Справа № 461/4367/24 Головуючий у 1 інстанції: Мироненко Л.Д.
Провадження № 22-ц/811/3687/24 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Савуляка Р.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.,

секретаря: Салати Я.І.

з участю представника ОСОБА_1 Дмитренка В.П., представника Акціонерного товариства «Оксі Банк» - Скрута Л.Б., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 14 листопада 2024 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Оксі Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки за порушення умов кредитного договору,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 14 листопада 2024 року позов Акціонерного товариства «Оксі Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки за порушення умов кредитного договору,- залишено без розгляду.

Роз`яснено заявнику, що залишення заяви без розгляду не перешкоджає повторному зверненню до суду з того самого питання.

У задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Дмитренка Володимира Павловича про компенсацію ОСОБА_1 здійснених нею витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача, відмовлено.

Вищезгадану ухвалу в частині відмови у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про компенсацію витрат, пов`язаних з розглядом справи в апеляційному порядку оскаржив представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 .

В апеляційній скарзі покликається на те, що висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для визнання дій позивача необґрунтованими є помилковим, оскільки такий зроблено внаслідок порушення норм процесуального права, - п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 260 ЦПК України, що призвело до неправильного вирішення справи в частині можливості віднесення конкретних дій позивача, окреслених ОСОБА_1 у клопотанні від 12 листопада 2024 року до необґрунтованих і можливості у зв`язку з цим при залишенні без розгляду позову від 28 травня 2024 року компенсувати ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи.

Вказує, що суд першої інстанції, маючи у на розгляді клопотання ОСОБА_1 від 12 листопада 2024 року із зазначеними, у ньому доводами про зміст необґрунтованих дій позивача, в порушення вимог п. 2 ч. 1 ст. 260 ЦПК України. в описовій частині Ухвали від 14 листопада 2024 року не зазначив цих доводів (суті), а в мотивувальній частині, в порушення вимог п. 3 ч. 1 ст. 260 ЦПК. не зазначено мотивів неврахування кожного з таких доводів, як підстав при залишенні без розгляду позову від 28 травня 2024 року компенсувати останній витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи.

Просить ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 14 листопада 2024 року в частині відмови у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про компенсацію витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача, скасувати і прийняти постанову, якою вказане клопотання задовольнити повністю;

Стягнути з AT «Оксі Банк» на користь ОСОБА_1 54 500,00 грн. як компенсацію судових витрат, які остання має сплатити на професійну правничу допомогу адвоката у суді першої інстанції, внаслідок необґрунтованих дій позивача AT «Оксі Банк».

Стягнути з AT «Оксі Банк» на користь ОСОБА_1 судові витрати на сплату професійної правничої допомоги адвоката у суді апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на підтримання апеляційної скарги, пояснення представника Акціонерного товариства «Оксі Банк» - Скрута Л.Б. на її заперечення, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Судом та матеріалами справи встановлено, що 28 травня 2024 року АТ «Оксі Банк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки за порушення умов кредитного договору.

Позивач просив:

- звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме на флігель будинку загальною площею 302,9 кв.м. на АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101), номер об`єкта в РПВН 151152, в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором № 19/12 від 08.05.2012 укладеним між AT «ОКСІ БАНК» та ОСОБА_3 , в загальному розмірі 1 447 302,16 (Один мільйон чотириста сорок сім тисяч триста дві гривні 16 коп.) грн. шляхом продажу предметів іпотеки на прилюдних торгах за початковою ціною, визначеною суб`єктом оціночної діяльності в межах виконавчого провадження на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна».

- стягнути солідарно з Відповідачів на користь AT «ОКСІ БАНК» понесені судові витрати, в т.ч. судовий збір в розмірі - 21 709,53 (Двадцять одна тисяча сімсот дев`ять гривень 53 коп.) грн.

01 листопада 2024 року представник позивача звернувся до суду із завою про залишення позову Акціонерного товариства «Оксі Банк» без розгляду.

У підготовчому судовому засіданні представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 заявив вищевказане клопотання про компенсацію відповідачці витрат, пов`язаних з розглядом справи, понесених внаслідок необґрунтованих дій позивача.

В обґрунтування вищезазначеного клопотання покликався на те, що Акціонерне товариств «Оксі Банк» при розгляді даної цивільної справи діяло недобросовісно, оскільки:

- пред`явило до суду необґрунтований позов;

- систематично протидіяло правильному та швидкому вирішенню спору;

- мав на ущемлення прав та інтересів відповідачки ОСОБА_1 ;

- сфальсифікувало розмір заборгованості ОСОБА_3 за кредитним договором.

З урахуванням вищевикладеного, просив стягнути з позивача 54 500 грн. витрат, понесених відповідачем ОСОБА_1 внаслідок необґрунтованих дій позивача. На підтвердження своїх вимог ОСОБА_2 долучено до клопотання акт передачі-приймання наданих послуг за договором № 24.08-22.01 від 22 серпня 2024 року про надання правничої допомоги.

Відмовляючи у задоволенні вищезгаданого клопотання, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, виходячи із наступних обставин.

Доступ до суду є правом особи, гарантованим, зокрема, частиною першою статті 4 ЦПК України, частиною першою статті 55 Конституції України, пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до частини п`ятої статті 142 ЦПК України у разі залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

За змістом частини дев`ятої статті 141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

З системного тлумачення положень частин п`ятої, шостої статті 142, частини дев`ятої статі 141 ЦПК України випливає, що необґрунтовані дії позивача як підстава для компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідно до частини п`ятої статті 142 ЦПК України, передбачають свідомі недобросовісні дії позивача, які свідчать про зловживання процесуальними правами.

Згідно частини 9 статті 141 ЦПК України, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

З аналізу зазначених норм вбачається, що обов`язковою умовою є зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони.

Відповідно до статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається. Залежно від конкретних обставин справи суд може визнати зловживанням процесуальними права дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема:

- подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, з`явлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення.

- подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями.

- подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер.

- необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою.

- укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі.

Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що при вирішенні про стягнення компенсації здійснених судових витрат відповідач має довести, а суд має встановити, які саме дії позивача при зверненні до суду чи під час розгляду справи по суті є необґрунтованими, чи є недобросовісним звернення позивача з позовом до суду, чи були його дії умисними та чим це підтверджується.

Вирішуючи вимоги відповідача про компенсацію здійснених ним витрат на правничу допомогу, суд першої інстанції правильно вважав відсутніми підстави для визнання дій позивача необґрунтованими, оскільки звернення позивача до суду за захистом порушеного права, а також його дії, направлені на такий захист, не можуть свідчити про зловживання ним своїми процесуальними правами, його дії, направлені на захист своїх прав, не можуть вважатися необґрунтованими та тягнути за собою його обов`язок відшкодувати понесені відповідачем витрати на правову допомогу.

Висновок суду першої інстанції узгоджується з правовою позицією Верховного суду, висловлену у постанові від 14 січня 2021 року у справі № 521/3011/18.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для їх задоволення немає.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Судом правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, ухвалено справедливе рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч. 1 ст.374 ст.ст.375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 14 листопада 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 27 березня 2025 року.

Головуючий: Савуляк Р.В.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.