Справа № 130/3329/24
Провадження № 22-ц/801/742/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Вернік В. М.
Доповідач:Оніщук В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2025 рокуСправа № 130/3329/24м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Оніщука В. В. (суддя-доповідач),

суддів: Копаничук С. Г., Рибчинського В. П.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Моторне (транспортне) страхове бюро України,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу адвоката Синюка Станіслава Леонідовича в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 13 лютого 2025 року, постановлену у складі судді Верніка В. М., у залі суду,

встановив:

Короткий зміст вимог

У листопаді 2024 року ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Моторного (транспортного) страхового бюро України, про відшкодування шкоди.

Рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 10 січня 2025 року позов було задоволено, вирішено:

- стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 майнову шкоду в сумі 50 372 грн, моральну шкоду в розмірі 5 000 грн, а також судові витрати із сплати судового збору в сумі 968,96 грн;

- повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 968,96 грн судового збору;

- у задоволенні вимог представника третьої особи адвоката Висоцької Х. О. щодо стягнення на користь МТСБУ витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 1 000 гривень відмовлено.

04 лютого 2024 року представник ОСОБА_1 адвокат Синюк С. Л. подав до суду заяву про ухвалення додаткового рішення.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 13 лютого 2025 року було відмовлено у прийнятті додаткового рішення у справі.

Своє рішення місцевий суд мотивував тим, що із матеріалів справи №130/3329/24 вбачається, що стороною позивача ані в підготовчому засіданні, а ні у будь-яких інших поданих заявах чи клопотаннях не робилася заява щодо подальшого подання доказів на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу.

Таким чином, стороною позивача не було заявлено про намір подати відповідні докази, які підтверджують витрати понесені позивачем на професійну правничу допомогу в суді та оплату послуг за професійну правничу допомогу, та не подано відповідної заяви до закінчення судового розгляду у справі, як це передбачено ч.8 ст.141 ЦПК України, що свідчить про порушення порядку для подання відповідних доказів.

Суд врахував, що подання представником позивача адвокатом Синюком С. І. 22 листопада 2024 року заяви щодо розгляду даної справи 09 січня 2025 року та всіх подальших судових засідань без участі позивача та його представника за загальновідомих положень ч. 3 ст. 200 ЦПК України стосовно можливості ухвалення судом рішення за результатами підготовчого провадження у разі визнання позову відповідачем, передбачало усвідомлення за потреби відшкодування витрат на професійну правничу допомогу необхідність завчасно подати заяву про намір подати відповідні докази на підтвердження понесених позивачем відповідних витрат, й непереборних перешкод для виконання заздалегідь такого процесуального обов`язку не повідомлено стороною позивача та не встановлено наразі судом.

При цьому, цитування у поданій наразі заяві представником позивача окремого змісту позовної заяви про те, що у зв`язку з розглядом справи позивач очікує понести, зокрема витрати на правничу допомогу, й попередній (очікуваний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом даної справи, становитиме 6 000 грн, є посиланням на вказівку у позові передбаченого щодо його змісту відповідними приписами п. 9 ч. 3 ст. 175 ЦПК України саме попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, й не може довільно ототожнюватися з заявою, що повинна бути подана до закінчення судових дебатів, про намір подати докази на підтвердження витрат на правничу допомогу, відмінність обов`язків щодо чого визначена наведеним вище правовим висновком касаційного суду.

Відтак, оскільки стороною позивача у заяві про винесення додаткового рішення не зазначено жодної з підстав, зазначених у ст. 270 ЦПК України для ухвалення додаткового рішення, а також ці підстави не встановлені судом, приймаючи до уваги, що питання відшкодування позивачеві судових витрат, вирішено під час ухвалення рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 10 січня 2025 року на підставі представлених на той час доказів, а також враховуючи, що стороною позивача до закінчення судових дебатів не заявлялося про подачу протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду доказів щодо судових витрат у зв`язку з розглядом цієї справи, лише за умови чого законом передбачено можливість вирішення питання їх розподілу після винесення основного рішення по суті спору, тому суд вважав за необхідне відмовити у задоволенні заяви представника позивача про ухвалення додаткового рішення, оскільки його вимоги не ґрунтуються на приписах закону.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погодившись із таким судовим рішенням, представником позивача подано апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивачки судові витрати на правничу допомогу у розмірі 6 000 грн.

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Вінницького апеляційного суду від 19 лютого 2025 року для розгляду цієї справи визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Оніщук В. В., судді: Копаничук С. Г., Рибчинський В. П.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 24 лютого 2025 року апеляційну скаргу залишено без руху, надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 03 березня 2025 року відкрито апеляційне провадження у справі, надано строк для подання відзиву на апеляційну скаргу.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 05 березня 2025 року справу призначено до розгляду на 27 березня 2025 року у порядку письмового провадження та відкладено на 31 березня 2025 року.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що під час подання позовної заяви було зазначене орієнтовні витрати позивача на правову допомогу й про те, що відповідні докази будуть подані у встановлений законом термін та порядок. На підтвердження розрахунків, обсягу, вартості позивачем надано належні та допустимі докази та обґрунтування заяви про ухвалення додаткового рішення.

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Позиція суду апеляційної інстанції

Справа розглядається в порядку частини першої статті 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи. Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Апеляційний суд у складі судової колегії, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, дійшов таких висновків.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За змістом частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвала суду першої інстанції вказаним вимогам закону не відповідає.

Відповідно до частин першої, другої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

За змістом статті 6 ЦПК України суд зобов`язаний здійснювати правосуддя на засадах рівності учасників цивільного процесу перед законом і судом незалежно від будь-яких ознак.

Згідно з частинами першою-третьою статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Однією з основних засад цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (частина перша, пункт 1 частини третьої статті 133 ЦПК України).

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами (частини перша, друга статті 137 ЦПК України).

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) (частина восьма статті 141 ЦПК України).

Суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати (пункт 3 частини першої статті 270 ЦПК України).

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Інтереси ОСОБА_1 в суді першої інстанції представляв адвокат Синюк С. Л.

Як видно зі змісту позовної заяви, представник позивача повідомив про заплановані витрати позивачки на правову допомогу у розмірі 6 000 грн. Разом з тим у прохальній частині позовної заяви адвокат просив стягнути з відповідача на користь позивачки судові витрати на правничу допомогу, зазначивши, що докази їх понесення будуть надані у процесі розгляду справи або протягом п`яти днів після винесення судом рішення.

Таким чином висновки суду першої інстанції про те, що позивачем не було зроблено заяву про розподіл судових витрат до закінчення судових дебатів є необґрунтованими.

У рішенні суду від 10 січня 2025 року питання розподілу судових витрат на правничу допомогу, понесених ОСОБА_1 судом не вирішувалося, а тому суд мав розглянути по суті заяву її представника про ухвалення додаткового рішення.

З огляду на викладене, ухвала суду першої інстанції постановлена із порушенням норм процесуального закону, а тому підлягає скасуванню.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Отже, доводи апеляційної скарги знайшли підтвердження під час апеляційного перегляду справи.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно зі статтею 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З огляду на викладене, колегія суддів виснує, що оскаржувану ухвалу суду першої інстанції слід скасувати, а справу направити в суд першої інстанції для продовження розгляду питання про ухвалення додаткового рішення у справі, при цьому апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, оскільки заявником у скарзі було заявлено прохання про ухвалення додаткового рішення безпосередньо судом апеляційної інстанції, однак в даному випадку питання розподілу витрат на правничу допомогу не було предметом розгляду по суті судом першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 374, 376, 381-384 ЦПК України, Вінницький апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Синюка Станіслава Леонідовича в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 13 лютого 2025 року скасувати.

Цивільну справу №130/3329/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи Моторного (транспортного) страхового бюро України, про відшкодування шкоди направити в суд першої інстанції для продовження розгляду питання про ухвалення додаткового рішення у справі.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених підпунктами а - г пункту 2 частини 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий В. В. Оніщук

Судді С. Г. Копаничук

В. П. Рибчинський