КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження Доповідач- Ратнікова В.М.
№ 22-ц/824/3296/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 755/17965/23

01 квітня 2025 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Борисової О.В.

- Левенця Б.Б.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 02 жовтня 2024 року, постановлену під головуванням судді Савлук Т.В., у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и в:

У листопаді 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до Дніпровського районного суду міста Києва із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. В якому просило суд стягнути зі ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» суму заборгованості за кредитним договором № 00-549616 в розмірі 27 552, 00 грн. з яких: 8400 грн.- сума заборгованості за основною сумою боргу, 7056 грн.- сума заборгованості за звичайними відсотками, 12 096 грн- сума заборгованості за простроченими відсотками.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 01 грудня 2023 року цивільну справу № 755/17965/23 ( провадження №2/755/7601/2023) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором передано за підсудністю до Дарницького районного суду міста Києва для подальшого розгляду.

Постановою Київського апеляційного суду від 08 липня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 01 грудня 2023 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 02 жовтня 2024 року цивільну справу № 755/17965/23 (провадження № 2/755/8974/24) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором передано за підсудністю до Деснянського районного суду міста Чернігова.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду першої інстанції, 11 жовтня 2024 року відповідач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила суд ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 02 жовтня 2024 року скасувати, справу направити за підсудністю до Овідіопольського районного суду Одеської області.

Апеляційну скаргу обгрунтовує тим, що суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі наводить норми права, що втратили чинність. Зокрема, наведена в ухвалі Дніпровського районного суду м. Києва постанова Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року № 207 «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядок передачі органам реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру» втратила чинність 22.03.2024 року на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 07.02.2022 року.

Апелянт вважає, що суд підійшов до встановлення підсудності вказаної справи формально, не виконавши всі вимоги, передбачені ЦПК України.

Зазначає, що Закон України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» є спеціальним законом щодо статусу вказаних осіб, який підлягає застосуванню. У постанові від 29 липня 2019 року у справі № 409/2636/17 Верховний Суд вказав на те що, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, необхідно також враховувати імперативні положення спеціального Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», згідно зі ст. 5 якого, довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у ст. 1 цього Закону.

Зазначає, що згідно довідки від 28 березня 2022 року № 5125- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_1 , паспорт зразка 1993 року НОМЕР_1 , виданий Деснянським ВМ УМВС України в Чернігівській області 19 липня 2005 року, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання/перебування як внутрішньо переміщеної особи, АДРЕСА_2 чином, підсудність цієї справи ніяк не може бути визначена Деснянському районному суду міста Чернігова.

Згідно реєстрації, у встановленому законодавством порядку, апелянт, як внутрішньо переміщена особа проживає на території, яка підсудна Овідіопольському районному суду Одеської області. Згідно довідки форми 5 старший лейтенант ОСОБА_1 перебуває на військовій службі за контрактом військова частина НОМЕР_2 з 17.05.2022 року.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи зазначене, розгляд справи здійснюється без виклику сторін у порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши наявні у справі докази, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з положеннями ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людини при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Судом встановлено, що у листопаді 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до Дніпровського районного суду міста Києва із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 01 грудня 2023 року цивільну справу № 755/17965/23 ( провадження №2/755/7601/2023) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором передано за підсудністю до Дарницького районного суду міста Києва для подальшого розгляду.

Постановою Київського апеляційного суду від 08 липня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 01 грудня 2023 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 02 жовтня 2024 року цивільну справу № 755/17965/23 (провадження № 2/755/8974/24) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором передано за підсудністю до Деснянського районного суду міста Чернігова.

Як вбачається із відповіді на запит до Єдиного державного демографічного реєстру № НОМЕР_3 від 02 серпня 2024 року відповідач ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . ( а.с. 90-91).

Згідно довідки від 28 березня 2022 року №5125- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_1, паспорт зразка 1993 року НОМЕР_1 , виданий Деснянським ВМ УМВС України в Чернігівській області 19 липня 2005 року, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання/перебування АДРЕСА_2 ( а.с. 61, 107).

Постановляючи ухвалу про направлення справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором до Деснянського районного суду міста Чернігова, суд першої інстанції посилався на те, що на виконання вимог ч. 6 ст. 187 Цивільного процесуального кодексу України суддею в порядку досудової підготовки справи здійснено запит до Єдиного державного демографічного реєстру. З наданої відповіді № НОМЕР_3 від 02 серпня 2024 року вбачається, що за даними Демографічного реєстру відповідач ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що територіально відноситься до Деснянського районного суду міста Чернігова.

Враховуючи викладене, суддя дійшов висновку, що позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором не підсудна Дніпровському районному суду міста Києва, оскільки відповідач не проживає та не зареєстрована у межах Дніпровського району міста Києва, у той же час, з урахуванням положень ч. 1 ст. 27 Цивільного процесуального кодексу України, наявні підстави передати справу для подальшого розгляду до Деснянського районного суду міста Чернігова за зареєстрованим місцем проживання відповідача.

Колегія суддів із таким висновком суду першої інстанції не погоджується, з огляду на наступне.

Частиною 1 статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини 1 статті 16 ЦК України, частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободу від порушень і протиправних посягань.

Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності й спеціалізації та визначається законом.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка є частиною національного законодавства, кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних та юридичних осіб, державних і суспільних інтересів.

Згідно із частиною першою статі 8 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Частиною першою статті 23 ЦПК України встановлено, що усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються місцевими загальними судами як судами першої інстанції, крім справ, визначених частинами другою та третьою цієї статті.

Вирішуючи питання про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, суд повинен перевірити належність справ до його юрисдикції (предметної та суб`єктної) та підсудності (територіальної юрисдикції).

Територіальна юрисдикція визначається колом цивільних справ у спорах, вирішення яких віднесено до повноваження суду першої інстанції.

Суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду (пункт 1 частини першої статті 31 ЦПК України).

Відповідно до частини 1 статті 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Відповідно до ч.1 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону

Закон України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» є спеціальним законом щодо статусу вказаних осіб, який підлягає застосуванню.

У постанові від 29 липня 2019 року у справі №409/2636/17 Верховний Суд вказав на те, що, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, необхідно також враховувати імперативні положення спеціального Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», згідно зі статтею 5 якого довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону.

Крім того, у роз`ясненні від 02 вересня 2022 року Верховний Суд зазначив, що особи, які залишили або покинули своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації та стали на облік як внутрішньо переміщені особи можуть звертатися з позовами до судів за місцем фактичного проживання/перебування. Таким чином, якщо особа-переселенець зареєструвалася на новому місці як ВПО (внутрішньо переміщена особа) то, маючи відповідну довідку про взяття на облік, переселенець може звертатись з позовом до суду у місці свого тимчасового перебування.

Як встановлено судом, позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернувся з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором до Дніпровського районного суду міста Києва.

Суд першої інстанції, перевіряючи належність справи до його юрисдикції (предметної та суб`єктної) та підсудності (територіальної юрисдикції), здійснив запит до Єдиного державного демографічного реєстру.

Як вбачається із відповіді на запит з Єдиного державного демографічного реєстру № НОМЕР_3 від 02 серпня 2024 року, ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . ( а.с. 90-91).

На підставі отриманою інформації з Єдиного державного демографічного реєстру судом першої інстанції була постановлена ухвала від 02 жовтня 2024 року про передачу справи за підсудністю до Деснянського районного суду міста Чернігова.

При цьому, судом першої інстанції при визначенні територіальної підсудності справи не було враховано наявну в матеріалах справи довідку від 28 березня 2022 року №5125- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_1, в якій її фактичне місце проживання/перебування зазначене: АДРЕСА_3 ( а.с. 61,) та положення Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб»що є спеціальним законом щодо статусу вказаних осіб.

Згідно з підпунктом 52 пункту 4 Положення про Міністерство соціальної політики України, Мінсоцполітики відповідно до покладених на нього завдань забезпечує формування та ведення Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб.

Відповідно до пунктів 2, 14 Порядку створення, ведення та доступу до відомостей Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб від 22 вересня 2016 року № 646, база даних - автоматизований банк відомостей, створений для забезпечення єдиного державного обліку фізичних осіб, які є внутрішньо переміщеними. Адміністратором бази даних є Мінсоцполітики.

Суд першої інстанції, ознайомившись із довідкою від 28 березня 2022 року N? 5125- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_1 , з метою недопущення порушення правил територіальної юрисдикції (підсудності) справи мав вжити заходів для отримання у Міністерства соціальної політики України актуальну інформацію щодо відповідача з Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб.

Отже, постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про передачу справи за підсудністю до Деснянського районного суду міста Чернігова, оскільки ним не були детально вивчені матеріали справи, не враховану довідку від 28 березня 2022 року N? 5125- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_1 та не застосовано норми Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб»що є спеціальним законом щодо статусу вказаних осіб.

Відповідно до пункту 6 частини 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження, висновки суду не відповідають наявним у справі доказам, ухвала суду постановлена з порушенням норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 379, 381 - 384 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 02 жовтня 2024 року скасувати.

Цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: Судді: