Справа №: 398/3303/23
провадження №: 2/398/135/25
РІШЕННЯ

Іменем України

(повний текст)

"28" березня 2025 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді Молонової Ю.В.,

при секретарі Борозні Л.М.,

за участю

представник позивача Тригубенка В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Олександрія цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

05 липня 2023 року АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості.

Свої вимоги, з урахуванням зменшення розміру позовних вимог, обґрунтовує тим, що згідно з укладеним договором від 20.05.2013 позивач надав, а ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач неналежним чином виконує взяті на себе зобов`язання по поверненню кредитних коштів, у зв`язку з чим, заборгованість відповідача за кредитним договором станом на 19.01.2024 становить 41650,33 грн., яка складається з: 37792,99 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту; 3857,34 грн. заборгованість за простроченими відсотками. У зв`язку з цим позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором та витрати по сплаті судового збору.

Ухвалою судді від 03.08.2023 відкрито провадження та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, копія якої була направлена сторонам та відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

13.11.2023 представник відповідача адвокат Харута В.А. подала відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що відповідач визнає позов в частині заборгованості за тілом кредиту у сумі 1127,90 грн., в іншій частині позову просить відмовити. Свої вимоги обґрунтовує тим, що за період користування кредитними коштами банком були нараховані та погашені відсотки за рахунок тіла кредиту. Згідно розрахунку заборгованості за період з 01.12.2015 по 01.06.2019 року банком були погашені відсотки за рахунок кредиту на загальну суму 32333,46 грн. шляхом зміни (збільшення) кредитного ліміту. Ні умовами анкети-заяви, ні іншими підписаними відповідачем документами, не передбачено погашення відсотків за рахунок тіла кредиту, а тому такі дії позивача є неправомірними. Крім того, у період з 06.09.2023 по 08.09.2023 банком у погашення заборгованості за кредитним договором було списано з карткового рахунку відповідача 4331,63 грн. (463,69+231,84+3636,10). З урахуванням зазначеного, залишок несплаченої заборгованості за тілом кредиту становить 1127,90 грн. Щодо вимог про стягнення відсотків за користування кредитом зазначає, що будь-якими документами, які відповідач підписав під час отримання кредиту не передбачено відсотки за користування кредитом, а тому їх нарахування є незаконним, у зв`язку з чим у їх стягненні просить відмовити повністю (т.1 а.с.108-110).

Ухвалою суду від 10.01.2024 задоволено клопотання представника відповідача та витребувано у позивача інформацію щодо того, на погашення якої саме заборгованості (тіла кредиту, відсотки, тощо) за кредитним договором від 20.05.2023 були списані кошти ОСОБА_1 з карткового рахунку у період з 06.09.2023 по 08.09.2023 в сумі 4331,63 грн.

На виконання вимог ухвали суду, 22.01.2024 від представника позивача надійшло пояснення, що в першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов`язані з одержанням виконання; в другу чергу виплачуються проценти і неустойка; в третю чергу сплачується основна сума боргу (т.1 а.с.141).

31.01.2024 представник позивача подав заяву про зменшення позовних вимог (т.1 а.с.147).

11.03.2024 року представник відповідача знову подала відзив, який містив ті ж мотиви, що і у відзиві від 13.11.2023. Крім цього, зазначила, що банк звертаючись з позовними вимогами, крім іншого, посилався на паспорт споживчого кредиту, підписаний відповідачем 24.02.2022. Однак відповідач категорично заперечує проти факту підписання даного паспорту, навіть візуально можна визначити, що підписи різні (т.1 а.с.175-177).

25.03.2024 представник позивача подав відповідь на відзив, в якому зазначив, що підписавши заяву Банк та клієнт приєднуються і зобов`язуються виконувати умови, викладені в Умовах та Правилах надання банківських послуг, Тарифах банку Договорі банківського обслуговування в цілому. Щодо підписання паспорту споживчого кредиту зазначає, що при здійсненні клієнтом власноручного підпису на планшеті не використовувались ніякі електронні дані в якості аналогів власноручного підпису, натомість було вчинено саме власноручний підпис, але на електронному документі на екрані сенсорного пристрою. В анкеті-заяві від 20.05.2013 відповідач підтвердив факт ознайомлення з договором про надання банківських послуг до його укладення, та погодився з його умовами, а також з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами Приватбанк. Також до позовної заяви долучено «Витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» з якої вбачається процентна ставка, розмір комісії та штрафів, тощо. Матеріали справи містять докази чинності Умов та Правил надання банківських послуг, що додані до позовної заяви. На підтвердження розміру заборгованості банком надано виписку по рахунку, яка має статус первинного документа. Стосовно наданого відповідачем власного розрахунку заборгованості зауважує, що відповідач не має спеціальних знань та належної освіти в даній сфері для компетентного проведення розрахунку заборгованості за кредитом. Пояснює, що згідно умов кредитного договору, а саме п. 2.1.1.12.2 сплата відсотків за користування кредитом клієнтів здійснює шляхом надання доручення банку про списання грошей з його поточного рахунку в розмірі нарахованих відсотків. У разі якщо в дату нарахування відсотків згідно Умов, клієнт використав всю суму кредиту, сторони узгодили про збільшення розміру кредиту на розмір боргових зобов`язань за кредитом, що мала місце на дату нарахування відсотків. Відповідно ж до п. 2.1.1.12.1 під борговим зобов`язанням за кредитом сторони узгодили зобов`язання клієнта з повернення тіла кредиту, відсотків за користування кредитом, комісії, пені та штрафі, тобто загальну заборгованість клієнта. Також зауважує, що згідно виписки по рахунку, відповідач певний час належним чином виконував свої зобов`язання за кредитом, що свідчить про те, що він знав про умови кредитування та визнав свої зобов`язання за договором. Тому посилання відповідача про те, що він не був ознайомлений з умовами кредитування не має прийматись судом до уваги (т.1 а.с.190-196).

01.10.2024 представник відповідача подала додаткові пояснення, в яких зазначає, що відповідач змінені позовні вимоги не визнає в повному обсязі. Згідно розрахунку заборгованості за період з 01.12.2015 по 01.09.2022 банком були погашені відсотки за рахунок кредиту на загальну суму 79 474,63 грн. шляхом зміни (збільшення) кредитного ліміту. Відтак, погашення несплачених відсотків за рахунок кредиту є неправомірним, оскільки у заяві позичальника від 20.05.2013 року та у заяві про приєднання до Умов та правил надання послуг від 20.05.2013 не передбачено погашення нарахованих відсотків за рахунок кредиту. Крім того, у період з 06.09.2023 по 08.09.2023 банком у погашення заборгованості за кредитним договором було списано з карткового рахунку відповідача 4 331,63 грн. (463,69 + 231,84 + 3 636,10), що підтверджується скриншотом сторінки в мобільному додатку Приват24 та розрахунком заборгованості станом на 18.01.2024, долученим позивачем до заяви про зменшення позовних вимог. Фактично зменшення позовних вимог позивачем обумовлено списанням з карткового рахунку відповідача коштів у період з 06.09.2023 до 08.09.2023. Щодо стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитом у розмірі 3 857,34 грн. відповідач повністю заперечує проти задоволення цих вимог, оскільки заявою не передбачено відсотків за користування кредитним коштами. Позивачем до матеріалів справи долучений паспорт споживчого кредиту від 24.02.2022, який відповідачем не підписувався. Також, відповідач просить суд врахувати, що за період користування кредитом відповідачем було витрачено кошти в сумі 149 749,53 грн, а повернуто кошти у розмірі 204 086,78 грн, що, з урахуванням того, що сторонами не було погоджено відсоткову ставку, страховий платіж, які безпідставно стягувались за вказаний період, свідчить про відсутність у відповідача заборгованості перед банком, а навпаки наявна переплата у розмірі 54 337,25 грн. У зв`язку з чим просить у задоволені позову відмовити повністю (т.1 а.с.242-244).

13.11.2024 представник позивача подала письмові пояснення, в якому зазначає, що відповідачем було підписано заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг. У даній заяві зазначено, що підписавши цю заяву, відповідач ознайомився та згодний з Умовами та Правилами надання банківських послуг, в тому числі з Умовами та правилами обслуговування по платіжним карткам, розташованим на сайті банку www.privatbank.ua; https://client-bank.private.ua, Тарифами банку, які разом з цією заявою складають Договір банківського обслуговування. Окрім цього, зазначено що відповідачу було надано для ознайомлення Умови та правила в письмовому вигляді, ознайомлення з чим засвідчується власним підписом в Заяві про приєднання. На підставі договору, відповідачу було відкрито картковий рахунок № НОМЕР_1 . Відповідач підписанням Анкети-заяви позичальника приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг. Заява разом з Умовами та Тарифами є договором про надання банківських послуг. Щодо черговості погашення заборгованості, то в першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов`язані з одержанням виконання; в другу чергу виплачуються проценти і неустойки; в третю чергу сплачується основна сума боргу. Отже зарахування коштів на погашення заборгованості здійснюється відповідно до положень ЦК України. Інші пояснення аналогічного змісту подані у відзиві (т.2 а.с.22-29).

02.12.2024 представник відповідача подала додаткові пояснення, що на підтвердження позовних вимог позивач посилається на наявність у підписаній анкеті-заяві пункту «Я згоден (на) з тим, що ця заява, разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між мною та Банком Договір про надання банківських послуг. Я ознайомився (лась) з договором про надання банківських послуг до його укладення і згоден з його Умовами, я зобов`язуюсь виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також ознайомлюватися з їх змінами на сайті Банку», а також на правові позиції, висловлені Верховним Судом у постанові від 10.04.2019 у справі 356/1635/16-ц, постанові від 28.03.2019 у справі № 428/2873/17, постанові від 06.02.2018 у справі № 755/2720/16-ц, постанові від 17.04.2019 у справі № 666/388/16-ц. Вважає дані доводи позивача безпідставними. Так, він не заперечує підписання 21.05.2013 анкети-заяви про приєднання до договору про надання банківських послуг, але заперечує, що даний договір містив умови про сплату відсотків на користь позивача. Інші пояснення мають аналогічний зміст попередніх пояснень (т.2 а.с.34-35).

02.12.2024 представник відповідача подала клопотання про призначення у справі комп`ютерно-технічну експертизу документів (т.2 а.с.37-38).

У судовому засіданні 16.01.2025 року відповідач відмовився від призначення у справі комп`ютерно-технічної експертизи документів.

13.12.2024 представник позивача подала заперечення на додаткові пояснення від 01.12.2024, які є аналогічного змісту попередніх письмових пояснень (т.2 а.с.54-57).

16.01.2025 представник позивача подав пояснення, в яких зазначає, що позивачем АТ КБ «ПриватБанк» до позовної заяви додано копію наказу №СП-2013-6528929 від 11.02.2013 року, яким затверджено редакцію Умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ «КБ «ПриватБанк», що діяла на момент укладення кредитного договору 20.05.2013 року. За договором про надання банківських послуг № б/н від 20.05.2013 відповідач має прострочену заборгованість, що підтверджується банківською випискою про рух коштів. Відповідач сам допустив накопичення заборгованості, так 16.08.2020, маючи кредитну заборгованість в сумі 39988,38 грн., здійснив оформлення покупки в магазині «Ельдорадо» на загальну суму 14011 грн. оформивши оплату за сервісом «оплата частинами» і сплатив перший платіж 700,55 грн. за рахунок збільшення кредитної заборгованості. В подальшому відповідач не сплачував кошти за придбаний товар. Чергові платежі списувалися щомісяця за рахунок збільшення заборгованості по Кредитному договору. Таких оформлень придбання товарів в торгівельних установах з використанням сервісу «оплата частинами» відповідач здійснив декілька разів. Отже, твердження відповідача про виконання свої кредитних зобов`язань є неспроможними. Твердження відповідача про необізнаність Умов та Правил надання банківських послуг не відповідають дійсності, оскільки ОСОБА_1 декілька разів звертався до банку та підписував довідки, а саме: 22.03.2007, 10.10.2008, 20.05.2013, 10.06.2024. У зв`язку з чим просить позов задовольнити в повному обсязі (т.2 а.с.75-77).

Відповідно до ст. 247 ЦПК України забезпечується повне фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав зазначених у позові.

Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов до наступного висновку.

20.05.2013 відповідач подав банку анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку (т.1 а.с.16). Таке приєднання відповідачем вчинено у письмовій формі, що ґрунтується на положеннях ст. 634 ЦК України.

За цим договором про надання банківських послуг відповідач отримав кредит у розмірі 7500,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, який в подальшому було збільшено до 39090,00 грн. (т.1 а.с.14).

Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконує, внаслідок чого банком нарахована заборгованість у розмірі 41650,33 грн., яка складається з: 37792,99 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту; 3857,34 грн. заборгованість за простроченими відсотками.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «Приватбанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

У заяві позичальника від 20 травня 2013 року, підписаній відповідачем, процентна ставка не зазначена.

Позивач, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім простроченого тіла кредиту (суму, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути заборгованість за простроченими відсотками.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі розмір і порядок нарахування відсотків, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за кредитним договором від 20 травня 2013 року, посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/ як невід`ємні частини спірного договору.

Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витягом з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування та інші умови.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема щодо сплати відсотків за користування кредитом, та саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

Позивач звертався з клопотанням про огляд веб-сайту позивача, а саме: розділу 2.1 Умов та правил надання банківських послуг (актуальний на 20.05.2013), проте, наявність на сайті зазначених Умов та правил не підтверджує того факту, що саме з цими умовами та правилами був ознайомлений відповідач.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, ресурс: Архів Умов та Правил надання банківських послуг, розміщений на сайті https://privatbank.ua/terms/, які також містять Тарифи, не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17 (провадження №14-131цс19).

Згідно із ч. 1 і ч. 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 76 82 ЦПК.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України).

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України).

Статтею 83 ЦПК України встановлено, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви.

Тобто, позивач одночасно з поданням позову повинен був подати суду докази на підтвердження своїх вимог щодо надання кредиту відповідачу та домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами.

Таким чином, суд вважає, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, розміщених на сайті https://privatbank.ua/terms/ як невід`ємні частини спірного договору, які містяться в матеріалах даної справи та не містять підпису відповідача, а тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 20 травня 2013 року шляхом підписання анкети-заяви. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами.

З розрахунків, наданих позивачем, судом встановлено, що починаючи з 10 жовтня 2013 року відповідач користувався кредитними коштами та позивачем нараховувались відсотки за користування кредитом, які частково сплачувались позивачем.

З розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 30.10.2015 заборгованість ОСОБА_1 становить 5811,40 грн.

З розрахунку за період з 01.11.2015 по 18.01.2024 вбачається, що станом на 18.01.2024 заборгованість за тілом кредиту складає 37 792,99 грн., при цьому за цей же період відповідачем сплачено кошти, які позивачем спрямовано на погашення відсотків, у загальному розмірі 81 891,60 грн.

За період з 10.10.2013 по 18.01.2024 відповідачем отримано грошові кошти в загальній сумі 122 199,80 грн. (колонка №3 «Витрати клієнтом кредитних коштів» в розрахунках станом на 30.06.2019 та на 18.01.2024).

Тобто, станом на 18.01.2024 з дня початку користування кредитними коштами відповідач фактично отримав кредитні кошти в сумі 128 011,20 грн. (5811,40 грн. + 122 199,80 грн.).

В цей же період банком нараховані відсотки за користування кредитом та збільшено тіло кредиту за рахунок несплачених відповідачем відсотків.

Суд вважає, що нарахування відсотків за користування кредитом, а також погашення несплачених відсотків за рахунок кредиту є неправомірним, оскільки в анкеті-заяві позичальника від 20.05.2013 процентна ставка не зазначена та не передбачено погашення нарахованих відсотків за рахунок кредиту.

В даному випадку сплачені відповідачем кошти, які позивач безпідставно зарахував на погашення процентів при відсутності домовленості про їх сплату в підписаній відповідачем анкеті-заяві підлягають зарахуванню на погашення тіла кредиту.

Такий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 жовтня 2019 року у справі №545/2248/17 (провадження №61-11459св19).

Отже, за вказаний період відповідачем в рахунок погашення кредиту сплачено кошти у розмірі 182 812,80 грн., в тому числі і на погашення відсотків за користування кредитом (2426,67 грн. колонка №11 «Сплачено відсотків» в розрахунку станом на 31.10.2015) + 177 001,40 грн. (колонка №21 «Сума коштів внесена клієнтом на погашення заборгованості» в розрахунку станом на 30 червня 2019 року та колонка №30 «Сума коштів внесена клієнтом на погашення заборгованості» в розрахунку станом на 18 січня 2024), що також підтверджується і розрахунком позивача.

Оскільки, відповідачем фактично отримано кредитні кошти в розмірі 122 199,80 грн. та при цьому в рахунок погашення заборгованості сплачено кошти в розмірі 182 812,80 грн., то суд приходить до висновку, що заборгованість за простроченим тілом кредиту в розмірі 37 792,99 грн., яку просить стягнути позивач, утворилась виключно внаслідок неправомірного нарахування позивачем відсотків за користування кредитом та погашення несплачених відсотків за рахунок кредиту, а відтак позивачем не доведено належними, допустимими та достовірними доказами наявність у відповідача заборгованості за простроченим тілом кредиту.

Отже, позов не підлягає задоволенню у зв`язку з недоведеністю позивачем наявності у відповідача заборгованості за простроченим тілом кредиту, а також у зв`язку з безпідставністю позовних вимог в частині стягнення прострочених відсотків, нарахованих за користування кредитом, через відсутність передбаченого обов`язку відповідача по їх сплаті позивачу в анкеті-заяві від 20 травня 2013 року, оскільки Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, розміщених на сайті https://privatbank.ua/terms/ не можуть вважатися складовою частиною спірного кредитного договору.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України у зв`язку з відмовою у задоволенні позову не підлягають стягненню на користь позивача понесені ним витрати зі сплати судового збору.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76 81, 141, 258, 259, 263 265, 268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволені позову Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (адреса місцезнаходження: 01001 м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, код за ) до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 31.03.2025.

Суддя Ю.В. Молонова