Справа № 462/1708/23 Головуючий у 1 інстанції: Галайко Н. М.
Провадження № 22-ц/811/3431/24 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Савуляка Р.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.,

секретаря: Салати Я.І.

з участю: ОСОБА_1 , представника ТзОВ «Грінера Україна» - Гнитки Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з додатковою відповідальністю «Львівська автоколона 2207» на ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 22 жовтня 2024 року у справі за позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Львівська автоколона 2207» до Приватного підприємства «Едель», Товариства з обмеженою відповідальністю «Грінера Україна», ОСОБА_1 про скасування державної реєстрації прав та усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 22 жовтня 2024 року у задоволенні заяви уповноваженого представника Товариства з додатковою відповідальністю «Львівська автоколона 2207», в особі директора Турянського Юрія Івановича про зміну предмету позову відмовлено.

Клопотання уповноваженого представника відповідача -Товариства з обмеженою відповідальністю «Грінера Україна» - адвоката Гнитки Т.В. від 25 червня 2024 року задоволено.

Провадження у цивільній справі № 462/1708/23 за позовною заявою Товариства з додатковою відповідальністю «Львівська автоколона 2207» до Приватного підприємства «Едель», Товариства з обмеженою відповідальністю «Грінера Україна», ОСОБА_1 про скасування державної реєстрації прав та усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою закрито.

Ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 22 жовтня 2024 року оскаржив уповноважений представник Товариства з додатковою відповідальністю «Львівська автоколона 2207» » - Турянський Ю.І.

В апеляційній скарзі покликається на те, що змінюючи предмет позову шляхом пред`явлення немайнових вимог до відповідача 2 та 3, не змінює підстав (обставин спірних правовідносин) позову. Зазначає, що підстави позову залишились незмінними, а саме: ПП «Едель» не виникло право власності на виробничу будівлю «К-1-2», через відсутність надання майну правового статусу нерухомого майна, відповідно до законодавства, шляхом проходження процедури введення в експлуатацію та реєстрацію права власності, а відповідно не виникло право продажу такого майна. Внаслідок чого є підстави для припинення речового права за ТОВ «ГРІНЕРА УКРАЇНИ» та фізичною особою ОСОБА_1 на виробничу будівлю під літ. «К-1-2» за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1) та усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою на якій зведена спірна будівля шляхом її знесення.

У зв`язку зі зміною предмету позову, відсутні вимоги до Приватного підприємства «ЕДЕЛЬ», відповідно останній є неналежним відповідачем.

Разом з цим зазначає, що якщо суд не вбачав правових підстав для зміни відповідача, третьою особою, то в цій частині в заяві позивача суд мав право відмовити, не змінюючи статусу ПП`ЕДЕЛЬ» як відповідача. Однак ця обставина в жодному випадку не є підставою для відмови у заяві позивача про зміну предмета позову.

Зазначає, що у випадку прийняття судом заяви про зміну предмету спору, відсутні майнові вимоги до боржника ПП «Едель», зі зміною предмету позову позивачем заявлені вимоги лише до відповідачів: ТОВ «Грінера Україна» та ОСОБА_1 . За результатами розгляду спору не настають правові наслідки для боржника у справі про банкрутство ПП «Елель». Вказані обставини виключають підвідомчість справи Господарському суду Львівської області в розумінні п8 ч.1 ст.20 ГПК України, ст.7 КУзПБ.

Вказує, що безпідставна відмова суду першої інстанції у прийнятті заяви про зміну предмету спору в результаті призвела до незаконної ухвали в частині закриття провадження у справі.

Просить скасувати ухвалу Залізничного районного суду м.Львова у справі №462/1708/23 від 22 жовтня 2024 року.

В судове засідання представник Товариства з додатковою відповідальністю «Львівська автоколона 2207» не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, що відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1 та представника ТОВ «Грінера Україна» Гнитки Т.В. щодо заперечень на апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом та матеріалами справи встановлено, що у березні 2023 року Товариство з додатковою відповідальністю «Львівська автоколона 2207» звернулося з позовом до Приватного підприємства «Едель», Товариства з обмеженою відповідальністю «Грінера Україна», ОСОБА_1 про скасування державної реєстрації прав та усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою у якому первнинно просло:

-скасувати державну реєстрацію права власності ПП «Едель» на виробничу будівлю під літ. «К-1-2», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

-зобов?язати ПП «Едель» привести земельну ділянку по АДРЕСА_1 (кадастровий номер :05:018:0014) у попередній стан, шляхом знесення частини виробничої будівлі під літ. «К-1-2», зокрема, площею 886, 2 кв. м;

ТОВ «Грінера Україна» та фізичну особу ОСОБА_1 виселити із земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер :05:018:0014, площею 9, 4433 га) (а.с. 1-8, Т. 1).

16 травня 2023 року 3-я особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору Товариство з обмеженою відповідальністю «Вітапласт» звернулося з позовом до ПП «Едель», Товариство з обмеженою відповідальністю «Грінера України», ОСОБА_2 у якому просили:

Визнати недійсним Договір купівлі-продажу від 21 липня 2022 року укладений між ПАТ «Міжнародний інвестиційний банк» та ТзОВ «Грінера Україна», ОСОБА_1 в частині відчуження виробничої будівлі під літ «К-1-2» загальною площею 2670,30 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (т.1 а.с.153-156).

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 08 червня 2023 року постановлено відмовити у прийнятті до спільного розгляду заяви третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору ТОВ «Вітапласт» до ТОВ «Грінера Україна», ОСОБА_1 про визнання недійсним договору купівлі продажу з цивільною справою за позовною заявою ТДВ «Львівська автоколона 2207» до ПП «Едель», ТОВ «Грінера Україна», ОСОБА_1 про скасування державної реєстрації прав та усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою. Позовну заяву третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору ТОВ «Вітапласт» до ТОВ «Грінера Україна», ОСОБА_1 про визнання недійсним договору купівлі продажу - повернути ТОВ «Вітапласт» (а.с. 180-182, Т. 1).

Постановою Львівського апеляційного суду від 04 вересня 2023 року апеляційну скаргу ТОВ «Вітапласт» задоволено. Ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 08 червня 2023 року скасовано і направлено до згаданого суду першої інстанції для вирішення питання прийняття позову ТОВ «Вітапласт» до спільного розгляду з первісним позовом ТДВ «Львівська автоколона 2207» (а.с. 104-106 матеріалів оскарження ухвали).

21 листопада 2023 року позивач Товариство з додатковою відповідальністю «Львівська автоколона 2207» подало заяву про зміну предмету позову у якій просили:

скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права власності на виробничу будівлю під літ. «К-1-2» за адресою м. Львів, вул.Конюшинна,28 за ТОВ «Грінера Україна» та фізичною особою ОСОБА_1 з одночасним припиненням речового права;

усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 кадастровий номер :05:018:0014 площею 9,4435 га шляхом знесення самовільно збудованої частини виробничої будівлі під літ.»К-1-2» площею 886,2 м.к.

У зв`язку зі зміною предмета позову ПП «Едель» просили залучити як третю особу (т.2 а.с.6).

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 19 грудня 2023 року у задоволенні письмових клопотань представника ПП «Едель», в особі директора Васильків В.В. від 08 вересня 2023 року про зупинення провадження у справі, представника ТДВ «Львівська автоколона 2207» - Цукорник С. Г. від 21.11.2023 року про зупинення провадження у справі та представника ТДВ «Львівська автоколона 2207», в особі директора Турянського Ю. І. від 21листопада 2023 року про зміну предмету позову відмовлено.

Клопотання уповноваженого представника відповідача ТОВ «Грінера Україна» - адвоката Гнитки Т. В. про передачу справи до Господарського суду Львівської області задоволено.

Справу за позовною заявою ТДВ «Львівська автоколона 2207» до ПП «Едель», ТОВ «Грінера Україна», ОСОБА_1 про скасування державної реєстрації прав та усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою передано до Господарського суду Львівської області, у провадженні якого перебуває справа № 914/2576/23 про банкрутство Приватного підприємства «Едель» (а.с. 63-65, Т. 2).

Постановою Львівського апеляційного суду від 15 квітня 2024 року апеляційну скаргу ТДВ «Львівська автоколона 2207» задоволено. Ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 19 грудня 2023 року скасовано і направлено справу до суду першої інстанції для продовження розгляду по суті (а.с. 134-139, Т. 2).

Як зазначено у мотивувальній частині постанови Львівського апеляційного суду від 15 квітня 2024 року «у разі коли судом першої інстанції встановлено, що спір у справі не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, суд у порядку статей 186,255 ЦПК України відмовляє у відкритті провадження або закриває провадження у справі, якщо воно було відкрите.

Разом з тим, суд першої інстанції, не будучи наділений цивільним процесуальним законом повноваженнями на передачу справи за підвідомчістю до іншого суду, помилково вирішив передати справу до Господарського суду Львівської області»

21 червня 2024 року від уповноваженого представника Товариства з додатковою відповідальністю «Львівська автоколона 2207», в особі директора Турянського Ю.І. до суду надійшла письмова заява про зміну предмету позову, так останній просив суд змінити предмет позову виклавши його у наступній редакції :

- усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 кадастровий номер :05:018:0014 площею 9, 4433 га шляхом знесення самовільно збудованої частини виробничої будівлі під літ. «К-1-2» площею 886, 2 м. кв. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1) з припиненням права власності ТОВ «Грінера Україна» та фізичної особи ОСОБА_1 на виробничу будівлю під літ. «К-1-2», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1);

- у зв`язку зі зміною предмету позову Приватне підприємство «Едель», залучити як третю особу без самостійних вимог (т.2 а.с.152-154).

25 червня 2024 року (вх. № 15100) від уповноваженого представника відповідача ТОВ «Грінера Україна» адвоката Гнитки Т. В. до суду першої інстанції надійшло письмове клопотання про закриття провадження у справі, у якому остання просила суд закрити провадження у справі, роз`яснивши позивачеві, що розгляд справи віднесено до господарської юрисдикції.

Відповідно до ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ст. 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача.

Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Якщо до Голови, члена, працівника або залученого експерта Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку подано позов про відшкодування шкоди, завданої такими особами під час виконання ними своїх повноважень, суд до закінчення підготовчого провадження, а в разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання, замінює первісного відповідача Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку, не закриваючи провадження у справі.

Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.

Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала.

За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку. Відповідач, замінений іншим відповідачем, має право заявити вимогу про компенсацію судових витрат, здійснених ним внаслідок необґрунтованих дій позивача. Питання про розподіл судових витрат вирішується в ухвалі про заміну неналежного відповідача.

Отже із аналізу вказаної статті вбачається, що така передбачає можливість залучення до участі у справі співвідповідача та зміну неналежного відповідача.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства (далі КУзПБ), господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (неплатоспроможність), в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про відшкодування шкоди та/або збитків, завданих боржнику; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Окремо, суд першої інстанції прийняв до уваги правову позицію Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16 лютого 2024 року висловлену у справі № 902/1331/22, згідно якої об`єднана палата виснувала, що, виходячи із системного змісту положень ч. 1, 2, 4 ст. 48, ч. 1, 2, 4 ст. 50 Господарського кодексу України (далі ГПК України) суд першої інстанції не має права виключати відповідача зі складу відповідачів, до яких первісно подавався позов, за результатами розгляду в підготовчому провадженні заяви про зміну предмета або підстав позову, в зв`язку з чим наявне процесуальне оформлення протокольною чи іншою ухвалою (яка оформлюється окремим документом) виключення одного з відповідачів і подальшого його залучення як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, не спростовує факт вчинення судом відповідних процесуальних дій поза межами повноважень, визначених процесуальним законом.

Так, суд першої інстанції обґрунтовано звернув увагу на те, що ПП «Едель» є відповідачем у справі, спір у такій стосується, у тому числі майна останнього. З огляду на вказане вище, суд не вбачає правових підстав виключення існуючого відповідача із суб`єктного складу сторін справи. Окрім цього, цивільне процесуальне законодавство не передбачає можливості надання одній особі в межах однієї справи (провадження) двох процесуальних статусів одночасно.

Відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За змістом п. 8 ч. 1 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником, стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України.

Поняття банкрутства, порядок відновлення платоспроможності суб`єкта підприємницької діяльності боржника або визнання його банкрутом, порядок та умови застосування ліквідаційної процедури, повного або часткового задоволення вимог кредитора визначаються Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (далі Закон).

Відповідно до ст. 1 Закону банкрутство визнана господарським судом неспроможність боржника відновити свою платоспроможність за допомогою процедур санації та мирової угоди і погасити встановлені у порядку, визначеному цим Законом, грошові вимоги кредиторів не інакше як через застосування ліквідаційної процедури.

Згідно з ст. 9 Закону справи про банкрутство розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

За змістом ч. 4 ст. 10 Закону суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником.

З цього випливає, що з моменту порушення стосовно боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс юридичних правовідносин боржника, і спеціальні норми Закону про банкрутство мають пріоритет у застосуванні при розгляді справ про банкрутство щодо інших законодавчих актів України.

Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові у справі № 372/3584/16-ц від 26.06.2018 року, за наявності порушеної господарським судом справи про банкрутство відповідача, цивільну справу за позовом до такого відповідача не можна порушити, а в разі її порушення, справа підлягає закриттю.

Якщо під час розгляду справи з`ясується, що відносно відповідача у справі порушено провадження про його банкрутство господарським судом, то порушена справа підлягає закриттю у зв`язку з тим, що справа не може бути розглянута в порядку цивільного судочинства.

Суд першої інстанції звернув увагу на те, що положення КУзПБ передбачають концентрацію всіх спорів у межах справи про банкрутство задля судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника, залучення всього майна боржника до ліквідаційної маси та проведення інших заходів, метою яких є повне або часткове задоволення вимог кредиторів.

Окремо суд першої інстанції звернув увагу на висновки Львівського апеляційного суду (зроблені у межах цієї справи) 15 квітня 2024 року, так, скасовуючи ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 19 грудня 2023 року та направляючи справу до суду першої інстанції для продовження розгляду по суті, суд апеляційної інстанції вказав, що:

-«суд першої інстанції, встановивши, що ухвалою Господарського суду Львівської області № 914/2576/23 від 12 вересня 2023 року відкрито провадження у справі про банкрутство ПП «Едель» та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника ПП «Едель», дійшов вірного висновку, що у цій справі спір між сторонами виник з правовідносин, що відповідають ознакам спору, який підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, а отже не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства».

-«таким чином, у разі коли судом першої інстанції встановлено, що спір у справі не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, суд у порядку ст. 186, 255 ЦПК України відмовляє у відкритті провадження або закриває провадження у справі, якщо воно було відкрите».

Відповідно до положень ст. 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Єдиного державного реєстру судових рішень.

Судом встановлено, що ухвалою Господарського суду Львівської області № 914/2576/23 від 12 вересня 2023 року відкрито провадження у справі про банкрутство ПП «Едель» та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника ПП «Едель» (а.с. 3-5, Т. 2, https://reestr.court.gov.ua/Review/113526079).

Враховуючи наявність справи про банкрутство щодо відповідача у справі (ПП «Едель»), а також вказані правові висновки, предмет спору та характер спірних правовідносин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що спір у даній справі підлягає розгляду у порядку господарського судочинства в межах відповідної справи про банкрутство.

Таким чином, спір сторін не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства, а тому провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Також судом роз`яснено наслідки закриття провадження у справі, зокрема згідно ч. 1, 2 ст. 256 ЦПК України, зазначивши, що розгляд даної справи віднесено до господарської юрисдикції.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Також, відповідно до практики ЄСПЛ, зокрема у справі «Гарсіа Руіз проти Іспанії (Garcia Ruiz v. Spain) від 21.01.1999 року (заява 30544/96), п. 26: «…при відхиленні скарги апеляційний суд може в принципі просто схвалити обґрунтування рішення суду нижчого суду…».

Зважаючи на вказане колегія суддів вважає за можливе в цілому схвалити мотиви суду першої інстанції щодо розгляду усіх позовних вимог, викладені в оскаржуваному рішенні, вважаючи такі належними та відповідними до встановлених обставин, що мають значення та вимог закону, без додаткового дублювання.

Судом правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, ухвалено справедливе рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не убачає.

Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 381, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника Товариства з додатковою відповідальністю «Львівська автоколона 2207» в особі директора Турянського Ю.І. - залишити без задоволення.

Ухвалу Залізничного районного суду м.Львова від 22 жовтня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 31 березня 2025 року.

Головуючий: Савуляк Р.В.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.