ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 686/26656/22

Провадження № 22-ц/820/789/25

Хмельницький апеляційний суд

в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Костенка А.М. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., П`єнти І.В.,

секретар судового засідання Кошельник В.М.

з участю: третьої особи та його представника

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 686/26656/22 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 лютого 2025 року в складі судді Колієва С.А. про скасування заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, ОСОБА_3 , про стягнення коштів за договором позики.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в:

У грудні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути з ОСОБА_2 на свою користь 300 000 доларів США боргу, 300 000 доларів США пені, 60 000 доларів США штрафу, 121 955 доларів 54 центи США процентів від простроченої суми, 121 955 доларів 54 центи США процентів за користування чужими коштами, а всього 903 911 доларів 08 центів США.

На підтвердження заявлених позовних вимог вказувала, що 24 листопада 2010 року між нею та ОСОБА_2 у простій письмовій формі укладено договір позики, за умовами якого вона позичила ОСОБА_2 300 000 доларів США на строк до 24 листопада 2020 року. На підтвердження факту передачі грошових коштів відповідач видав їй розписку. До зазначеного терміну ОСОБА_2 не виконав зобов`язання та не повернув борг, водночас він продовжує використовувати її кошти та має сплатити кредитору відповідні проценти та неустойку. Оскільки ОСОБА_2 прострочив виконання грошового зобов`язання за договором позики, він повинен сплатити їй основний борг, пеню, штраф та проценти за користування чужими коштами.

У січні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на офісне приміщення, площею 486,2 кв. м, яке знаходиться на АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_2 на праві власності.

Заява обґрунтована тим, що предметом позову у справі є стягнення з відповідача суми боргу за договором позики від 24 листопада 2010 року на загальну суму 903 911 доларів США. Посилалася на те, що до ухвалення рішення у справі відповідач може відчужити своє майно з метою ухилення від сплати коштів у випадку задоволення позову, що, як наслідок, призведе до неможливості поновити її порушені права та інтереси.

Тому ОСОБА_1 просила суд накласти арешт на офісне приміщення, площею 486,2 кв. м, яке знаходиться на АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_2 на праві власності.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 січня 2023 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено, накладено арешт на офісне приміщення загальною площею 486,2 кв. м, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та належить на праві власності ОСОБА_2 , до набрання законної сили рішення суду у справі.

03 лютого 2025 року представник ОСОБА_3 , як третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору, адвокат Ярош В.Ю. подав заяву про скасування заходів забезпечення позову, в якій просив скасувати захід забезпечення позову у справі, що був застосований ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 січня 2023 року, а саме арешт на офісне приміщення загальною площею 486,2 кв. м, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та належало на праві власності ОСОБА_2 . При цьому заявник вказував, що на момент накладення арешту на вказане приміщення воно не належало ОСОБА_2 , оскільки воно було предметом забезпечення ОСОБА_3 , ще 15 липня 2022 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно було зареєстровано обтяження № 47337992 і цей запис був вчинений на підставі ухвали Хмельницького міськрайонного суду від 15 липня 2022 року у справі № 686/14362/22. В процесі виконання рішення у вказаній справі, постановою приватного виконавця Лабчука Р.М. від 18 грудня 2024 року передано у власність ОСОБА_3 спірне офісне приміщення, а 21 січня 2025 року державним нотаріусом видано свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів та проведено державну реєстрацію права власності ОСОБА_3 на цей об`єкт. На даний час накладений арешт згідно з ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 січня 2023 року, порушує права законного власника і унеможливлює його відчуження.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 лютого 2025 року, заяву задоволено, скасовано заходи забезпечення позову, які вжиті відповідно до ухвали Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 січня 2023 року у справі № 686/26656/22, у виді накладення арешту на офісне приміщення загальною площею 486,2 кв. м, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, вважає ухвалу суду першої інстанції незаконною та необґрунтованою, вважає що заходи забезпечення позову були скасовані за відсутності достатніх правових підстав. Арешт накладений на офісне приміщення загальною площею 486,2 кв. м, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , був накладений у справі № 686/26656/22, однак рішення суду в цій справі ще не прийнято, судовий розгляд триває, що свідчить про відсутність об`єктивних причин для скасування заходів забезпечення справи. Крім того, державним реєстратором незаконно видано свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів та проведено державну реєстрацію права власності ОСОБА_3 , адже на момент проведення державної реєстрації спірне приміщення знаходилося під арештом, у зв`язку з чим державний реєстратор повинен був відмовити у проведення реєстраційних дій, однак вказані обставини не були прийнятті судом до уваги. Також, апелянтка вважає, що нотаріусом незаконно було видано Свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів та проведену державну реєстрацію права власності ОСОБА_3 .

Тому, ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 лютого 2025 року та прийняти нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_3 про скасування заходів забезпечення позову.

ОСОБА_3 та його представник адвокат Ярош В.Ю. подали відзив на апеляційну скаргу, заперечують проти доводів скарги, оскільки наведені твердження апелянтки не є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції. Посилається, що арешт на офісне приміщення загальною площею 486,2 кв. м, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на даний час втратив свою актуальність, оскільки дане приміщення вже належить ОСОБА_3 , який є його законним власником, тому ОСОБА_2 і немає змоги його відчужити. Крім того, законність дій нотаріуса, як і суб`єкта реєстрації не є предметом даної справи, а тому не можуть бути підставою для скасування заходів забезпечення позову.

ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_4 також подали відзив на апеляційну скаргу, вважають, ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 лютого 2025 року незаконною. Посилаються, що в процесі виконання рішення суду у справі № 686/14362/22, в межах виконавчого провадження № 71687526, в рахунок погашення боргу постановою державного виконавця Логіну І.В. було передано у власність офісне приміщення площею 486,2 кв.м яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 та на його підставі за останнім було зареєстровано право власності на спірне майно. Однак, в межах даної справи ОСОБА_2 в установлений законом спосіб оскаржує дії державного виконавця з проведення оцінки арештованого майна, які вчинені до передачі майна на реалізацію, оскільки передання майна на реалізацію відбулося за суттєво нижчою ціною від ринкової вартістю. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07 жовтня 2024 року по справі № 686/15112/22 у задоволенні скарги ОСОБА_2 , заінтересовані особи ОСОБА_3 , приватний виконавець Лабчук Роман Михайлович, на дії приватного виконавця у виконавчому провадження №71687526 відмовлено. Постановою Хмельницького апеляційного суду від 28.11.2024 у справі № 686/15112/22 апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07 жовтня 2024 року залишено без змін. ОСОБА_2 звернувся із касаційною скаргою на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07 жовтня 2024 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 28 листопада 2024 року у справі № 686/15112/22. Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21.01.2025 по справі № № 686/15112/22 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07 жовтня 2024 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 28 листопада 2024 року у справі № 686/15112/22. У випадку задоволення касаційної скарги ОСОБА_2 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07 жовтня 2024 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 28 листопада 2024 року у справі № 686/15112/22, буде підтверджено належним чином, що реалізація майна відбулася за заниженою ціною, що є підставою для визнання недійсними електронних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, на підставі яких за ОСОБА_3 було зареєстроване право власності на спірне приміщення площею 486,2 кв.м яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . 2. Державна реєстрація права власності ОСОБА_3 на офісне приміщення площею 486, 2 кв.м була проведена з грубим порушенням чинного законодавства, а саме підставою для відмови в державній реєстрації прав є наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно (на вказане приміщення було зареєстроване обтяження, а саме арешт на підставі ухвали Хмельницького міськрайонного суду від 23.01.2023 у справі № 686/26656/22). Тому, просять задоволити апеляційну скаргу ОСОБА_1 .

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено,що у грудні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, в якому просила стягнути з ОСОБА_2 на свою користь 300 000 доларів США боргу, 300 000 доларів США пені, 60 000 доларів США штрафу, 121 955 доларів 54 центи США процентів від простроченої суми, 121 955 доларів 54 центи США процентів за користування чужими коштами, а всього 903 911 доларів 08 центів США.

Також січні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на офісне приміщення, площею 486,2 кв. м, яке знаходиться на АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_2 на праві власності.

Свою заяву мотивувала тим, що відповідач до прийняття рішення по праві може вчинити дії по відчуженню даного майна з метою ухилення від виконання рішення суду.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 січня 2023 року було задоволено заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено та накладено арешт на офісне приміщення загальною площею 486,2 кв. м, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить на праві власності ОСОБА_2 , до набрання законної сили рішення суду у справі.

Протокольною ухвалою суду від 20.02.2023 року ОСОБА_3 залучено до участі в розгляді справи як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору.

03 лютого 2025 року представник ОСОБА_3 , як третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору, адвокат Ярош В.Ю. подав заяву про скасування заходів забезпечення позову, що були застосовані ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 січня 2023 року.

В обґрунтування поданої заяви про скасування заходів забезпечення позову ОСОБА_3 зазначав, що в процесі виконання рішення суду у справі № 686/14362/22, в рахунок погашення боргу у сумі 10664621,80 грн, постановою державного виконавця Логіну І.Ф. було передано у власність офісне приміщення площею 486,2 кв.м яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

29 січня 2025 року державним нотаріусом Логіну І.В. відповідно до ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження» на підставі Акту про передачу майна стягувану в рахунок погашення боргу видано Свідоцтво про придбання майна з електронних торгів, якщо прилюдні торги (аукціон) не відбулися щодо офісного приміщення площею 486,2 кв.м яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 та в цей же день в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано за ОСОБА_3 право власності на дане спірне майно.

Таким чином, на даний час офісне приміщення площею 486,2 кв.м, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , належить не відповідачу у цій справі ОСОБА_2 а іншій особі ОСОБА_3 .

Відповідно до частин першої та другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Вирішуючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Невжиття заходів забезпечення позову не повинно мати наслідком заподіяння шкоди позивачу, а вжиття таких заходів не повинно мати наслідком заподіяння шкоди заінтересованим особам.

Однією з підстав задоволення заяви про забезпечення позову є спроможна вірогідність повідомлених обставин, що можуть перешкодити виконанню судового рішення у разі задоволення позову.

Тобто підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом залежно від конкретних обставин.

При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову і захистити інтереси позивача.

Фундаментальними критеріями, які формують висновок про наявність дійсних підстав для забезпечення позову, є логічний та юридичний аналіз обставин справи, на які посилається позивач, доводи заяви про забезпечення позову та заперечення іншої сторони. Процесуальні норми лише вказують на порядок вчинення дій.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийнято на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод чи інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Правова природа арешту майна чи іншого обмеження стосовно майна, вчиненого у зв`язку із провадженням у цивільній справі, полягає у обмеженні права розпорядженні ним (продаж, дарування, відчуження в інший спосіб, передання в заставу, іпотеку, укладення інших правочинів чи перероблення майна), при цьому за власником зберігається право користування. Таке обмеження допускається, якщо воно передбачене законом і є обґрунтованим.

Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвіднесення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

Згідно ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала.

Застосовуючи заходи забезпечення позову, суд першої інстанції вказав, що підставою для вжиття судом заходів забезпечення поданого позивачем позову шляхом накладення арешту на спірне офісне приміщення площею стало те, що предметом позову є стягнення заборгованості за договором позики у сумі 903911 доларів США, а відповідачу належить на праві власності відповідне офісне приміщення та останній, до ухвалення рішення у справі, може вчинити дії для його відчуження з метою ухилення від сплати коштів у випадку задоволення позову, що може призвести до неможливості поновлення порушених прав та інтересів позивача та утруднити виконання рішення суду.

Проте судом встановлено, що 29 січня 2025 року ОСОБА_5 набув право власності на офісне приміщення площею 486,2 кв. м., яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , яке зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Таким чином, на час подання заяви про скасування заходів забезпечення позову у вигляді арешту на спірне нерухоме майно та на даний час офісне приміщення площею 486,2 кв. м., яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , належить не відповідачу у цій справі ОСОБА_2 , а заявнику ОСОБА_3 .

Отже за таких обставин за рахунок цього майна не може бути забезпечено виконання можливого рішення суду в разі позову ОСОБА_1 ,, на дане нерухоме майно не може бути звернуто стягнення з метою виконання рішення суду, а тому колегія суддів вважає, що відповідна заява третьої особи, без самостійних вимог у даній справі, ОСОБА_3 про скасування заходів забезпечення позову є належним чином мотивованою, а висновок суду першої інстанції про задоволення даної заяви є цілком законним та обґрунтованим.

З цих підстав та, оскільки відповідач ОСОБА_2 не є власником майна, на яке накладено арешт з метою забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_6 про стягнення коштів, доводи апеляційної скарги, що рішення суду в цій справі ще не прийнято, судовий розгляд триває, що свідчить про відсутність об`єктивних причин для скасування заходів забезпечення справи. слід відхилити.

Що стосується доводів апелянта, що державним реєстратором незаконно видано свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів та проведено державну реєстрацію права власності ОСОБА_3 , так як на момент проведення державної реєстрації спірне приміщення знаходилося під арештом, у зв`язку з чим державний реєстратор повинен був відмовити у проведення реєстраційних дій, то такі доводи суд не приймає до уваги.

Електронні торги з реалізації арештованого нерухомого майна та дії державного реєстратора на даний час недійними чи незаконними не визнавались, вказана обставина не є предметом даної цивільної справи і ці обставини судом не досліджувались, а тому апеляційний суд в межах даного апеляційного провадження не може давати оцінку діям державного реєстратора при реєстрації спірного майна за ОСОБА_3 .

При цьому суд приймає до уваги, що у відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_4 вказали, що ОСОБА_2 оскаржив дії приватного виконавця Лабчук Роман Михайлович щодо оцінки арештованого майна, які вчинені до передачі майна на реалізацію, однак ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07 жовтня 2024 року по справі № 686/15112/22, залишеною без змін постановою Хмельницького апеляційного суду від 28.11.2024 року, в задоволенні даної скарги було відмовлено.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала є законною та обґрунтованою, постановлена з дотриманням норм процесуального права, а тому підстави для задоволення вимог апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 лютого 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 31 березня 2025 року.

Судді А.М. Костенко А.П. Корніюк І.В. П`єнта