Справа № 175/1749/25
Провадження № 2/243/913/2025
У Х В А Л А

про передачу справи до іншого суду

01 квітня 2025 року м. Слов`янськ

Суддя Слов`янського міськрайонного суду Донецької області Соловйова О.О., розглянувши матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

10 лютого 2025 року до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

17 лютого 2025 року ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області справа за підсудністю була передана до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області, матеріали справи надійшли до суду 31 березня 2025 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Зі змісту позовної заяви та з відповіді Єдиного державного демографічного реєстру за №1120361 від 14.02.2025 вбачається, що відповідачкою по справі є ОСОБА_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

З урахуванням наведених обставин, Дніпропетровського районного суд Дніпропетровської області прийшов до висновку про необхідність направлення цивільної справи за підсудністю до суду за місцем реєстрації відповідачки, про що зазначено в ухвалі цього суду від 17.02.2025 року.

Відповідно до положення ст. 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються. Справа передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому ст. 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Вирішуючи питання про прийняття до провадження цієї справи, варто зазначити, що місцем реєстрації відповідачки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є: АДРЕСА_1 , що вбачається з відповіді Єдиного державного демографічного реєстру за №1249166 від 01.04.2025 та зі змісту самої позовної заяви.

Положенням п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України визначено, що суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Підсумовуючи вищенаведене, суд зазначає, що зазначена справа підсудна Совєтському районному суду м. Макіївки. Оскільки Совєтський районний суд м. Макіївки припинив роботу у 2014 у зв`язку з тимчасовою окупацією частини території України, територіальну підсудність справ Совєтського районного суду м. Макіївки визначено Краматорському міському суду Донецької області (розпорядження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №27/0/38-14 від 02.09.2014 року).

Разом з цим, розпорядженням Верховного Суду України №8/0/9-22 від 15.03.2022 територіальну підсудність справ Краматорського міського суду Донецької області спочатку визначено Індустріальному районному суду м. Дніпропетровська, а надалі Рішенням Вищої Ради Правосуддя №747/0/15-23 від 25.07.2023 року територіальну підсудність було визначено Дніпропетровському районному суду Дніпропетровської області.

Відповідно до прецедентної практики ЄСПЛ термін «встановленим законом» у статті 6 Конвенції спрямований на гарантування того, «що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом» (рішення у справі «Занд проти Австрії»). У рішенні ЄСПЛ «Сокуренко і Стригун проти України» суд повторює, що, як було раніше визначено, фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі «Занд проти Австрії», що згадувалось раніше, зазначено, що термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів».

У рішенні ЄСПЛ у справі «Коем та інші проти Бельгії» Суд дійшов висновку, що національний суд не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом, і, таким чином, не міг вважатися судом, «встановленим законом».

У рішенні у справі «ТОВ «Базальт-Імпекс» проти України» від 1 грудня 2011 року, ЄСПЛ зауважив, що всупереч ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» Верховний Суд України проігнорував висновки Європейського суду, викладені у рішенні у справі «Сокуренко і Стригун проти України», яке на час провадження у справі заявника вже було перекладено українською мовою і надруковано в офіційному юридичному виданні, тому визнав порушення ст. 6 Конвенції.

Підсумовуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що зазначена цивільна справа не підсудна Слов`янському міськрайонному суду Донецької області, а згідно територіальної юрисдикції вирішення цього спору відповідно до діючого цивільного процесуального законодавства віднесено до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області, таким чином у контексті прецедентної практики ЄСПЛ «суд встановлений законом» у зазначеній справі це Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 27, 31 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Передати матеріали цивільної справи №175/1749/25 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, на розгляд до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області (52005, Дніпропетровська область, Дніпровський р-н, смт. Слобожанське, вул. Героїв України, буд. 7, e-mail: ).

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення.

Копію ухвали надіслати позивачу для відома.

Роз`яснити сторонам, що передача цивільної справи з одного суду до іншого на підставі відповідної ухвали, яка підлягає оскарженню, здійснюється не пізніше п`яти днів після закінчення строку на оскарження такої ухвали, а в разі подання апеляційної скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Суддя О.О. Соловйова