Справа № 950/196/25
Провадження № 2/950/274/25
ЛЕБЕДИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2025 року м. Лебедин

Лебединський районний суд Сумської області у складі судді Косолапа В.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у приміщенні суду в м. Лебедині цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Семереньки» про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

Адвокат Василець Сергій Олексійович, в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Семереньки» у якій просить стягнути з відповідача заборгованість по орендній платі за користування земельною ділянкою за 2023 та 2024 роки в загальному розмірі 10317,99 грн., в тому числі пеню, інфляційні збитки та три проценти річних.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки з кадастровим номером :11:001:0528 площею 1,28 га, яку вона на підставі договору від 05.01.2013 передала в оренду ПП «Буймерське». 08.08.2017 між ПП «Буймерське» та позивачем укладено додаткову угоду до договору оренди землі від 05.01.2013, відповідно до якої сторони узгодили строк дії договору до 31.12.2024, а також визначили розмір орендної плати, яка складає 4868,65 грн. на рік, що у відсотковому співвідношенні становить 10 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, зазначеної в п. 2.4 договору. Новий строк дії права оренди земельної ділянки до 31.12.2024.

Згідно з п. 4.4 додаткової угоди, орендна плата за користування земельною ділянкою сплачується щорічно в строк до 30 грудня поточного року.

На момент звернення до суду ПП «Буймерське» припинене як юридична особа, його правонаступником є ТОВ «Агрофірма «Семереньки». Однак, за користування земельною ділянкою ТОВ «Агрофірма «Семереньки» не сплатило орендну плату за 2023 та 2024 роки. У зв`язку із цим представник позивача просить стягнути заборгованість по орендній платі, з урахуванням індексу інфляції, в загальному розмірі 10568,08 грн., а також пеню за прострочення сплати заборгованості за 2023 рік в розмірі 1474,39 грн., 612,91 грн. інфляційних збитків та 162,00 грн. три відсотки річних.

У зв`язку із цим представник просить, після вирахування податку на доходи фізичних осіб у розмірі 18 % та 1,5 % військового збору, стягнути на користь позивача заборгованість в загальному розмірі 10317,99 грн. Також представник просив вирішити питання судових витрат, стягнути на користь позивача судовий збір та 5000,00 грн. витрат на правничу допомогу.

Ухвалою від 24.01.2025 судом відкрито провадження, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Представник ТОВ «Агрофірма «Семереньки» відзиву на позов не подав, звернувся до суду із заявою у якій позовні вимоги в сумі 10317,99 грн. визнав. Також просив вирішити питання про повернення позивачу 50 % судового збору. Крім того, представник ТОВ «Агрофірма «Семереньки» просив зменшити розмір витрат на оплату правничої допомоги з огляду на малозначність справи, її незначну складність та ціну позову, розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження та визнання позовним вимог відповідачем.

Дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 (дівоче прізвище « ОСОБА_2 », копія свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 19.04.2017) є власником земельної ділянки площею 1,28 га, кадастровий номер :11:001:0528, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Калюжненської сільської ради, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 27.06.2014 Серії НОМЕР_2 та копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 12, 13).

08.08.2017 між ОСОБА_1 та ПП «Буймерське» укладено додаткову угоду до договору оренди землі від 05.01.2013, якою сторони визначили розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки 48686,50 грн. (п. 2.4) Орендна плата встановлена в розмірі 10 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що складає 4868,65 грн. за один повний рік користування земельною ділянкою (а.с.14-17).

Згідно з відомостями із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ПП «Буймерське» припинено. Правонаступником указаного підприємства є ТОВ «Агрофірма «Семереньки» (а.с. 8-11).

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. ст. 627, 629 Цивільного кодексу України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. ч. 1, 9 ст. 93 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються спеціальним законом.

Таким законом у сфері регулювання зазначених відносин є Закон України «Про оренду землі». Оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності (стаття 1 Закону).

Згідно з ч. 5 ст. 6 Закону України «Про оренду землі» право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Відповідно до ст. 13 Закону договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Згідно зі ст. 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); дата укладення та строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі.

Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

За умовами додаткової угоди від 08.08.2017, орендна плата складає 10 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а тому розмір орендної плати становить 4868,65 грн. за рік.

Звернувшись до суду представник позивача просив стягнути заборгованість по орендній платі за земельну ділянку :11:001:0528 в розмірі 10317,99 грн., в тому числі 4118,51 грн. заборгованості по орендній платі за 2023 рік; 4388,80 грн. заборгованості по орендній платі за 2024 рік; 1186,88 грн. пені за порушення строків виплати орендної плати за 2023 рік; 493,39 грн. інфляційних збитків за 2023 рік та 130,41 грн. трьох відсотків річних. Відповідач вимоги в зазначеному розмірі визнав.

Слід зазначити, що сума заборгованості розрахована представником позивача з урахуванням сум податків та зборів.

Однак суд зазначає, що відповідно до п.п. 162.1.1, 162.1.3 п. 162.1 ст. 162 ПК України платниками податку на доходи фізичних осіб є фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи; податковий агент.

Згідно з п.п. 168.1.1, 168.1.2 п. 168.1 ст. 168 ПК України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

Податок сплачується (перераховується) до відповідного бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки, небанківські надавачі платіжних послуг приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання платіжної інструкції на перерахування цього податку до відповідного бюджету або платіжної інструкції на зарахування коштів у сумі цього податку на єдиний рахунок, визначений статтею 35-1 цього Кодексу.

Також, відповідно до п. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.

Згідно з п.п. 1.1, 1.4, 1.5 п. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу.

Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються в порядку, встановленому розділом IV цього Кодексу, з урахуванням особливостей, визначених підрозділом 1 цього розділу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту.

Відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у статті 171 цього Кодексу.

Відповідно до п.п. «а» п. 171.2 ст. 171 Податкового кодексу України особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з інших доходів, є податковий агент - для оподатковуваних доходів з джерела їх походження в Україні.

Тобто сума орендної плати, яка підлягає стягненню на користь позивача, має бути визначена в розмірі, обрахованому відповідно до умов укладеного договору, з подальшим нарахуванням на таку суму податків та зборів. При виплаті доходу нарахування та утримання податків та зборів здійснюється безпосередньо податковим агентом, в даному випадку ТОВ «Агрофірма «Семереньки».

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 2 ст. 264 ЦПК України при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Враховуючи положення ст. ст. 13, 264 ЦПК України суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в частині стягнення орендної плати в розмірі, визначеному позивачем, та стягнути з відповідача заборгованість по орендній платі за земельну ділянку :11:001:0528 в загальному розмірі 10317,99 грн.

Щодо питання про розподіл судових витрат, в тому числі витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 8 ст. 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Така позиція суду узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними в додатковій постанові від 30.09.2020 по справі № 201/14495/16-ц.

У постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Крім того, у постанові від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18 Велика Палата Верховного Суду зазначила: для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

На підтвердження понесених витрат про надання правничої допомоги адвокат Василець С.О. надав: копію ордеру (а.с. 25); копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с. 24); договір про надання правничої допомоги від 02.01.2025, відповідно до якого вартість наданих послуг складає 5000,00 грн. (а.с. 22-23).

Представник відповідача просила зменшити розмір витрат на правничу допомогу.

Враховуючи обсяг та характер виконаної адвокатом роботи, з огляду на не значну складність даної справи, яка розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження, розмір позовних вимог, зважаючи на принципи співмірності та розумності судових витрат, виходячи з конкретних обставин справи, наявність у провадженні суду аналогічних справ до того ж самого відповідача за тих же обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для зменшення розміру судових витрат та стягнення з ТОВ «Агрофірма «Семереньки» на користь позивача 3000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Згідно з ч. 3 ст. 217 ЦПК України розгляд справи по суті починається з оголошенням головуючим судового засідання відкритим.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 279 ЦПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Провадження у справі відкрито 24.01.2025, а заява про визнання позову подана представником відповідача 03.02.2025, тобто до початку розгляду справи по суті.

Таким чином, ОСОБА_1 слід повернути із Державного бюджету України 50 % сплаченого ним судового збору в розмірі 605,60 грн. Крім того, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 605,60 грн.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89, 263-265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Семереньки» про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Семереньки» (42644, Сумська область, Охтирський район, с. Печини, вул. Шевченка, 2 А; ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) заборгованість по орендній платі за користування земельною ділянкою за 2023 та 2024 роки в загальному розмірі 10317,99 грн. з подальшим нарахуванням на виплачену суму податків, зборів та обов`язкових платежів.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Семереньки» (42644, Сумська область, Охтирський район, с. Печини, вул. Шевченка, 2 А; ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 605,60 грн. та 3000,00 грн. витрат на правничу допомогу.

Повернути ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) із Державного бюджету України 50 % сплаченого ним судового збору в розмірі 605,60 грн.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 28.03.2025.

Суддя Вадим КОСОЛАП