Справа № 202/8514/24
Провадження № 2/202/720/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2025 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі судді Михальченко А.О.,

секретар судового засідання Пономаренко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю

«ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЛІТ ФІНАНС»

до

ОСОБА_1

про стягнення заборгованості за кредитним договором -

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЛІТ ФІНАНС» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 25.11.2015 між ОСОБА_1 та Акціонерним товариством «АЛЬФА-БАНК» було укладено угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії для особистих потреб, ліміт якої встановлено у розмірі 75000,00 грн, зі сплатою 40% річних, з обов`язковим мінімальним платежем у розмірі 7% від суми загальної заборгованості за кредитною лінією, але не менше 50,00 грн. Зобов`язання за кредитним договором банк виконав своєчасно і в повному обсязі, надавши відповідачу у розпорядження кредитні кошти, що підтверджується випискою по рахунку за кредитною карткою відповідача. Станом на 20.12.2021 за кредитним договором загальна сума заборгованості становить 32 039,05 грн.

20.12.2021 між Акціонерним товариством «АЛЬФА-БАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЛІТ ФІНАНС» укладено договір факторингу, у відповідності до умов якого, АТ «АЛЬФА-БАНК» відступив ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС», а ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» прийняв права вимоги за плату та на умовах, визначених цим Договором. Відповідно до виписки з додатку до договору факторингу від 20.12.2021, ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 32039,05 гривень.

Враховуючи наведене, оскільки ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЛІТ ФІНАНС» за кредитним договором від 25.11.2015 в розмірі 32039,05 грн, просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЛІТ ФІНАНС» дану суму, судовий збір, а також витрат на професійну правову допомогу у розмірі 7100 грн.

09.09.2024 по справі відкрито спрощене позовне провадження. Відповідачу встановлений строк для подання відзиву на позов.

13.11.2024 Відповідачем ОСОБА_1 подано відзив, з якого випливає, що вона з позовними вимогами не згодна у зв`язку з тим, що у справі відсутні належні та достовірні докази передачі права вимоги до відповідача від первісного кредитора до позивача. Крім того, в матеріалах справи наявний розрахунок заборгованості, який складений самим позивачем і не містить жодного підтвердження реальності господарської операції. По ньому не можна вирахувати коли заборгованість була переведена в прострочену, який був порядок нарахування відсотків, коли та в якому розмірі вони були нараховані, тощо. Розрахунки заборгованості, на які посилається позивач, не є первинними документами, які підтверджують отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані позивачем у позові, а отже не є належними доказами існування боргу. Жодним чином позивач не обґрунтував заявлену суму коштів, яка підлягає стягненню та не вказав з чого вона складається (тіло, відсотки, пеня). Крім того, ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання не означає укладення договору про споживчий кредит та отримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.

Що стосується понесених позивачем витрат на правову допомогу у розмірі 7100 грн. надані представником позивача договір та платіжна інструкція не містять посилань, що послуги були надані адвокатом клієнту саме в межах представництва інтересів клієнта щодо стягнення заборгованості з боржника ОСОБА_1 за договором CCNG-630334592 від 25.11.2015.

Вважає, що позивач порушує її права та законні інтереси, шляхом вимоги сплатити кошти.

Просила відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

27.11.2024 від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій зазначено, що згідно з п.57 розд. IV Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 №75 )далі Положення №75), інформація, що міститься в прийнятих для обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах, синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку. Пунктом 62 Положення №75 визначено, що виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердження виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. В силу ст.9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» виписка є первинним документом, який підтверджує розмір та наявність заборгованості про що наголосив Верховний Суд у Постанові від 25.05.2021 по справі № 554/4300/16-ц. Таким чином, надана позивачем виписка по рахунку є доказами видачі кредиту та доказами наявності заборгованості відповідача у розумінні вказаних норм законодавства.

Щодо посилання відповідача на не набуття позивачем права вимоги до відповідача. Таке твердження спростовується наданим доказами, зокрема Договором факторингу з усіма додатками. Окрім цього, відповідно до ст.ст.526, 629, 509 ЦК України, а також роз`яснень Верховного Суду, які викладені у Постанові від 23.12.2020 по справі № 358/509/17 на виконання умов договору факторингу АТ «Альфа Банк» було вчинено конклюдентні дії у вигляді передачі матеріалів кредитної справи відповідача (кредитний договір, виписки по рахункам, паспорт споживчого кредиту), що беззаперечно свідчить про повне виконання сторонами умов даного договору, та, як наслідок, підтверджує факт набуття позивачем права вимоги за кредитним договором до відповідача.

Щодо не згоди відповідача із заявленими позивачем витратами на правничу допомогу. У відповідності до роз`яснень Верховного Суду у постанові від 28.09.2023 по справі № 686/31892/19, разом із позовною заявою надано всі докази, які підтверджують розмір витрат позивача на правничу допомогу.

Просять позов задовольнити.

19.12.2024 відповідачем ОСОБА_1 подана заява про застосування строків позовної давності. Перебіг позовної давності (ст.261 ЦК України) Угоди про обслуговування Кредитної картки та відкриття Відновлювальної кредитної лінії від 25.11.2015, строк кредитної картки складає 2 роки, розпочався 25.02.2021 і тривав три роки, а тому, перебіг позовної давності сплив 25.02.2024. Позивач звернувся до суду з позовом 25.06.2024, який надійшов до суду 03.07.2024 після спливу перебігу позовної давності.

Просила застосувати позовну давність та відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

07.01.2025 представник позивача Наваренко В.Г. подав заперечення на заяву про застосування строків позовної давності, у якій зазначив, що ТОВ «ЕЛІТ ФІНАНС», не погоджуючись із заявою та відзивом на позовну заяву, зазначає, що перебіг позовної давності починається від дня коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. В даній справі строк перебігу починається з дня виникнення заборгованості за кредитним договором.

15.03.2022 Верховною Радою України було прийнято ЗУ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» (№ 2120-ІХ), відповідно до якого прикінцеві та перехідні положення ЦК України були доповнені пунктом 19, згідно з останнім, у період дії в Україні воєнного стану, позовна давність, визначена у ст. 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 ЦК України, продовжується на строк його дії. А продовження строків у свою чергу свідчить, що їх перебіг, який відбувається у період дії воєнного стану, не зараховується при обчисленні, про що є практика Верховного суду щодо перебігу строків позовної давності.

Відповідачем ОСОБА_1 подано заперечення на відповідь на відзив у яких зазначено, що надані позивачем по справі докази не відповідають вимогам ст.9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Також позивачем не надано суду обґрунтований розрахунок суми заборгованості, яка стягується з відповідача , оскільки доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформленні відповідно до ст.9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Також вважає, що сума понесених позивачем витрат на правову допомогу у розмірі 7100 грн не доведеною, оскільки, один і той де договір та одна й та ж платіжна інструкція на підтвердження витрат на правничу допомогу надавались до інших справ.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без участі представника позивача.

Відповідач у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, просила застосувати позовну давність, відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

25.11.2015 між ОСОБА_1 та ПАТ «АЛЬФА-БАНК» було укладено кредитний договір. Відповідно до умов даного договору АТ «АЛЬФА-БАНК» надав позичальнику кредит, шляхом відкриття відновлювальної кредитної лінії з лімітом у розмірі 75 000 грн, строком дії картки 2 роки з можливістю перевипуску картки в разі пролонгації кредитної лінії, фіксована процентна ставка 40% річних, які позичальник зобов`язується повернути у день закінчення строку кредитного договору, або достроково разом з процентами за користування кредитом.

У договорі сторони в договорі погодили параметри, порядок і графік погашення кредиту і сплати процентів.

Відповідач також погодився на приєднання до публічної пропозиції, підтвердив акцептування публічної пропозиції на укладення зазначеного договору і приєднання до умов договору, погодився з усіма умовами обраної програми кредитування в редакції, що діяла на час його підписання.

Крім того, відповідач ознайомився з Паспортом споживчого кредиту, який надавався йому для ознайомлення та він погодився з ним, підписуючи угоду. Вказаний документ на момент отримання відповідачем кредитних коштів містив умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами зазначеному в цьому документі, що додані до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

З виписки про рахунку ОСОБА_1 НОМЕР_1 (договір 630334592) судом встановлено, що починаючи з 26.11.2015 ОСОБА_1 активно користувалася кредитними коштами (покупки, зняття готівки).

Банківська виписка має статус первинного документу, що вбачається з Переліку типових документів, затвердженого наказом МЮУ від 12.04.2012 року № 578/5, відповідно до якого, до первинних документів, які фіксують факт виконання господарської операції та служать підставою для записів у регістрах бухгалтерського обліку і в податкових документах, віднесені: касові, банківські документи; повідомлення банків; виписки банків; корінці квитанцій і касових чекових книжок.

З період з 25.11.2015 по 24.03.2020 усього ОСОБА_1 використала 91 758,98 грн кредитних коштів, а внесла на рахунок 87 621,50 грн. Прострочене тіло кредиту складає 26965,05 грн, відсотки за користування кредитом складають 4640,08 грн, овердрафт (несанкціонована заборгованість) 433,92 грн. Станом на 20.12.2021 загальна заборгованість ОСОБА_1 за договором від 25.11.2015 складає 32 039,05 грн. (дані розрахунку заборгованості за кредитом)

Визначальним для правильного вирішення даної справи є з`ясування питання про те, чи надано суду достатньо доказів переходу до ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» права вимоги до відповідача за кредитним договором.

Згідно з пунктом першим частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом /стаття 514 ЦК України/.

Частиною першою статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Статтею 517 ЦК України врегульовано, що первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

У даній справі судом, з копії договору, встановлено, що 20.12.2021 між АТ «АЛЬФА-БАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» укладено Договір факторингу № 4, у відповідності до умов якого, АТ «АЛЬФА-БАНК» відступив ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» право вимоги до позичальника ОСОБА_1 за Кредитним договором від 25.11.2015.

Ціна права вимоги за Договором факторингу становить 12 878 944,00 грн, які відповідно до платіжного доручення №34291 від 20.12.2021 були сплачені ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» АТ «АЛЬФА БАНК». (4.2. Договору факторингу)

У постанові Верховного Суду від 24.12.2019 року у справі № 668/7544/15-ц зазначено, що: «за приписами частини першої статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (частина перша статті 519 ЦК України).

20.12.2021 між АТ «АЛЬФА-БАНК» та ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» підписано акт приймання-передачі реєстру боржників від 20.12.2021 до Договору Факторингу №4 від 20.12.2021.

Відповідно до Додатку №1 «Характеристика права вимоги, переданих фактору клієнтом та боржників за основними договорами» до Договору факторингу №4 від 20.12.2021 до ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №CCNG-630334592 від 25.11.2015 на загальну суму 32039,05 грн, яка складається з тіла кредиту 27 398,97 грн, 4 640,08 грн відсотків за користування кредитом та 433,92 грн овердрафт.

Таким чином, позивачем надані суду достатні та належні докази на підтвердження переходу до ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» права вимоги за Договором факторингу №4 від 20.12.2021 до ОСОБА_1 , а відтак суд відхиляє доводи відповідача про те, що ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» не набуло прав вимоги.

Станом на день ухвалення рішення по справі суду не надано доказів виконання ОСОБА_1 своїх кредитних зобов`язань за договором від 25.11.2015.

Відтак, суд приходить до висновку, що за ОСОБА_1 існує заборгованість, яка відповідно до розрахунку наданого позивачем, складає 32 039,05 грн, з яких тіло кредиту 27 398,97 грн, 4 640,08 грн відсотки за користування кредитом та 433,92 грн овердрафт.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтею 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Наданий позивачем розрахунок заборгованості за кредитним договором, в ході розгляду справи відповідачем не спростовано.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даними договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

У відповідності до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Таким чином, враховуючи, що відповідач отримав кредитні кошти, що підтверджується відповідними доказами, був обізнаний з умовами кредитування, користувався коштами та внаслідок порушення умов кредитування у позичальника виникла заборгованість, суд приходить до висновку про задоволення позову.

Щодо строку позовної давності.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Частиною 1 ст. 261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За змістом ст. ст. 256, 261 ЦК України позовна давність є строком пред`явлення позову як безпосередньо особою, право якої порушене, так і тими суб`єктами, які уповноважені законом звертатися до суду з позовом в інтересах іншої особи носія порушеного права (інтересу).

В ч. 4 ст. 267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Позов у даній справі подано засобами поштового зв`язку 26.06.2024, що підтверджується поштовим штемпелем на конверті.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався.

Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені ст. ст. 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

У п. 12 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19).

Подібний висновок висловлено у постанові Верховного Суду від 07 вересня 2022 року у справі № 679/1136/21 (провадження № 61-5238св22).

Строк дії карантину неодноразово продовжувався постановами Кабінету Міністрів України та був відмінений з 24:00 год. 30 червня 2023 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».

Разом з тим, Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24 лютого 2022 року, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05:30 год. 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, який Указами Президента України неодноразово продовжувався.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15 березня 2022 року № 2120-IX, який набрав чинності 17 квітня 2022 року, розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 19, відповідно до якого у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану».

Таким чином, з огляду на те, що з 02 квітня 2020 року набрав чинності Закон, згідно з яким в Україні запроваджений з 12 березня 2020 року загальнодержавний карантин, який тривав до 30 червня 2023 року, а з 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, який діє на усій території України, а також на встановлені судом обставини, а саме звернення позивача з даним позовом 26.06.2024 року, тому трирічний строк позовної давності щодо вимог у даній справі позивачем не пропущено.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу в розмірі 7 100,00 грн суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Частиною 2 статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

До суду на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано: договір № 05-10/23 про надання правничої допомоги від 05.10.2023; акт №1 приймання-передачі наданих послуг від 07.03.2024; копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії КВ №6126 від 12.07.2018 на ім`я Макеєва В.М.; платіжна інструкція № 1132 від 07.03.2024 про оплату згідно договору № 05-10/23 про надання правничої допомоги від 05.10.2023 на суму 7 100,00 грн.

З акту №1 приймання-передачі наданих послуг від 07.03.2024 випливає, що адвокатом Макєєвим В.М. було витрачено 1 година на надання первинної консультації, 3 години на правовий аналіз наявних документів у замовника та 3,1 годину на підготовку позовної заяви та її подання до суду, вартість виконаних робіт оцінено 7 100,00 грн.

Враховуючи заперечення відповідача, а також висновки щодо застосування відповідних норм права, які викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц, постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19, враховуючи, що справа є незначної складності, в даній категорії справ наявна стала судова практика, існує відпрацьована адвокатська практика у даній категорії справ, а обсяг досліджених доказів є невеликим, суд приходить до висновку про зменшення суми стягнення з відповідача на користь позивача до 3 100,00 грн витрат на професійну правничу допомогу в суді, що відповідає критерію об`єктивності та буде співмірним з виконаною адвокатом роботою у цій справі.

Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача підлягають також стягненню на користь позивача понесені ним судові витрати в розмірі 3 028,00 грн.

Керуючись ст. ст. 16, 526-530, 610-612, 625, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 13, 19, 81, 82, 141, 263, 264, 265, 280-282 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЛІТ ФІНАНС» (, що зареєстроване за адресою: м. Київ, площа Солом`янська, буд.2) заборгованість за кредитним договором № 630334592 від 25.11.2015, у розмірі 32 039,05 грн (тридцять дві тисячі тридцять дев`ять тисяч грн 05 коп.), з яких тіло кредиту 27 398,97 грн (двадцять сім тисяч триста дев`яносто вісім грн 97 коп.), 4 640,08 грн (чотири тисячі шістсот сорок грн 08 коп.) відсотки за користування кредитом, 433,92 грн (чотириста тридцять три грн 92 коп.) овердрафт.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЛІТ ФІНАНС» (, що зареєстроване за адресою: м. Київ, площа Солом`янська, буд.2), судові витрати:

-зі сплати судового збору в розмір 3 028,00 гривень (три тисячі двадцять вісім грн 00 коп.);

-витрати на правничу допомогу в розмірі 3 100,00 гривень (три тисячі сто грн 00 коп.)

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного текст рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Датою рішення, у відповідності до ч.5 ст. 268 ЦПК України та правової позиції ОП КЦС ВС у справі 1519/2-5034/11 від 05.09.2022, є дата складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суддя склав 01.04.2025.

Суддя АНАСТАСІЯ МИХАЛЬЧЕНКО