ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Чумак О.В.,

суддів: Дряниці Ю.В., Пилипчук Л.І.,

за участю секретаря Галушко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою Задерей Олександра Віталійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 13 жовтня 2023 року ухвалене суддею Савченко Л.І., повний текст рішення складено 23 жовтня 2023 року, у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: П`ята Харківська державна нотаріальна контора, про визнання права власності в порядку спадкування за законом.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача,

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2021 ОСОБА_2 звернулась до суду першої інстанції з позовом до ОСОБА_1 , третя особа: П`ята Харківська державна нотаріальна контора, про визнання права власності в порядку спадкування за законом.

В обґрунтування позову вказала, що 15.12.1962 року між нею та ОСОБА_3 був зареєстрований шлюб у виконавчому комітеті Нової селищної ради депутатів трудящих Московської області, а/з № 97. Разом із чоловіком вони переїхали на постійне місце проживання до України, м.Харкова. При отриманні паспорту громадянина України прізвище її чоловіка було переведено українською як « ОСОБА_4 », а її прізвище як « ОСОБА_4 ». Після смерті чоловіка ІНФОРМАЦІЯ_1 відкрилася спадщина у вигляді частини квартири у АДРЕСА_1 . З метою оформлення спадкових прав вона звернулася до П`ятої Харківської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. На підставі вказаної заяви була зареєстрована спадкова справа № 1175/2019 від 04.11.2019. Їй стало відомо, що її чоловік залишив заповіт на свою племінницю ОСОБА_1 , але вона має обов`язкову частку від спадщини. Також вказала, що заочним рішенням Московського районного суду м.Харкова від 15.07.2014 року шлюб між нею та ОСОБА_3 розірвано. Вона звернулася до Московського районного суду м.Харкова із заявою про скасування заочного рішення, оскільки з чоловіком прожили разом 52 роки та розмови про розірвання шлюбу не вели. Ухвалою суду від 30.03.2020 рішення було скасовано, а провадження по справі закрито, у зв`язку із смертю ОСОБА_3 . Крім того, заочним рішенням Московського районного суду м.Харкова від 17.08.2018 були визначені долі у вищевказаній квартирі, а саме по частині квартири за нею, ОСОБА_2 , та ОСОБА_3 . Вона представила вказані рішення до нотаріальної контори, однак у видачі свідоцтва про право на обов`язкову частку у спадщині їй відмовлено.

Відмову обґрунтовано тим, що спадкоємцем не подано документа на нерухоме майно, що підтверджує належність майна спадкодавцю на праві власності, а також не співпадають прізвища померлого ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , тому не можна вважати, що свідоцтво про шлюб належить ОСОБА_2 та що саме вона зазначена у свідоцтві.

Вказує, що розбіжності у прізвищах пов`язані із неоднаковим перекладом прізвища з російської мови, тому помилок у свідоцтві про шлюб немає.

Крім того, цей факт встановлювався у рішенні Московського районного суду м.Харкова від 17.08.2018, яким поділено їхнє майно як подружжя.

Також зазначила, що всі правовстановлюючі документи її чоловіка забрала з квартири ОСОБА_1 , коли після смерті ОСОБА_3 забрала його тіло для поховання в Білорусі. Таким чином, вона позбавлена можливості отримати свідоцтво про спадщину, тому вимушена звернутися до суду з позовом.

Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 28 лютого 2023 року цивільну справу прийнято до провадження, на підставі розпорядження голови Верховного Суду від 08.03.2022 року № 2/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану», яким змінено територіальну підсудність Московського районного суду м.Харкова на Октябрський районний суд м.Полтави, повторно направлено на виконання ухвалу про витребування доказів.

Рішенням Октябрського районного суду міста Полтави від 13 жовтня 2023 року задоволено позов ОСОБА_2 та визнано за нею право власності на 1/4 частку квартири АДРЕСА_2 в порядку спадкування після смерті чоловіка ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 . Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що позивач на момент смерті зі спадкодавцем перебувала у шлюбі, тому вона має право на обов`язкову частку у спадщині.

На вказане рішення ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , подана апеляційна скарга, в якій, з підстав неповного з`ясування обставин, що мають значення у справі; порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, апелянт просить скасувати вказане рішення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що судом не враховано, що за життя ОСОБА_3 звернувся до Московського районного суду міста Харкова з позовною заявою про розірвання шлюбу. Заочним рішенням Московського районного суду міста Харкова від 17 серпня 2018 року було поділено майно між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . В мотивувальній частині рішення судом встановлено, що шлюб між сторонами розірвано. Позивач звернулася з заявою про перегляд заочного рішення Московського районного суду міста Харкова від 15 липня 2014 року через декілька місяців після смерті спадкодавця та не повідомила суд про смерть останнього до вирішення питання про задоволення заяви про перегляд рішення суду. Питання про скасування заочного рішення порушено ОСОБА_2 майже через 6 років після його ухвалення та через декілька місяців після смерті ОСОБА_3 , який був ініціатором розлучення.

Висновок Октябрського районного суду міста Полтави щодо перебування Позивача у шлюбі зі спадкодавцем на день його смерті є передчасним, оскільки у випадку задоволення касаційної скарги ОСОБА_1 та скасування ухвали про перегляд заочного рішення та закриття провадження у справі №643/6253/14-ц шлюб між спадкодавцем та ОСОБА_2 вважатиметься розірваним до смерті спадкодавця, а у позивача не виникне права на обов`язкову частку.

Крім того судом не встановлено, а Позивачем не підтверджено належними та допустимим доказами: відсутності інших спадкоємців першої черги, що впливає на визначення розміру обов`язкової частки у спадщині, адже у випадку наявності інших спадкоємців першої черги частка позивача буде меншою.

Тобто суд першої інстанції презюмував відсутність у спадкодавця інших спадкоємців першої черги.

Так, колегія суддів цивільного суду ВС у справі №292/389/17 від 25.11.2020 визначила, що при визначенні розміру обов`язкової частки у спадщині враховуються всі спадкоємці за законом першої черги. До таких спадкоємців слід також відносити спадкоємців, які відмовилися від прийняття спадщини, не прийняли спадщину, усунені від права на спадкування або померли до відкриття спадщини, але в яких є спадкоємці за правом представлення. Не визначено спадкову масу, тобто все майно яке підлягає спадкуванню після смерті ОСОБА_3 . Зокрема, чи не має у володінні Позивача майна, яке було набуте нею в період «шлюбу» з спадкодавцем.

Відповідно до ч.2 ст.1241 ЦК України до обов`язкової частки у спадщині зараховується вартість речей звичайної домашньої обстановки та вжитку, вартість заповідального відказу, встановленого на користь особи, яка має право на обов`язкову частку, а також вартість інших речей та майнових прав, які перейшли до неї як до спадкоємця та чи не становить вказане майно у вартості більше ніж вартість 1/4 частки квартири.

Також вважає, що суд першої інстанції був зобов`язаний зупинити провадження у цій справі до вирішення справи №643/6253/14-ц?проте не вчинив таких дій.

Зазначає, що судом не враховано, що рішення у справі про розірвання шлюбу було прийнято до смерті ОСОБА_3 ; з дня ухвалення рішення минув значний строк; ОСОБА_2 достеменно знала про смерть свого колишнього чоловіка на момент звернення до суду з заявою про перегляд рішення та не повідомила про це суд, саме тому провадження було закрито у справі і було «відновлено шлюб».

Заява про перегляд рішення була подана не з метою відновити шлюбно-сімейні відносини, що неможливо, оскільки позивач у справі помер, а задля отримання права на спадкування, що прямо впливає на права ОСОБА_1 , оскільки вона є спадкоємцем за заповітом.

«Відновлення шлюбу» після смерті заповідача призводить до порушення принципу волі заповіту як основоположного принципу спадкового права.

Відзив на апеляційну скаргу не подавався.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 14 березня 2024 року зупинено провадження у справі за № 643/15101/21 до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 643/6253/14-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 08 січня 2025 року поновлено провадження у цій справі.

В судове засідання позивачка та її представник не з`явились, про день та час розгляду справи повідомлені шляхом направлення судового повідомлення на поштову адресу, яка зазначена у позовній заяві. Конверт відправлений на адресу ОСОБА_2 повернувся до суду з довідкою поштового відділення із зазначенням причини повернення "адресат відсутній за вказаною адресою", а тому відповідно до ч.8 ст. 128 ЦПК України судова повістка вважається врученою адресату.

Відповідно до статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Приймаючи до уваги те, що позивачка була повідомлена про день та час розгляду справи, у судове засідання не з`явились, доказів поважності причин неявки не подала, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у її відсутності .

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Судом першої інстанції встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що 15 грудня 1962 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 уклали шлюб у виконавчому комітеті Нової селищної ради депутатів трудящих Московської області, актовий запис № 97, що підтверджується копією Свідоцтва про шлюбу серії НОМЕР_1 від 30 жовтня 2013 року (свідоцтво видане на російській мові).

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 26 жовтня 2019 року, а/з НОМЕР_3 , виданого Харківським міським відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 помер.

Позивачка ОСОБА_2 02 листопада 2019 року звернулася до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Коляди Ю.С. із заявою про прийняття спадщини за законом, після смерті ОСОБА_3 , як дружина померлого.

Спадкова справа після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 заведена 04.11.2019 року за № 64995005 у П`ятій Харківській міській державній нотаріальні конторі (колишня Одинадцята Харківська ДНК).

Також судом встановлено, що після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, яка складається із 1/2 частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією Свідоцтва про право власності на житло від 22 лютого 2007 року, виданого Відділом приватизації житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Виконавчого комітету Харківської міської ради, реєстраційний № 5-07-280870, та рішенням Московського районного суду м.Харкова від 17.08.2018 року, яким визначено долі у вказаній квартирі за кожним співвласником, а саме ОСОБА_3 та ОСОБА_2 по 1/2 з припиненням права спільної сумісної власності.

Постановою державного нотаріуса П`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори від 08.04.2019 року відмовлено ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки ані вона, ані її представник ОСОБА_6 не подали документів на нерухоме майно, що підтверджують належність майна спадкодавцю на праві власності. Також зазначено, що у матеріалах спадкової справи зберігається копія паспорту ОСОБА_2 , в той час як згідно свідоцтва про укладення шлюбу від 30.10.2013 року серії НОМЕР_4 15.12.1962 року був зареєстрований шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_7 (прізвище дружини ОСОБА_4 ). Крім того, згідно Інформаційної довідки від 04.11.2019 року, станом на 26.10.2019 року за адресою: АДРЕСА_1 були зареєстровані ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Крім того судом встановлено, що 11 грудня 2017 року ОСОБА_3 склав заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Яковлєвою К.Б., згідно якого заповів все своє майно ОСОБА_1 . Остання звернулася до П`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини 17 грудня 2019 року

Даних про інших спадкоємців, які прийняли спадщину після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , матеріали спадкової справи № 1175/2019 не містять.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання за нею права власності на частку квартири АДРЕСА_3 , суд першої інстанції виходив з того, що вона на час смерті ОСОБА_3 перебувала з ним у шлюбі, тому відповідно до ст.1241 ЦК України має право на обов`язкову частку у спадщині, як непрацездатна дружина спадкодавця.

При цьому місцевий суд врахував, що заочне рішення Московського районного суду м. Харкова від 15.07.2014, яким розірвано шлюб між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , за заявою останньої скасоване. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 09.12.2020 провадження у справі закрите на підставі п.7 ст. 255 ЦПК України, у зв`язку зі смертю позивача.

Колегія суддів не погоджується з цим висновком суду приймаючи до уваги наступне.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1233 ЦК України встановлено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Частиною першою статті 1241 ЦК України визначено коло осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині. Це малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки, які спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).

Непрацездатними вважаються особи, які досягли встановленого ст. 26 Закону України «Про загальнобов`язкове державне пенсійне страхування» пенсійного віку, або є інвалідами І, ІІ чи ІІІ групи.

Відповідно до матеріалів справи заочним рішення Московського районного суду м.Харкова від 15.07.2014 розірвано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , зареєстрований у виконавчому комітеті Нової селищної ради депутатів трудящих Московської області, актовий запис № 97.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 30.09.2020 заочне рішення Московського районного суду м.Харкова від 15.07.2014 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу скасоване, призначено справу до розгляду на 15.07.2020.

Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 09 грудня 2020 року закрито провадження по справі, на підставі п.7 ст. 255 ЦПК України, у зв`язку зі смертю позивача.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 17 жовтня 2022 року апеляційну скаргу адвоката Задерей О.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , в частині оскарження ухвали Московського районного суду м.Харкова від 30 березня 2020 року, якою скасовано заочне рішення, - повернуто апелянту (а.с.199).

Постановою Полтавського апеляційного суду від 21 листопада 2022 року апеляційну скаргу адвоката Задерей О.В., який діє в інтересах ОСОБА_10 залишено без задоволення, а ухвалу Московського районного суду м.Харкова від 09 грудня 2020 року про закриття провадження по справі залишено без змін (а.с.200-201).

Постановою Верховного Суду від 22 листопада 2023 року ухвалу Полтавського апеляційного суду від 17 жовтня 2022 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 21 листопада 2022 року скасовано, справу направлено для розгляду до суду апеляційної інстанції (а.с. 27-31 том 2).

Постановою Полтавського апеляційного суду від 18 квітня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Задерей О.В. задоволено. Ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 30 березня 2020 року та ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 09 грудня 2020 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції із стадії розгляду заяви про перегляд заочного рішення.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 16 жовтня 2024 року у задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд та скасування заочного рішення Московського районного суду м. Харкова від 15.07.2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу відмовлено.

Отже на час смерті ОСОБА_3 , він не перебував у шлюбі із позивачкою, оскільки рішенням Московського районного суду м. Харкова від 15.07.2014 року, яке набрало чинності, шлюб між ними розірваний.

Тому підстави для визнання за ОСОБА_2 права власності на обов`язкову частку у спадщині, яка відкрилась після смерті ОСОБА_3 в порядку ст. 1241 ЦК України відсутні.

За таких обставин рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 13 жовтня 2023 року підлягає скасуванню, з ухваленням нового про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування за законом.

Керуючись статтями 368, 374, 375, 382-384,389 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 13 жовтня 2023 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: П`ята Харківська державна нотаріальна контора, про визнання права власності в порядку спадкування за законом відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 28 березня 2025 року

Головуючий суддя О.В.Чумак

Судді: Ю.В.Дряниця

Л.І.Пилипчук