КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
провадження № 22-ц/824/503/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

судді - доповідача Кирилюк Г. М.

суддів: Рейнарт І. М., Ящук Т. І.,

розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою представника Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - Ніколаєнко Олени Миколаївни на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 29 листопада 2023 року та на додаткове рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 20 грудня 2023 року в складі судді Слободянюк А. В.,

встановив:

06.07.2023 Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 15.07.2021 здійснено ідентифікацію клієнта та ОСОБА_1 підписала Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг з метою отримання послуги «Миттєва розстрочка. Кредит готівкою». Підпис відповідачем здійснено власноруч на планшеті. Відповідно до п. 3 Договору із відповідачем погоджено використання ОТР пароля в якості підпису та інших видів простого електронного підпису.

У подальшому ОСОБА_1 виявила бажання отримати послугу «Миттєва розстрочка. Кредит готівкою» та 30.01.2022 підписала паспорт кредиту та графік кредиту за допомогою ОТП пароля.

Відповідно до договору та графіку кредиту із відповідачем погоджено наступні умови послуги «Миттєва розстрочка. Кредит готівкою»: розмір кредиту: відповідно до Графіку кредиту; строк кредитування: відповідно до Графіку кредиту; процентна ставка, відсотків річних 2, 9 %; кількість та розмір платежів, періодичність: платежі здійснюються щомісяця рівними частинами згідно Графіку погашення кредиту.

Відповідачка не надала своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості по кредиту, відсоткам, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 01.05.2023 становить 53 083, 04 грн, яка складається з: 53 033,44 грн - заборгованість за кредитом; 49,60 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом.

Посилаючись на вказані обставини, АТ КБ «ПриватБанк» просило суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 30.01.2022 в розмірі 53 083,04 грн станом на 01.05.2023.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 29 листопада 2023 року в задоволенні позову відмовлено.

Додатковим рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 20 грудня 2023 року з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу згідно Договору про надання правової допомоги № 32 від 07 лютого 2023 року в розмірі 11 900 грн.

02.01.2024 представник АТ КБ «ПриватБанк» - Ніколаєнко О. М. подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 29 листопада 2023 року та додаткове рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 20 грудня 2023 року та ухвалити нове рішення, яким позов АТ КБ «ПриватБанк» задовольнити в повному обсязі.

Посилається на ті підстави, що 15.07.2021 здійснено ідентифікацію клієнта та ОСОБА_1 підписала Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг. Підпис відповідачем здійснено власноруч на планшеті, що відповідає вимогам Постанови НБУ від 13.12.2019 №151 «Про затвердження Положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України».

30.01.2022 відповідач скористалась послугою «Оплата частинами» та оформила кредит на суму 61 995 грн.

Відповідно до послуги «Оплата частинами» клієнт має можливість купити товар або послугу в торгово-сервісних підприємствах та/або інтернет-магазинах за 30 секунд в розстрочку за кредитною карткою. Оплата товару або послуги здійснюється шляхом списання щомісячних платежів з картки клієнта, а в разі недостатньої кількості коштів для оплати чергового платежу, клієнт доручає банку встановити овердрафт на кредитку картку на суму, необхідну для сплати чергового платежу.

Розрахунком заборгованості та випискою по рахунку підтверджено порушення відповідачем зобов`язань за кредитним договором.

Позивач вважає, що суд першої інстанції формально підійшов до розгляду справи та не врахував, що будь-які операції через додаток Приват24 можливі лише шляхом введення коректного логіну та паролю входу до Приват24.

У словах ОСОБА_1 багато невідповідностей та суперечностей, на які суд першої інстанції не звернув уваги, а саме:

1) телефон відповідача викрали 29.01.2022, а кредит оформлено лише наступного дня 30.01.2022. Постає питання, чому шахрай відразу не скористався кредитними коштами, а лише наступного дня оформив кредит?;

2) відповідач стверджує, що зверталася до поліції 30.01.20222, але її заяву не прийняли, при цьому ніяких доказів звернення до поліції саме 30.01.2022 відповідач не надала. Постає питання, що заважало відповідачу звернутися до поліції 31.01.2022, 01.02.2022, чому вона звернулась лише 02.02.2022?

3) із виписки по картці відповідача №061441 слідує, що 30.01.2023 було здійснено чимало операцій, в т.ч. поповнення картки, зняття готівки в банкоматі і всі ці операції по часу передували операції з оформлення кредиту "Оплата частинами".

Тобто, дані обставини можуть свідчать про те, що саме відповідач користувалась карткою та оформила кредит;

4) на офіційній сторінці Приватбанку доступна інформація щодо процедури оформлення послуги «Оплата частинами».

Як зазначає відповідач, картку вона не втрачала, відповідно оплата була за допомогою QR-коду через додаток Приват24 та підтвердження входу через повідомлення в додаток Приват24. Як стверджує відповідач, після відновлення номеру вона зайшла до Приват24 і побачила оформлення кредиту. Тобто, зміни логіну входу до Приват24 не було, а саме зміни фінансового номеру, що не заперечується відповідачем.

Зазначає, що для того, щоб змінити пароль входу до Првиат24 недостатньо мати лише мобільний телефон, потрібно знати ПІН-код картки клієнта.

За розголошення ПІН-коду картки та паролю входу до Приват24 несе відповідальність лише Клієнт.

ОСОБА_1 приховала від суду передачу персональних даних третім особам, через що і було знято кошти з картки клієнта.

Якби ОСОБА_1 не розголосила ПІН-код своєї картки, то інша особа навіть маючи фінансовий телефон клієнта не змогла б ні зайти до Приват24, ні змінити пароль входу до Приват24.

Наявність кримінального провадження не може свідчити про вчинення злочину стосовно позивача до винесення вироку, а також не морже бути підставою для звільнення її від обов`язку належного виконання зобов`язання за договором.

Оскільки позичальник зобов`язання належним чином не виконала, розголосила персональні дані третім особам, то зобов`язана повернути використані кошти та відсотки за користування коштами.

Стосовно витрат на правничу допомогу зазначає, що дана справа є незначної складності, а тому розмір витрат на правничу допомогу не відповідає вимогам розумності та справедливості. Позивачем подавалось клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу, яке залишено судом без задоволення.

17.09.2024 представник ОСОБА_1 - адвокат Лаухіна В. В. подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Зазначає, що відповідачка не зверталась до позивача із заявою на видачу їй кредиту та не укладала з позивачем договір від 30.01.2022 №5711 про видачу кредиту на суму 61 995 грн.

Підписання паспорту кредиту та графіку кредиту здійснювалося з використанням ОТР пароля, а не власноручного підпису користувача банківськими послугами, та без належної ідентифікації та встановлення особи, що звертається за отриманням кредиту, шляхом введення такого паролю.

У відзиві на позов та своїх поясненнях відповідачка зазначала, що телефон у неї вкрали в ніч з 29-го на 30-те січня (ближче до ранку 30-го січня 2022 року). Перша здійснена зловмисниками операція відбулася о 08:44 ранку 30.01.2022 -поповнення карти на 15 000 грн з метою збільшення кредитного ліміту. Після цього, починаючи з 10:16 ранку відбувалось зняття готівки в банкоматі без картки, що підтверджується випискою по рахунку. Вказані документи разом з показами свідка підтверджують слова відповідача про обставини заволодіння карткою.

З показів свідка та відповідачки встановлено, що вперше вона звернулась до поліції саме 30.01.2022 і вже після відсутності будь-якої реакції на її заяву про злочин вдруге подала заяву, про що свідчить талон-повідомлення про прийняття і реєстрацію заяви про кримінальне правопорушення.

Всі операції, що передували оформленню кредиту, здійснювалися шахраями. З виписки по рахунку вбачається, що 30.01.2022 по кредитній карточці відповідача було здійснено 35 фінансових операцій на значні суми, а саме купівля товарів, зняття готівки та переказ коштів на іншу картку.

Позивач не переконався належним чином в особі боржника, який звертається за отриманням кредиту, та ніяк не відреагував на аномальну велику кількість нетипових відповідачці операцій на неприродно великі суми коштів. Адже за всі шість років правовідносин відповідачка не зверталась до банку за великими кредитами та не мала оборотів на таку значну суму.

Вважає, що висновок позивача про те, що оформлення послуги "Оплата частинами" відбулася виключно через додаток Приват24 є голослівним. Позивач не надав суду доказів в підтвердження способу оплати товару з використанням послуги «Оплата частинами».

Позивач також умовчує те, що змінити пін-код обраної картки клієнта маючи доступ до фінансового номеру телефону, можливо.

Фотографія лицьової сторони карти з номером була збережена у фотогалереї, оскільки номер картки не є тими відомостями, що підлягають збереженню. Тож шахраї, дізналися чотири останні цифри номеру картки відповідачки, змінили пін-код та отримали змогу змінити пароль доступу до Првиат24. З фотографії з екрану телефону відповідачки вбачається, що їй довелося змінювати пін-код своєї картки після того, як вона дізналася про оформлення на її ім`я кредиту, оскільки попередній пін-код та пароль входу в Приват24 не діяли.

Позивач не довів обставин, які беззаперечно свідчать про те, що відповідач своїми діями чи бездіяльністю сприяла втраті, незаконному використання ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, а також зважаючи на відсутність волевиявлення відповідача у проведенні платіжних операцій, у задоволенні вимог про стягнення заборгованості з останньої має бути відмовлено.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до положень частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Апеляційний суд враховує, що було прийнято Закон України «Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України та Кодексу адміністративного судочинства України щодо гарантування права на судовий захист у малозначних спорах», який набрав чинності 19.07.2024.

Згідно з вказаним Законом частину першу статті 369 ЦПК України викладено в новій редакції: «Апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи».

Прикінцевими положеннями цього Закону установлено, що позовні заяви і апеляційні скарги, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що апеляційну скаргу подано до набрання чинності вказаним вище Законом, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За частиною першою статті 16 ЦК України, частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 15.07.2021 здійснено ідентифікацію клієнта та ОСОБА_1 підписала Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідачем погоджено використання ОТР- пароля в якості підпису.

15.07.2021 позивач видав ОСОБА_1 картку № НОМЕР_1 з кредитним лімітом 2 000 грн. Після цього відповідачка постійно користувалась вказаною карткою.

30.01.2022, ідентифікувавши ОСОБА_1 за введеним у відповідне поле програмного комплексу АТ КБ «ПриватБанк» ОТР-паролем, позивачем оформлено на ім`я відповідача кредит «Оплата частинами» о 12:33:12 год. на суму 61 995 грн на споживчі цілі, в т. ч придбання товарів, оплата послуг, на строк до 30.10.2022, з фіксованою річною ставкою 0,01% на місяць (0,12% річних). Платежі здійснюються щомісяця рівними частинами згідно Графіку погашення кредиту.

30.01.2022 кредитний ліміт ОСОБА_1 встановлено в сумі 61 995 грн.

За твердженням відповідача, в ніч з 29.01.2022 на 30.01.2022 близько 6-ї години ранку 30.01.2022 у неї було викрадено два телефони, на яких було встановлено мобільні додатки, зокрема додаток «Приват24». Зникнення телефонів вона виявила близько 10-ї години ранку, проте не надала цьому ніякого значення та не зателефонувала одразу до банку, щоб заблокувати картки/рахунки. Натомість вона пішла в магазин електроніки за новим телефоном та в офіс мобільного оператора «Лайф» щоб відновити номери телефонів. І лише там, оформивши розстрочку на новий телефон і увійшовши до мобільного додатку «Приват24», вже на новому телефоні вона побачила, що хтось оформив на її ім`я кредит. Вона негайно зателефонувала в банк та заблокувала свій рахунок. Цього ж дня вона звернулась до поліцейського відділку і написала заяву про злочин. На наступний день вона знову звернулась в поліцію, що підтверджується талоном-повідомленням №5905.

Надана відповідачем до справи копія талону-повідомлення №5905 про прийняття і реєстрацію заяви про кримінальне правопорушення містить виправлення в частині дати, а тому вказаний доказ не може бути визнано належним доказом по справі (а.с. 32 т.1).

Згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, з заявою про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_1 звернулась 02.02.2022. Короткий виклад обставин, що можуть свідчити про чинення кримінального правопорушення: 30.01.2022 приблизно о 05 год. 50 хв. невстановлена особа шахрайським шляхом заволоділа грошовими коштами з банківської картки ПриватБанку у загальній сумі 144 988 грн 53 коп., оформила кредити в інших банках (а.с.53 т.1).

Згідно пояснень свідка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 о 06.00 год. ОСОБА_1 повернулась із дня народження та виявила відсутність в неї двох мобільних телефонів. Розхвилювавшись з цього приводу вона лягла спати. Весь день 30.01.2022 вони буди вдома разом з ОСОБА_1 , приблизно о 15:00 год. вони вирушили для придбання нового мобільного телефону та відновлення номерів мобільного оператора «Лайф» в ТЦ «DOMA». Протягом всього дня 30.01.2022 ОСОБА_3 не збільшувала кредитний ліміт, готівку не знімала, не вчиняла дій щодо поповнення своєї картки, не робила покупки в магазині Епіцентр. Четверик не одразу зателефонувала до банку, щоб заблокувати картки/рахунки, а зробила це лише коли відновила свій номер телефону і отримала доступ до мобільного додатку приват24.

Відповідно до тверджень відповідача, вона отримала змогу змінити пароль доступу до Приват24 30.10.2022 о 16:55 год. (а.с. 16 , 19 т.2).

Відповідно до копії чеку на покупку ОСОБА_1 мобільного телефону, остання придбала мобільний телефон 30.01.2022 о 18:17:51 (а.с. 112 т.1).

Згідно виписки по рахунку ОСОБА_1 в АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , 30.01.2022 о 07:41:2022 відбулось зарахування на рахунок відповідача суми вкладу з «Скарбничка» - 1 300 грн; о 08:44:50 - поповнення рахунку на суму 15 000 грн; 09:05:13 - зарахування суми вкладу з «Скарбничка» -2 200 грн; 10:16:57 - зняття готівки в банкоматі без картки - 4 042,02 грн; 10:18:58 - зняття готівки в банкоматі без картки - 4 042,02 грн; 10:21:20 - зняття готівки в банкоматі без картки - 4 042,02 грн; 10:23:25 - зняття готівки в банкоматі без картки - 4 042,02 грн; 10:30:08 - зняття готівки в банкоматі без картки - 1 769,46 грн; 11:04:00 - поповнення карти - 1000 грн; 11:44:46 - поповнення готівкою своєї картки в терміналі самообслуговування - 5 000 грн; 11:50:05 -зарахування суми вкладу «Скарбничка» 740 грн; 11:53:15 - поповнення готівкою своєї картки в терміналі самообслуговування - 5 000 грн; 11:53:46 - поповнення готівкою своєї картки в терміналі самообслуговування - 188 грн; 11:57:37 - поповнення готівкою своєї картки в терміналі самообслуговування - 2 000 грн; 11:58:14 - поповнення готівкою своєї картки в терміналі самообслуговування - 46 грн.

Після оформлення кредиту 30.01.2022 з вказаного рахунку :

- о 12:33:13 год. здійснено транзакцію на суму 6 199,50 грн , першій платіж за покупку на суму 61 995 грн в магазин Ельдорадо за сервісом : «оплата частинами»;

- о 12:46:06 год. здійснено транзакцію на суму 1 659,70 грн , першій платіж за покупку на суму 16 597 грн в магазин Ельдорадо за сервісом : «оплата частинами»;

- о 12:50:41 год. здійснено транзакцію на суму 3 077,31 грн, переказ зі своєї карти;

- о 13:49:55 год. здійснено транзакцію переказу зі своєї карти на суму 3 184,48 грн;

- о 13:51:20 год. здійснено транзакцію переказу зі своєї карти на суму 3 184,48 грн;

- о 13:51:52 год. здійснено транзакцію переказу зі своєї карти на суму 2 631,77 грн;

- о 13:52:30 год. здійснено транзакцію переказу зі своєї карти на суму 3 184,48 грн;

- о 13:53:29 год. здійснено транзакцію переказу зі своєї карти на суму 3 184,48 грн;

- о 15:03:14 здійснено транзакцію на суму 37 499 грн, ремонт/будівництво Епіцентр;

- о 15:11:48 здійснено транзакцію на суму 21 999 грн, ремонт/будівництво Епіцентр (а.с. 115 т.1).

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з відсутності вини відповідача у отриманні та перерахуванні спірних грошових коштів. Позивачем не доведено, що ОСОБА_1 , як користувач кредитної картки, своїми діями чи бездіяльністю сприяла у доступі до відомостей по кредитній картці, її особового рахунку, аккаунту чи мобільного додатку «Приват24», незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дала змогу ініціювати 30.01.2022 збільшення кредитного ліміту та подальшого витрачання кредитних коштів невідомими особами у загальній сумі 61 995 грн.

Судом встановлено звернення відповідача до правоохоронних органів з приводу вчинених стосовно неї шахрайських дій, та до банку з повідомленням про несанкціоноване витрачання грошових коштів. За таких підстав суд першої інстанції дійшов до висновку, що відповідач здійснила всі заходи щодо доведення своєї невинуватості.

Апеляційний суд не погоджується з висновками суду першої інстанції.

Відповідно до статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною першою статті 1068 ЦК України передбачено, що банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка.

Відповідно до статті 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунку клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Закон України «Про платіжні послуги» визначає поняття та загальний порядок виконання платіжних операцій в Україні, встановлює виключний перелік платіжних послуг та порядок їх надання, категорії надавачів платіжних послуг та умови авторизації їх діяльності, визначає загальні засади функціонування платіжних систем в Україні, загальні засади випуску та використання в Україні електронних грошей та цифрових грошей Національного банку України, установлює права, обов`язки та відповідальність учасників платіжного ринку України, визначає загальний порядок здійснення нагляду за діяльністю надавачів платіжних послуг, надавачів обмежених платіжних послуг, порядок здійснення оверсайта платіжної інфраструктури.

Згідно з частиною двадцятою статті 38 Закону України «Про платіжні послуги» користувач зобов`язаний зберігати та використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства та умов договору, укладеного з емітентом, не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це права, не повідомляти та іншим чином не розголошувати індивідуальну облікову інформацію та/або іншу інформацію, що дає змогу ініціювати платіжні операції, негайно після того, як така інформація стала йому відома, повідомити емітента у спосіб та каналами зв`язку, передбаченими договором між емітентом та платником, про факт втрати електронного платіжного засобу та/або факт втрати індивідуальної облікової інформації.

Відповідно до пункту 1 розділу VI Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління НБУ 05.11.2014 № 705 (далі - Положення), користувач зобов`язаний використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це законного права або повноважень.

Відповідно до пункту 6 розділу VI Положення, користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов`язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк.

Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення користувачем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів.

Відповідно до пункту 8 розділу VI Положення, емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції.

Емітент у разі повідомлення користувачем про незавершену операцію з унесення коштів через платіжні пристрої банку-емітента на рахунки, відкриті в банку-емітенті, після подання користувачем емітенту відповідного документа, що підтверджує здійснення цієї операції, негайно зараховує зазначену в цьому документі суму коштів на відповідний рахунок.

Відповідно до пункту 11 розділу VI Положення, користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Аналіз вказаних нормативно-правових актів, які є спеціальними для спірних правовідносин, дає підстави для висновку, що при здійсненні операцій з використанням електронних платіжних засобів відповідальність за безпеку здійснення переказу коштів покладається як на платника, так і на емітента (банк чи іншу установу), які зобов`язані вжити всіх заходів по нерозголошенню третім особам інформації, що дає змогу виконувати платіжні операції від імені платника з використанням електронного платіжного засобу.

Лише наявність обставин, які доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, є підставою для його цивільно-правової відповідальності.

Вказане узгоджується із висновками Верховного Суду України у постанові від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15 та Верховного Суду у постановах від 23 січня 2018 року у справі № 202/10128/14-ц, від 13 вересня 2019 року у справі № 501/4443/14-ц, від 20 листопада 2019 року у справі № 577/4224/16-ц, від 17 червня 2021 року у справі № 759/4025/19, від 16 серпня 2023 року № 176/1445/22.

У постанові Верховного Суду від 08 лютого 2018 року в справі № 552/2819/16-ц (провадження № 61-1396св18) вказано, що: «користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Наведені правила визначають предмет дослідження та відповідним чином розподіляють між сторонами тягар доведення, а отже, встановленню підлягають обставини, що беззаперечно свідчитимуть, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції від його імені. В разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів.

У постанові Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 537/3312/16 (провадження № 61-17629св18) зазначено, що: «сам по собі факт коректного вводу вихідних даних для ініціювання такої банківської операції, як списання коштів з рахунку користувача, не може достовірно підтверджувати ту обставину, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції».

У справі, що переглядається, встановлено, що ОСОБА_1 , як користувач банківських послуг, виявивши 30.01.2022 о 10 год. ранку крадіжку двох телефонів, на яких було встановлено додаток «Приват24», невідкладно не повідомила про це банк, чим сприяла у незаконному використанню фінансового телефону та інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, зокрема, оформлення кредитів та переказів грошових коштів.

До АТ КБ «Приватбанк» ОСОБА_1 із заявою про блокування картки звернулась вже після придбання мобільного телефону та встановлення на ньому додатку "Приват24", тобто після 18.00 год. 30.01.2022.

З огляду на обставини справи та надані докази, неповідомлення невідкладно відповідачем про виявлення крадіжки фінансового телефону з метою блокування банком платіжних операцій по її рахунку, суд першої інстанції дійшов хибного висновку про відсутність вини позивача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів.

Позивачем доведено обставини видачі кредиту та його розмір, на підтвердження чого надано розрахунок заборгованості та виписку по рахунку відповідача, яка є первинним бухгалтерським документом та підтверджує здійснення фінансових операцій за картковим рахунком відповідача.

Доказів на спростування розміру заборгованості, який було визначено позивачем : за тілом кредиту в сумі 53 033,44 грн; за процентами в сумі 49,60 грн відповідачем надано не було.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції допущено порушено норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки суд апеляційної інстанції дійшов висновку про скасування рішення суду з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову, підлягає скасуванню й додаткове судове рішення про розподіл судових витрат.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, а саме щодо стягнення судового збору, колегія суддів виходить з наступного.

У відповідності до положень Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви позивачем сплачено судовий збір в сумі 2 684 грн (а. с.30 т.1), за подання апеляційної скарги - 4 026 грн (а.с.175 т.1).

Відповідно до ст. 141 ЦПК України на користь позивача з відповідача підлягають стягненню сума судового збору, сплаченого при зверненні до суду першої та апеляційної інстанції в розмірі 6 710 гривень.

Керуючись ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - Ніколаєнко Олени Миколаївни задовольнити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 29 листопада 2023 року та додаткове рішення Дніпровського районного суду міст Києва від 20 грудня 2023 року скасувати.

Ухвалити по справі нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» ( , адреса: м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д) заборгованість за кредитним договором в сумі 53 083,04 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» судові витрати по сплаті судового збору в сумі 6 710 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків визначених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач Г. М. Кирилюк

Судді: І. М. Рейнарт

Т. І. Ящук