботодавець повинен заплатити працівникові за працю, яку виконано чи має бути виконано, або за послуги, котрі надано чи має бути надано.

У Рішенні від 15 жовтня 2013 року № 8-рп/2013 у справі № 1-13/2013 Конституційний Суд України зазначив, що поняття "заробітна плата" і "оплата праці", які використано у законах, що регулюють трудові правовідносини, є рівнозначними в аспекті наявності у сторін, які перебувають у трудових відносинах, прав і обов`язків щодо оплати праці, умов їх реалізації та наслідків, що мають настати у разі невиконання цих обов`язків, а також дійшов висновку, що під заробітною платою, що належить працівникові, необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, установлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем, незалежно від того, чи було здійснене нарахування таких виплат.

Таким чином, заробітною платою є винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку роботодавець (власник або уповноважений ним орган підприємства, установи, організації) виплачує працівникові за виконану ним роботу (усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій).

Структура заробітної плати визначена ст. 2 Закону України "Про оплату праці" за змістом якої заробітна плата складається з основної та додаткової заробітної плати, а також з інших заохочувальних та компенсаційних виплат.

У п. 30 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" роз"яснено, рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч.1 ст.63, ч.1 ст.65 СК України.

Відповідачем не доведено належними та допустимими доказами взаємної згоди подружжя на розпорядження майном - заробітною платою позивача ОСОБА_1 , отриманою відповідачем у період перебування позивача у полоні.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначив про те, що поділу спільних сімейних коштів підлягає сума в розмірі 2 191 393 грн. 10 коп., та зазначає, що його частка становить суму в розмірі 1 095 696 грн. 55 коп., що розраховуються наступним чином:

2 711 417 грн. 10 коп. - 420 024 грн. - 100 000 грн. = 2 191 393 грн. 10 коп : 2 = 1 095 696 грн. 55 коп., з яких:

- 2 711 417 грн. 10 коп. - сімейні кошти, які відповідач отримала на свій картковий рахунок;

- 420 024 грн. - витрати на сімейні та його потреби;

- 100 000 грн. - отримав готівкою від відповідача (т.2 а.с.37-39).

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про доведеність та обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 на його користь 1/2 частки спільного майна, а саме заробітної плати, що була зарахована на картковий рахунок ОСОБА_2 в період часу з 27 червня 2022 року по 29 січня 2024 року у розмірі 1 095 696 грн. 55 коп., з урахуванням викладених в апеляційній скарзі доводів позивача та суми, яку позивач просив до стягнення.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене апеляційну скаргу слід задовольнити частково, рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 10 грудня 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ грошового забезпечення за період полону, як спільного майна подружжя.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , та представника ОСОБА_1 - адвоката Ліненка Олександра Анатолійовича - задовольнити частково.

Рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 10 грудня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ грошового забезпечення за період полону як спільного майна подружжя - скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ грошового забезпечення за період полону, як спільного майна подружжя - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_9 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_10 ) 1/2 частку спільного майна подружжя, а саме заробітної плати ОСОБА_1 , що була зарахована на картковий рахунок ОСОБА_2 № НОМЕР_8 , відкритий у АТ КБ "Приватбанк", в період часу з 27 червня 2022 року по 29 січня 2024 року у розмірі -

1 095 696 грн. 55 коп.

У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Вступна та резолютивна частина постанови

проголошена у судовому засіданні 25 березня 2025 року.

Повний текст постанови складено 26 березня 2025 року.

Головуючий суддя І.А.Єлізаренко

Судді М.О.Макаров

О.В.Свистунова