справа № 362/8562/24
провадження № 2/362/1006/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2025 року

Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі головуючого судді Поповича О.В., за участю секретаря судового засідання Диптан Н.М., розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Василькові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Глевахівської селищної ради про встановлення юридичних фактів і визнання права власності на житловий будинок у порядку спадкування й

установив:

Суть спору. Процедура

Позивач звернулась до суду із позовом, в якому просить установити юридичні факти, а саме належності ОСОБА_2 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 , правовстановлюючого документу, а саме свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок, виданого Глевахівською селищною радою 24 жовтня 1995 року про право приватної власності ОСОБА_2 на житловий будинок з належними побудовами і спорудами в АДРЕСА_1 ; факт прийняття ОСОБА_3 спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 у виді житлового будинку по АДРЕСА_1 ; факту родинних відносин, що мати позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , померлий ІНФОРМАЦІЯ_3 , були рідними братом та сестрою. Також позивач просить визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними будовами та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , 1956 року побудови, загальною площею 65,6 кв.м., житлово площею 46,1 кв.м.- в порядку спадкування після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 .

Позовну заяву позивач обґрунтовує тим, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 її матері ОСОБА_4 відкрилась спадщина у виді житлового будинку АДРЕСА_1 , який померла спадкувала після смерті брата, але не оформила своїх спадкових прав. Будучи єдиним спадкоємцем майна померлої матері, позивач звернулась до Державного нотаріуса з заявою щодо оформлення своїх спадкових прав, однак отримала відмову. Постановою державного нотаріуса П`ятої київської державної нотаріальної контори Мусієнко К.П. від 08 липня 2021 року № 1943/02-31 позивачу відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на зазначений житловий будинок з тих підстав, що відсутні докази родинних стосунків між рідними братом і сестрою ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ; відсутністю відомостей щодо прийняти спадщину ОСОБА_3 після смерті ОСОБА_2 , а також через наявні розбіжності в прізвищі спадкодавця ОСОБА_2 , заповіті від імені ОСОБА_5 , та свідоцтві про право приватної власності на зазначений житловий будинок на ім`я ОСОБА_6 , також зазначає про наявність в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відкритого розділ на житловий будинок за зазначеною адресою, який зареєстровано за іншою особою.

Суд ухвалою від 24 грудня 2024 року відкрив провадження у справі та постановив справу розглядати за правилами загального позовного провадження. Цією ж ухвалою суд витребував у державного нотаріуса П`ятої київської державної нотаріальної контори Мусієнко К.П. копію матеріалів спадкової справи №66699888 (582/2020) щодо майна померлої 06. Червня 2020 року ОСОБА_4 ; витребував у державного нотаріуса Другої Васильківської державної нотаріальної контори копію матеріалів спадкової справи № 64516431 (143/2019) щодо майна померлого ОСОБА_3 .

Ухвалою від 12 лютого 2025 року суд закрив закрито підготовче провадження у справі та призначив справу до судового розгляду.

До початку судового засідання від представника позивача адвоката Стукалової І.В. до суду надійшла заява, в якій вона просила розгляд справи проводити без її участі та участі заявниці, вимоги підтримала, просить їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надіславши до суду заяв про визнання позову та розгляд справи у відсутності представника Глевахівської селищної ради.

Інших заяв та клопотань до суду не надходило.

Відповідно до частини другої статті 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

За правилами частини другої статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Встановлені судом фактичні обставини справи та їх оцінка

ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_4 , що стверджується свідоцтвом про її народження та свідоцтвом про укладення шлюбу, яким підтверджується зміна її прізвища з « ОСОБА_7 » на « ОСОБА_8 ».

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку з чим відкрилась спадщина і П`ятою київською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу № 582/2020, що стверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі.

З огляду витребуваної судом спадкової справи до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 встановлено, що позивач є єдиним спадкоємцем майна померлої матері, яка у визначений законом строк та порядок звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини.

Постановою державного нотаріуса П`ятої київської державної нотаріальної контори Мусієнко К.П. від 08 липня 2021 року № 1943/02-31 відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок АДРЕСА_1 після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 , який належав померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , який залишив заповіт на вказаний житловий будинок на ім?я сина ОСОБА_3 , спадщину після якого прийняла ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у зв`язку із тим, що: в свідоцтві про народження ОСОБА_3 в графі мати зазначено: ОСОБА_9 , а у ОСОБА_10 в графі мати - ОСОБА_11 , тобто відсутні докази родинних стосунків між рідними братом і сестрою ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ; на даний час невідомо хто був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 разом із померлим ОСОБА_3 станом на 21 лютого 2019 року і хто міг прийняти спадщину фактично зі спадкоємців першої черги; на даний час невідомо чи прийняв спадщину ОСОБА_3 після смерті ОСОБА_2 , тому що спадкова справа після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 не відкривалася та інформація про останнє місце реєстрації ОСОБА_2 і про зареєстрованих з ним станом на день його смерті осіб, на даний час відсутня; наявні розбіжності в документах: в свідоцтво про смерть вказано ОСОБА_12 , заповіт від імені ОСОБА_5 , свідоцтво про право приватної власності на житловий будинок АДРЕСА_1 видано на ім?я ОСОБА_6 ; крім того, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відкрито розділ на житловий будинок АДРЕСА_1 та право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 зареєстровано за іншою особою.

Суд установив, що дошлюбне прізвище ОСОБА_13 було « ОСОБА_14 », як це вбачається зі свідоцтва про укладення шлюбу з ОСОБА_15 .

ОСОБА_16 народилась ІНФОРМАЦІЯ_4 , її батьками є ОСОБА_17 та ОСОБА_11 , що стверджується свідоцтвом про її народження.

ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 в смт. Глеваха, матір`ю його зазначено ОСОБА_9 , відомості про батька відсутні.

Відповідно до свідоцтва про смерть, ОСОБА_11 померла ІНФОРМАЦІЯ_6 в смт. Глеваха Васильківського району Київської області, у зв`язку з чим з`ясувати обставини народження ОСОБА_3 та записів про його батька час не представляється можливим.

Відповідно до архівної довідки Державного архіву Київської області № 01-43/422(1) від 29 вересня 2020 року у документах архівного фонду «Колекція фільтраційних справ репатріантів з Німеччини» зазначено, що ОСОБА_18 , 1921 року народження, українка, яка народилась та проживала у с. Глеваха, Васильківського району, перебувала на примусових роботах у Німеччині з 02 липня 1942 року по 07 квітня 1945 року. Працювала на військовому заводі в м. Айзенах прибиральницею.

Довідка аналогічного змісту видавалась Державним архівом Київської області 19 лютого 2001 року за № 09-л-12530 за зверненням ОСОБА_19 . Крім того, архівні довідки аналогічного змісту також видавались 04 вересня 2000 року за № 09-л-12530 та 24 січня 2001 року за № 09-л-12530 безпосередньо ОСОБА_20 .

Суд установив, що ОСОБА_11 ще за життя зверталась до Державного архіву Київської області з запитами, ідентифікуючи себе як ОСОБА_20 .

Вирішуючи питання щодо наявності родинних відносин між ОСОБА_11 та ОСОБА_3 , суд бере до уваги відповідність віку померлої ОСОБА_11 , зазначеного в свідоцтві про смерть, до віку ОСОБА_9 , зазначеного в свідоцтві про народження, що вочевидь свідчить про те, що « ОСОБА_21 » - є дівочим прізвищем померлої ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_11 .

Крім того, зі змісту будинкової книги для прописки громадян у будинку АДРЕСА_1 , вбачається, що в зазначеному будинку з 27 січня 1954 року прописані: ОСОБА_2 , 1897 р.н. (запис 1), ОСОБА_11 1921 р.н. (запис 2) та ОСОБА_3 , 1955 р.н. (запис3), з 11 березня 1954 року прописана ОСОБА_10 , 1945 р.н. (запис 6).

Аналізуючи вищезазначені докази та факт спільного проживання і реєстрації ОСОБА_11 , ОСОБА_3 та ОСОБА_10 , вбачається факт їх сімейних родинних відносин, а саме, що ОСОБА_3 був сином ОСОБА_11 та, відповідно, рідним братом ОСОБА_19 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 помер, що стверджується свідоцтвом про його смерть.

У визначений законом строк та порядок ОСОБА_4 звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті брата ОСОБА_3 , який на день смерті постійно проживав за адресою АДРЕСА_1 .

З огляду витребуваної судом спадкової справи до мана померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 вбачається, що ОСОБА_4 є єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину визначений законом час та спосіб. Однак, спадщина після смерті брата ОСОБА_3 на ім`я ОСОБА_4 не була оформлена, про що в своїй постанові від 08 липня 2021 року №1943/02-31 зазначив державний нотаріус П`ятої київської державної нотаріальної контори Мусієнко К.П.

Відповідно до листа Глевахівської селищної ради від 03 грудня 2024 року № 221/05/10 ОСОБА_3 з 27 січня 1964 року по день смерті проживав за адресою: АДРЕСА_1 , разом з ним на день його смерті ніхто не зареєстрований, тобто ОСОБА_4 була єдиним спадкоємцем майна померлого ОСОБА_3 .

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина у виді житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 .

Зазначений будинок ОСОБА_3 успадкував після ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , і залишив заповіт від 13 листопада 1982 року, яким все належний йому жилий будинок з надвірними будівлями, що знаходяться в АДРЕСА_1 , заповідає сину ОСОБА_3 .

Фастівським МБТІ 24 січня 1996 року видано ОСОБА_3 довідку-характеристику №15 на зазначений житловий будинок - для надання в Васильківську державну нотаріальну контору з метою отримання свідоцтв про на спадщину . зазначене свідчить про намір ОСОБА_3 оформити свої спадкові права після смерті ОСОБА_2 .

Відповідно до довідки виконавчого комітету Глевахівської селищної ради від 07 серпня 2019 року №1093, а також довідки виконавчого комітету Глевахівської селищної ради від 10 жовтня 2024 року № 480, ОСОБА_3 , хоча і не оформив своїх спадкових прав та не отримав свідоцтво про право на спадщину, однак фактично вступив в управління та володіння майном, постійно проживаючи до дня своєї смерті в успадкованому будинку.

Крім того, про фактичне прийняття спадщини у виді зазначено будинку свідчить і факт отримання ОСОБА_3 рішення Глевахівської селищної ради від 18 травня 2010 року № 917-36-V, яким йому безоплатно передано у власність раніше надану земельну ділянку площею 0,15 га в АДРЕСА_1 під будівництво та обслуговування будівель.

Зазначеними в сукупності доказами стверджується факт прийняття ОСОБА_3 спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 житлового будинку по АДРЕСА_1 .

Відповідно до свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок, виданого 24 жовтня 1995 року Глевахівською селищною радою, цілий житловий будинок з належними до нього будівлями і спорудами дійсно належить ОСОБА_2 .

При цьому, як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 06 березня 2024 року, Реєстр прав власності на нерухоме майно містить запис щодо права власності ОСОБА_2 на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер 28014002, номер запису 1908 в книзі 16-1, дата прийняття рішення про державну реєстрацію 12 серпня 2009 року.

Аналізуючи зміст будинкової книги на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , в якому перший запис містить відомості про ОСОБА_22 , 1897 р.н., та зміст заповіту, складеного від імені ОСОБА_2 , в якому він зазначив, що він проживає у вказаному житловому будинку і він належить йому - цілком очевидно, різниця в написанні прізвища власника будинку як « ОСОБА_23 » - викликана неправильним перекладом з російської мови та допущенні помилок при виготовленні відповідних правовстановлюючих документів.

Також, аналізуючи відомості про вік ОСОБА_2 , що зазначений в будинковій книзі 1987 р.н., а також вік ОСОБА_2 , зазначений в свідоцтві про його смерть (смерть 1982 року у віці 85 років тобто 1987 рік народження) суд приходить до переконання, що це є одна і та сама особа, і саме допущення помилки при написані прізвища власника в подальшому призвела до зазначення саме прізвища « ОСОБА_24 » в технічному паспорті на будинок, та в реєстрі прав власності на нерухоме майно.

Враховуючи зазначене, аналізом змісту наведених документів підтверджується факт належності правовстановлюючого документу, а саме свідоцтва про право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , виданого на ім`я ОСОБА_2 - саме ОСОБА_2 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Нормативно-правове регулювання та висновки суду

Згідно зі статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України).

Часом відкриття спадщини, за правилами частини другої статті 1220 ЦК України, є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою.

Згідно з частиною першою статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Визнання закону таким, що втратив чинність, припиняє його дію в повному обсязі.

ЦК України набрав чинності з 01 січня 2004 року, отже, відповідно до пп.4,5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України він застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.

Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Щодо вимоги про встановлення факту прийняття ОСОБА_3 спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 у виді спірного житлового будинку застосовуються положення актів цивільного законодавства, чинні на момент виникнення спірних правовідносин, а саме ЦК Української РСР 1963 року.

Відповідно до частини першої статті 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями.

За змістом частин першої, другої статті 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Аналіз статей 548, 549 ЦК УРСР свідчить, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Діями спадкоємця, що свідчать про прийняття ним спадщини є: 1) фактичний вступ в управління або володіння спадковим майном; 2) подача в державну нотаріальну контору за місцем відкриття спадщини заяви про прийняття спадщини.

За приписами частин першої, другої статті 554 ЦК УРСР в разі неприйняття спадщини спадкоємцем за законом або за заповітом або позбавлення спадкоємця права спадкування (статті 528 і 534 цього Кодексу) його частка переходить до спадкоємців за законом і розподіляється між ними в рівних частках. Якщо спадкодавець заповідав усе своє майно призначеним ним спадкоємцям, то частка спадщини, яка належала б спадкоємцеві, який відпав, переходить до інших спадкоємців за заповітом і розподіляється між ними в рівних частках.

У постанові Верховного Суду України від 06 лютого 2013 року у справі №6-167цс12 зроблено висновок, що «відповідно до статей 524, 529 ЦК УРСР, чинного на час відкриття та оформлення спадщини після смерті спадкодавця, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Спадкоємцями за законом першої черги є, в рівних частках, діти та дружина померлого. Статтею 548 ЦК УРСР визначено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Згідно з положеннями статей 549, 554 ЦК УРСР визнавалося, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Вищевказані дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. В разі неприйняття спадщини спадкоємцем за законом або за заповітом або позбавлення спадкоємця права спадкування (статті 528 і 534 цього Кодексу) його частка переходить до спадкоємців за законом і розподіляється між ними в рівних частках. Якщо спадкодавець заповідав усе своє майно призначеним ним спадкоємцям, то частка спадщини, яка належала б спадкоємцеві, який відпав, переходить до інших спадкоємців за заповітом і розподіляється між ними в рівних частках. Відповідно до статті 553 ЦК УРСР спадкоємець за законом або за заповітом в праві був відмовитися від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Вважалося, що відмовився від спадщини той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчить про прийняття спадщини. Отже, прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом було правом спадкоємця й залежало виключно від його власного волевиявлення. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Неприйняття спадкоємцем спадщини може бути виражено фактично, коли спадкоємець протягом строку, встановленого для прийняття спадщини, не здійснює дій, що свідчать про намір прийняти спадщину, або може бути виражено явно, коли спадкоємець шляхом подачі заяви в нотаріальну контору виражає свою незгоду прийняти спадщину».

Зазначеними вище доказами підтверджено, що після смерті ОСОБА_2 . ОСОБА_3 фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, а саме житловим будинком по АДРЕСА_1 , тобто фактично прийняв спадщину, вступивши в управління та володіння спадковим майном, що в силу статті 548 ЦК УРСР свідчить про прийняття спадщини.

Своєю чергою, відсутність належних правовстановлюючих документів є перешкодою для позивача в оформленні свого права власності на спадкове майно у нотаріуса.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Права та обов`язки, які не входять до складу спадщини, передбачені положеннями статті 1219 ЦК України.

Отже, об`єктами спадщини за ЦК України є права та обов`язки, які належали особі на час смерті, крім тих, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця.

Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

При цьому відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України).

За змістом статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Таким чином, на підставі зібраних у справі доказів, що узгоджуються між собою, суд достовірно встановив, що: житловий будинок по АДРЕСА_1 належав ОСОБА_2 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ; вказаний будинок прийняв у спадщину ОСОБА_3 , який не оформив свої спадкові права та помер ІНФОРМАЦІЯ_3 ; спадщину після ОСОБА_3 прийняла його сестра ОСОБА_4 , звернувшись у встановлений законом час і порядок до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, однак відсутність правовстановлюючого документа на ім`я померлого ОСОБА_3 стала перешкодою для спадкування.

Своєю чергою, ОСОБА_25 є спадкоємцем майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 і відсутність свідоцтва про право ОСОБА_4 на спадщину після ОСОБА_3 , а також відсутність свідоцтва про право ОСОБА_3 на спадщину після ОСОБА_2 не може позбавити її права на спадщину в силу частини третьої статті 1296 ЦК України, з огляду на що наявні підстави для визнання за позивачкою права власності на згаданий житловий будинок в судовому порядку.

Таким чином, позовні вимоги є обґрунтованими.

Керуючись статтями 258, 259, 264-265, 268, 280-284, 354, 355 ЦПК України, суд

ухвалив:

1. Задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 .

2. Встановити факт належності ОСОБА_2 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 , правовстановлюючого документу, а саме свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок, виданого Глевахівською селищною радою 24 жовтня 1995 року про право приватної власності ОСОБА_2 на житловий будинок з належними побудовами і спорудами в АДРЕСА_1 .

3. Встановити прийняття ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , спадщини у виді житлового будинку з належними побудовами і спорудами по АДРЕСА_1 , після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

4. Встановити факт родинних відносин, а саме що мати ОСОБА_1 - ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , були рідними братом і сестрою.

5. Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , право власності на житловий будинок з надвірними будовами та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , 1956 року побудови, загальною площею 65,6 кв.м., житловою площею 46,1 кв.м., у порядку спадкування після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 .

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду

Дата складення повного судового рішення 31 березня 2025 року.

Суддя О.В. Попович