Провадження № 2/686/1503/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2025 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області

в складі головуючого судді Заворотної О.Л.

секретаря судового засідання Сікори Ю.В.

з участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача Вонсович О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду м. Хмельницький цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» про розірвання кредитного договору без сплати кредитних коштів,

встановив:

В грудні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області із позовом до АТ КБ «ПриватБанк» про розірвання кредитного договору без сплати кредитних коштів, в обґрунтування якого вказав, що 12 грудня 2022 року між позивачем та АТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір споживчого кредиту, яким встановлено кредитний ліміт у розмірі до 200 000 грн із процентною ставкою 40,8% річних. У разі прострочення виконання зобов`язань, передбачено нарахування пені у розмірі 60% річних на суму прострочення. Умови договору є несправедливими та значно обтяжливими для позивача, оскільки з 24.02.2022 року на території України запроваджено воєннийстан, що об`єктивно унеможливило виконання багатьох фінансових зобов`язань. Відповідно до пункту 1.1.6.10.1 договору, обставини непереборної сили (форс-мажор) звільняють від відповідальності за невиконання зобов`язань, також позивач зазначив, що є внутрішньо переміщеною особою з 2017 року, має інвалідність другої групи та перебуває на утриманні дитини з інвалідністю.Незважаючи на положення Закону України № 2120-IX, що звільняють позичальників від нарахування штрафів, пені та інших платежів у період воєнного стану, банк продовжував нарахування, що порушує як договірні положення, так і норми чинного законодавства, у зв`язку з чим просить на підставі ст. 652 ЦК України розірвати кредитний договір між позивачем та АТ КБ «ПриватБанк» від 12 грудня 2022 року, визнати недійсними всі нарахування процентів, штрафів та пені за договором, звільнити позивача від обов`язку сплати кредитних коштів, передбачених умовами договору, у зв`язку з форс-мажорними обставинами.

В судовому засіданні позивач, представник позивача позовні вимоги підтримали та просили задовольнити в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, надала суду пояснення, де вказала, що постановою Хмельницького апеляційного суду у справі № 686/11292/24 від 10.12.2024 Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 09 жовтня 2024 року залишити без змін. Суд вказав що Стосовно доводів апелянта про те, що введення воєнного стану на території України є форс-мажором та підставою для звільнення від відповідальності за порушення договору, колегія суддів зазначає наступне. Торгово-промислова палата України листом від 28.02.2022 року №2024/02.0-7.1 засвідчила, що військова агресія проти України стала підставою для введення воєнного стану та є форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили). В той же час, зміст цього листа носить загальний інформативний характер та констатує абстрактний факт наявності форс-мажорних обставин, без доведення причинно-наслідкового зв`язку в конкретному зобов`язанні. Відтак, цей лист не є безумовною підставою вважати, що форс-мажорні обставини настали для всіх без виключення суб`єктів. Тому кожен суб`єкт, який в силу певних обставин не може виконати свої зобов`язання за окремо визначеним договором, має доводити наявність в нього форс-мажорних обставин, оскільки воєнний стан, девальвація гривні, як обставини непереборної сили, звільняє від відповідальності лише у разі, якщо саме внаслідок пов`язаних із нею обставин компанія/фізична особа не може виконати ті чи інші зобов`язання.Висновок ТПП України про форс-мажор суд має оцінювати у сукупності з іншими доказами. Такі обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них, як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку (постанова Верховного Суду від 15.06.2023 року у справі №910/8580/22). Усупереч викладеному, позичальником не надано до справи доказів на підтвердження тієї обставини, що неналежне виконання ним зобов`язання за кредитним договором зумовлено саме настанням форс-мажорних обставин, а також, що він повідомляв кредитора про виникнення таких обставин. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 09 жовтня 2024 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість в сумі 157518,55 грн. Вирішено питання судових витрат. Рішення набуло законної сили і є обов`язковим до виконання.Звертає увагу суду, що станом на 12.12.2022 вже був запроваджений воєнний стан. А тому такі обставини не можна розцінювати як зміну істотних обставин.Розірвання договору без сплати коштів суперечить нормам матеріального права. Загальні підстави для зміни або розірвання договору визначені статтею 651 ЦК України. Частиною першою вказаної норми закріплено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.Зі змісту статті 652 ЦК України випливає, що укладаючи договір, сторони розраховують на його належне виконання і досягнення поставлених ним цілей, проте, в ході виконання договору можуть виникати обставини, які не могли бути враховані сторонами при укладенні договору, але істотно впливають на інтереси однієї чи обох сторін.Тобто розірвання договору через істотну зміну обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли залишення відповідного правочину в силі призведе до завдання шкоди стороні, яка значно перевищує витрати, необхідні для виконання договору на первісних умовах. При цьому можливість розірвання договору пов`язується безпосередньо не з наявністю істотної зміни обставин, а з одночасною наявністю чотирьох умов, визначених частиною другою статті 652 ЦК України, за істотної зміни обставин.Обставини пов`язані з вимушеним переміщення, статусом інваліда війни другої групи, наявності дитини з інвалідністю та іншої дитини до 16 років - виникли до підписання кредитного договору. Відтак не можуть впливати на виконання зобов`язань. Щодо посилання позивача на Порушення банком законодавства. Незважаючи на положення Закону України № 2120-IX, що звільняють позичальників від нарахування штрафів, пені та інших платежів у період воєнного стану, банк продовжував нарахування, що порушує як договірні положення, так і норми чинного законодавства. Зазначене твердження спростовується судовими рішеннями про стягнення боргу. Банком не заявлялось будь-яких вимог про стягнення пені чи коштів по ст. 625 ЦК України. А перехідні положення ЦК України не звільняють від виконання зобов`язань, просить в позові відмовити.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши та оцінивши в сукупності докази у справі, встановив наступні обставини справи та відповідні правовідносини.

12.12.2022 ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» із заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, виявивши бажання укласти змішаний договір: банківського рахунку, споживчого кредиту та обслуговування платіжного інструменту та генеральний кредитний договір в частині надання споживчих кредитів «Кредитна картка», «Оплата частинами», «Миттєва розстрочка». ОСОБА_1 видано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картку «Універсальна Gold» до 200000 грн., терміном 12 місяців з пролонгацією.

Згідно з умовами заяви про надання банківських послуг за користування коштами Банку встановлена процентна ставка 40,8% річних, також зазначено кількість та розмір платежів, їх періодичність: сплата мінімального обов`язкового платежу на поточний рахунок, для якого відкрито кредитну картку, до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено витрати за рахунок кредитного ліміту, розмір мінімального обов`язкового платежу 5% від заборгованості, але не менше ніж 100 грн. щомісячно, або 10% від заборгованості, але не менше 100 грн. щомісячно - у разі прострочення, починаючи з другого місяця прострочення, проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності з ч. 2 ст. 625 ЦК України встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі 60% (п. 1.5. та пп. 2.1.1.2.12).

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 09.10.2024 справа № 686/11292/24, залишеним без змін постановою Хмельницького апеляційного суду від 10.12.2024 з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» стягнуто заборгованість перед банком на загальну суму 157518,55 грн., яка складається з 127813,59 грн. заборгованості за простроченим тілом кредиту, 29704,96 грн. заборгованості за простроченими процентами.

Відповідно до ч. 5 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 09.10.2024 № 686/11292/24 встановлено, що « ОСОБА_1 з викладеними у заяві від 12.12.2022 умовами погодився повністю, без жодних зауважень або застережень, на підтвердження чого на примірнику заяви ним проставлено свій підпис стилусом на планшеті у відділенні Банку, що відповідає вимогам постанови НБУ від 13.12.2019 №151 «Про затвердження Положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України». ОСОБА_1 в суді не спростовував факту підписання ним заяви та не оспорював змісту досягнутих домовленостей між ним та Банком».

Звертаючись до суду із вказаним позовом ОСОБА_1 вказав, що запровадження воєнного стану об`єктивно унеможливило виконання багатьох фінансових зобов`язань, також вказав, що позивач є внутрішньо-переміщеною особою, має інвалідність 2-ої групи, а тому із вказаним підстав договір належить розірвати у звязку із істотною зміною обставин.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).

Відповідно до ст. 15 ЦК України право на захист цивільних прав та інтересів. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За змістом частини першої статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Тлумачення статті 629 ЦК України свідчить, що в ній закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати.

Розірвання договору належить до загальних способів захисту прав сторін договору.

Відповідно до положень частин першої та другої статті 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:

в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; зміна обставин зумовлена причинами,

які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

У разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. У разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили (частини друга, третя статті 653 ЦК України).

Ініціатором розірвання договору в даному спорі є ОСОБА_1 (позичальник), однак згоди щодо розірвання договору сторонами досягнуто не було. При цьому АТ КБ «ПриватБанк» наполягає на виконанні оскаржуваного договору.

У разі, коли сторони не досягли згоди щодо розірвання договору з підстав, встановлених частиною четвертою статті 652 ЦК України, він може бути розірваний за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони, відповідно до частини другої статті 652 ЦК України, лише за наявності одночасно умов, визначених вказаною нормою.

Зі змісту статті 652 ЦК України випливає, що укладаючи договір, сторони розраховують на його належне виконання і досягнення поставлених ним цілей, проте, в ході виконання договору можуть виникати обставини, які не могли бути враховані сторонами при укладенні договору, але істотно впливають на інтереси однієї чи обох сторін.

При укладенні договору та визначенні його умов сторони повинні розумно оцінювати ті обставини, за яких він буде виконуватися. Інтереси сторін можуть порушуватися будь-якою зміною обставин, що виникають у ході виконання договору, проте, лише істотна зміна обставин визнається підставою для пред`явлення вимоги про розірвання договору. Зміна обставин вважається істотною тільки тоді, коли вони змінилися настільки, що якби сторони могли це передбачити, вони не укладали би договору або уклали його на інших умовах.

Тобто розірвання договору через істотну зміну обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли залишення відповідного правочину в силі призведе до завдання шкоди стороні, яка значно перевищує витрати, необхідні для виконання договору на первісних умовах. При цьому можливість розірвання договору пов`язується безпосередньо не з наявністю істотної зміни обставин, а з одночасною наявністю чотирьох умов, визначених частиною другою статті 652 ЦК України, за істотної зміни обставин.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 12 червня 2018 у справі № 910/21034/17 і він відповідає правовій позиції Верховного Суду України у постанові від 23 травня 2011 року (справа № 3-47гс11).

Стосовно доводів позивача про те, що введення воєнного стану на території України є форс-мажором та підставою для розірвання договору, слід зазначити наступне.

Торгово-промислова палата України листом від 28.02.2022 року №2024/02.0-7.1 засвідчила, що військова агресія проти України стала підставою для введення воєнного стану та є форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили). В той же час, зміст цього листа носить загальний інформативний характер та констатує абстрактний факт наявності форс-мажорних обставин, без доведення причинно-наслідкового зв`язку в конкретному зобов`язанні. Відтак, цей лист не є безумовною підставою вважати, що форс-мажорні обставини настали для всіх без виключення суб`єктів. Тому кожен суб`єкт, який в силу певних обставин не може виконати свої зобов`язання за окремо визначеним договором, має доводити наявність в нього форс-мажорних обставин, оскільки воєнний стан, девальвація гривні, як обставини непереборної сили, звільняє від відповідальності лише у разі, якщо саме внаслідок пов`язаних із нею обставин компанія/фізична особа не може виконати ті чи інші зобов`язання.

Висновок ТПП України про форс-мажор суд має оцінювати у сукупності з іншими доказами. Такі обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них, як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку (постанова Верховного Суду від 15.06.2023 року у справі №910/8580/22).

Усупереч викладеному, позивачем не надано до справи доказів на підтвердження тієї обставини, що неналежне виконання ним зобов`язання за кредитним договором зумовлено саме настанням форс-мажорних обставин, а також, що він повідомляв кредитора про виникнення таких обставин.

Посилання апелянта на положення Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» також є необґрунтованими, позаяк норми Закону не передбачають звільнення внутрішньо переміщених осіб від сплати процентів за користування кредитом.

Як встановлено судом в рішенні Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 09.10.2024 справа № 686/11292/24, штрафи та пені за договором від 12.12.2022 банком не застосовувались.

Враховуючи вищевказане, суд дійшов висновку про відсутність підстав для розірвання договору в силу положень статті 652 ЦК України, оскільки позивачем не доведено істотної зміни обставин після його укладення.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати слід віднести на рахунок держави, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, як особа з інвалідністю 2-ої групи.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 7, 12, 13, 76, 77, 80, 81, 89, 141, 259, 263-265, 268, 279, 354 ЦПК України, ст.ст. 3, 15, 16, 509, 526, 610, 629, 651, 652, 653, 1048, 1050,1054 ЦК України, суд -

ухвалив:

В позові ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» про розірвання кредитного договору без сплати кредитних коштів - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду шляхом подання в 30-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 .

Відповідач: АТ КБ «ПриватБанк», , 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д.

Дата складення повного тексту рішення суду : 28.03.2025.

Суддя: