справа № 691/1485/24
провадження № 2/691/246/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2025 рокуГородищенський районний суд Черкаської області

В складі :

головуючого судді Савенко О.М.

з участю секретаря судових засідань Шмунь Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Городище Черкаської області цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» м.Київ до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості,-

встановив :

ТОВ «Свеа Фінанс» м.Київ звернулося в Городищенський районний суд Черкаської області з позовною заявою до ОСОБА_1 з позовними вимогами про стягнення кредитної заборгованості.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач мотивує, що 03 вересня 2019 року між Акціонерним Товариством «Ідея Банк» та ОСОБА_1 було укладено договір кредиту страхування №Z06.22106.005655006, який за своєю природою є змішаним договором кредиту та договором страхування. Відповідно до умов договору розділ 1 банк надає позичальнику кредит у розмірі 74997,00 грн. для власних потреб. В свою чергу позичальник отримує кредит і доручає банку сплатити за рахунок отриманих коштів страховий платіж на вказаний в договорі рахунок страховика. Строк дії кредиту на 60 місяців, із встановленням процентної ставки 21,99% річних. Відносини страхування не є предметом позову, остільки спір стосується лише виключно відносин кредитування. Підписанням договору відповідач приєдналася до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, у редакції яка діяла на дату укладення договору і яка розміщена за посиланням https://ideabank.ua/uk/about/public-contracts та підтвердила свою обізнаність про Умови та Тарифи банку. На виконання умов вищевказаного договору АТ «Ідея Банк» свої зобов`язання перед відповідачем виконало повністю, в той час як відповідач свої зобов`язання виконує з порушенням, сплачуючи щомісячні платежі з простроченням дати їх сплати та сплачуючи не в повному обсязі та або не сплачуючи взагалі, що спричинило утворення заборгованості. 25 липня 2023 року між АТ «Ідея Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» м.Київ було укладено договір факторингу №01.0231/23 згідно якого АТ «Ідея Банк» відступило свої права вимоги, а ТОВ «Свеа Фінанс» набуло права вимоги за первинним договором в розмірі заборгованостей боржників перед АТ «Ідея Банк», визначеними в Реєстрі боржників, а таких було сформовано три стосовно 11794 кредитних договорів, в тому числі і щодо заборгованості ОСОБА_1 за договором №Z06.22106.005655006 від 03 вересня 2019 року. Згідно розрахунку заборгованості по кредитному договору №Z06.22106.005655006 станом на 23 грудня 2024 року заборгованість ОСОБА_1 складає: заборгованість за основним боргом 74716,66 грн., заборгованість за відсотками 54180,19 грн., заборгованість за іншими платежами 89065,61 грн., а всього 217962,46 грн., у зв`язку з чим прийнято рішення звернутися до суду (а.с.1-6).

Ухвалою Городищенського районного суду Черкаської області від 26 грудня 2024 року у цивільній справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання з викликом сторін до суду, з наданням відповідачу часу для подачі відзиву та пред`явлення зустрічного позову.

26 грудня 2024 року, ухвалою суду, в цивільній справі закрито підготовче провадження та призначено судовий розгляд.

У судове засідання представник позивача та відповідач, будучи вчасно та належним чином повідомленими, не з`явилися: за змістом позовної заяви представник позивача просив здійснювати судовий розгляд цивільної справи у відсутності сторони, вказавши на підтримання позовних вимог в повному обсязі; відповідач, будучи вчасно та належним чином повідомленим про розгляд цивільної справи, шляхом надіслання судових повісток рекомендованими повідомленнями, які повернулися 03 лютого 2025 року, 26 лютого 2025 року, 14 березня 2025 року на адресу суду з відміткою про відсутність адресата, та розміщення оголошення про виклик до суду, на офіційному веб-порталі «Судова влада України» за веб-адресою: https://gd. ck. court. gov. ua., у судове засідання не з`явилася, причину своєї неявки суду не повідомила, як і не надіслала заяв чи то клопотань про розгляд справи у її відсутність або перенесення розгляду.

З врахуванням вищезазначеного, суд, прийшов до висновку про можливість судового розгляду цивільної справи 21 березня 2025 року у відсутності представника позивача та відповідача, остільки їх неявка не перешкоджає розгляду по суті, у їх відсутність. При прийнятті такого рішення суд, орієнтований і на судову практику Європейського Суду з прав людини, який у своїх рішеннях вказує, що кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.Так, згідно п. 41 рішення Європейського Суду з прав людини «Пономарьов проти України» заява № 3236/03 від 03 квітня 2008 року, сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (mutatis mutandis, п.27 рішення «Олександр Шевченко проти України» заява № 8371/02 від 26 квітня 2007 року, та «Трух проти України» заява №50966/99 від 14 жовтня 2003 року).

Суд, розглянувши позов в межах заявлених позовних вимог, враховуючи належне повідомлення відповідача за місцем реєстрації та проживання, відсутність відзиву, заперечення, чи то клопотань про необґрунтованість позовних вимог, дослідивши докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У відповідності до ст.ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Позивач повинен зазначити і довести підстави позову, тобто обставини, з якими він, як з юридичними фактами, пов`язує свої матеріально-правові вимоги.

Згідно ст. 55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободу від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно положення ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У справі "Церква села Сосулівка проти України" Європейський Суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції закріплює "право на суд", в якому право на доступ до суду - право порушити провадження у судах щодо прав та обов`язків цивільного характеру - становить тільки один з його аспектів (див. "Голдер проти Об`єднаного Королівства", рішення від 21 лютого 1975 року, Серія A, N 18, ст. 18, п. 36). Для того, щоб право на доступ до суду було ефективним, особа повинна мати чітку фактичну можливість оскаржити діяння, що становить втручання у її права (див. "Беллет проти Франції", рішення від 4 грудня 1995 року, Серія A, N 333-Б, ст. 42, п. 36). Як свідчить позиція Європейського суду з прав людини у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. Крім того, в рішенні Європейського суду з прав людини в справі Жоффер де ля Прадель проти Франції від 16 грудня 1992 року зазначено, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним.

Предметом вимоги позивача є порушення відповідачем у справі вимог ст.ст.509, 526, 530, 527, 610,611,1054 ЦК України та відшкодування понесених судових витрат, згідно ст.ст.133,141 ЦПК України.

Правові відносини, які склалися між позивачем ТОВ «Свеа Фінанс» та відповідачем ОСОБА_1 , на думку суду, підпадають під вид цивільно-правових відносин - зобов`язання і є зобов`язальними та регулюються нормами ЦК України, Законом України «Про споживче кредитування», з врахуванням наступного.

Згідно до ст. 509 Цивільного Кодексу України, зобов`язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, сплатити гроші) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку, що ґрунтується на засадах добровільності, розумності та справедливості. При цьому, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться ст. 526 ЦК України, в строки, що вказані у зобов`язанні ст. 530 ЦК України. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту, ст. 527 ЦК України. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статті 610, 611 ЦК України, зазначають, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, і за порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ст. ст. 628, 629 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду. Згідно з ч. 2 ст. 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

У відповідності ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Відповідно до змісту ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

В ході судового розгляду із досліджених судом доказів, встановлено.

Позивач ТОВ «Свеа Фінанс» згідно до Статуту створене та діє відповідно до Конституції України, Цивільного Кодексу України, Господарського Кодексу України, Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», Закону України «Про державну таємницю» та іншого чинного законодавства для здійснення підприємницької діяльності та отримання прибутку на невизначений строк та на основі самофінансування та самоокупності, (а.с.24-32). Відповідач ОСОБА_1 згідно до паспорта громадянина України НОМЕР_1 виданого 22 липня 1999 року Городищенським РВ УМВС України в Черкаській області народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код № НОМЕР_2 , місце реєстрації АДРЕСА_1 (а.с.6-9, 10). Між Акціонерним Товариством «Ідея Банк» 03 вересня 2019 року та ОСОБА_1 було укладено договір кредиту страхування №Z06.22106.005655006, який за своєю природою є змішаним договором кредиту та договором страхування (а.с.1-6). Відповідно до умов договору розділ 1 банк надає позичальнику кредит у розмірі 74997,00 грн. для власних потреб. В свою чергу позичальник отримує кредит і доручає банку сплатити за рахунок отриманих коштів страховий платіж на вказаний в договорі рахунок страховика. Строк дії кредиту на 60 місяців, із встановленням процентної ставки 21,99% річних (а.с.1-6). Підписанням договору відповідач приєдналася до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, у редакції яка діяла на дату укладення договору і яка розміщена за посиланням https://ideabank.ua/uk/about/public-contracts та підтвердила свою обізнаність про Умови та Тарифи банку (а.с.1-6). На виконання умов вищевказаного договору АТ «Ідея Банк» свої зобов`язання перед відповідачем виконало повністю, в той час як відповідач свої зобов`язання виконує з порушенням, сплачуючи щомісячні платежі з простроченням дати їх сплати та сплачуючи не в повному обсязі та або не сплачуючи взагалі, що спричинило утворення заборгованості, яка підтверджується Витягом з Реєстру боржників до договору факторингу від 25 липня 2023 року (а.с.22). Також, між АТ «Ідея Банк» 25 липня 2023 року та Товариством з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» м.Київ було укладено договір факторингу №01.0231/23 згідно якого АТ «Ідея Банк» відступило свої права вимоги, а ТОВ «Свеа Фінанс» набуло права вимоги за первинним договором в розмірі заборгованостей боржників перед АТ «Ідея Банк», визначеними в Реєстрі боржників, а таких було сформовано три стосовно 11794 кредитних договорів, в тому числі і щодо заборгованості ОСОБА_1 за договором №Z06.22106.005655006 від 03 вересня 2019 року (а.с.12-23). Згідно розрахунку заборгованості по кредитному договору №Z06.22106.005655006 станом на 23 грудня 2024 року заборгованість ОСОБА_1 складає: заборгованість за основним боргом 74716,66 грн., заборгованість за відсотками 54180,19 грн., заборгованість за іншими платежами 89065,61 грн., а всього 217962,46 грн.(а.с.1-6). При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір в розмірі 2615,55 грн., що підтверджено платіжною інструкцією кредитового переказу коштів від 19 грудня 2024 року (а.с.6, 36).

Відповідно до Постанови Верховної Ради України №807-ІХ від 17 липня 2020 року «Про утворення та ліквідацію районів», Городищенський район Черкаської області був ліквідований і включений до складу нових Черкаського району та Звенигородського району.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, ст.ст. 626,628 ЦК України.

Згідно з ч.1 ст. 638 ЦК України, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася, ч.2 ст.639 ЦК України. Згідно ст.1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі.

Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно ч. 1 ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

Так, досліджені судом докази у цивільній справі не містять повідомлення відповідача, як боржника про заміну кредитора. Проте, суд виходить з того, що неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою підстав для відмови у позові новому кредитору, а може лише впливати на визначення розміру боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попереднім або ж свідчити про прострочення кредитора. Тобто факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань. Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в своїй постанові від 6 лютого 2019 року в справі №361/2105/16-ц.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець, у даному випадку в судовій справі, що розглядається це АТ «Ідея Банк». Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Зазначені обставини судом перевірені на підставі досліджених доказів.

Такі висновки відповідають правовим позиціям, що викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19) та у постанові Верховного Суду України від 11.03.2015 (провадження № 6-16цс15).

Саме тому, підписанням 03 вересня 2019 року договору кредиту страхування №Z06.22106.005655006 відповідач ОСОБА_1 приєдналася до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб АТ «Ідея Банк», у редакції яка діяла на дату укладення договору і яка розміщена за посиланням https://ideabank.ua/uk/about/public-contracts, чим і підтвердила свою обізнаність про Умови та Тарифи банку. При цьому суд звертає увагу, що ОСОБА_1 , реєструючись, з метою отримання позики, мала можливість ознайомитися із Правилами надання грошових коштів у позику, оскільки виявила бажання отримати кредитування саме у АТ «Ідея Банк», не відмовилася від кредитування та не обрала інший банк для отримання такої послуги. Також, суд бере до уваги, що ОСОБА_1 надала дозвіл позикодавцю АТ «Ідея Банк» на збір, обробку, зберігання та поширення її персональних даних, з метою оцінки її кредитоспроможності, забезпечення виконання сторонами зобов`язань за цим договором, інформування про кредитоспроможність та добросовісність, а також на передачу в будь-який момент персональних даних позичальника та інформації про укладення і виконання цього договору в будь-якій формі третім особам, в тому числі, але не виключно, колекторським компаніям, у разі відступлення права вимоги за договором або врегулювання простроченої заборгованості, з метою захисту прав та інтересів позикодавця та повного виконання зобов`язань за цим договором (а.с.1-5).

Відповідно до наданого розрахунку, заборгованість відповідача перед ТОВ «Свеа Фінанс» станом на 23 грудня 2024 року, тобто на дату подачі позову, складає: заборгованість за основним боргом 74716,66 грн., заборгованість за відсотками 54180,19 грн., заборгованість за іншими платежами 89065,61 грн., а всього 217962,46 грн. (а.с.1-6). Вказана сума встановлена судом на підставі наявних у справі доказів та не змінена позивачем у справі на час постановлення судового рішення. Суд звертає увагу, що відповідач доказів щодо спростування суми заборгованості не надав. Розрахунок заборгованості за процентами містить суму заборгованості по процентах за користування кредитом у розмірі, визначеному договором, що узгоджується з висновком Великої Палати Верховного Суду у постанові від 05 квітня 2023 року в справі № 910/4518/16 (провадження № 12-16гс22) відповідно до якого у разі порушення виконання зобов`язання щодо повернення кредиту за період після прострочення виконання нараховуються не проценти за «користування кредитом» (ст. 1048 ЦК України), а проценти за порушення грошового зобов`язання (ст. 625 ЦК України) у розмірі, визначеному законом або договором. Крім цього, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за іншими платежами в розмірі 89065,61 грн., проте обґрунтованого розрахунку з чого складається така заборгованість до суду не подав, письмові докази відсутні, тому суд не вбачає правових підстав для задоволення позовних вимог позивача в цій частині.

Позивачі, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи (ч. 2, 3 ст. 83 ЦПК України).

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у ст. 129 Конституції України.

У своїх рішення Європейський Суд з прав людини, згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, вказує, що національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), № 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Згідно вказаних норм закону, враховуючи, що відповідач не виконала свої зобов`язання щодо погашення суми позики, і це є істотним порушенням договору кредиту страхування №Z06.22106.005655006 від 03 вересня 2019 року, та заміна первісного кредитора АТ «Ідея Банк» на підставі Договору факторингу №01.0231/23 згідно якого АТ «Ідея Банк» відступило свої права вимоги, а ТОВ «Свеа Фінанс» набуло права вимоги за первинним договором в розмірі заборгованостей боржників перед АТ «Ідея Банк», визначеними в Реєстрі боржників, не можуть трактуватися на користь відповідача, як причини невиконання зобов`язання і тому, суд обґрунтовано стверджує, на підставі досліджених доказів, що в результаті дій позивача, відповідач ОСОБА_1 не була позбавлена можливості отримати належну суму боргу, сплатити тіло кредиту і відсотки у погоджений строк і тому слід з неї, як відповідача стягнути на користь позивача відповідно до договору кредиту страхування №Z06.22106.005655006 від 03 вересня 2019 року, заборгованість, що утворилась, без стягнення заборгованості за іншими платежами в розмірі 89065,61 грн., оскільки протилежного відповідач до суду не спростувала.

До початку розгляду справи по суті позивач не змінив предмет або підставу позову та протягом усього часу розгляду справи не збільшив та не зменшив розмір позовних вимог, тому суд розглянув цивільну справу в межах пред`явлених вимог і на підставі поданих стороною позивача доказів, які оцінивши, прийшов до висновку про іх часткове задоволення.

Заходи забезпечення позову судом не вживалися.

Позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача і понесених судових витрат у виді судового збору.

Так, позивачем сплачено судовий збір при подачі позовної заяви до Городищенського районного суду Черкаської області в розмірі 2615,55 грн., що підтверджено платіжною інструкцією кредитового переказу коштів від 19 грудня 2024 року (а.с.6, 36), які суд стягує з відповідача у повному обсязі, на користь позивача, згідно ст. 141 ЦПК України, так як вважає їх підтвердженими у відповідності із цивільно процесуальним законодавством України.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.55, 129 Конституції України, ст. ст. 207, 509, 526, 527, 530, 599, 610, 611, 626, 628, 638, 639, 1048, 1054, 1055, 1077 ЦК України, ст.ст.2, 3, 4, 5, 12, 13, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 83, 137, 141, 263, 264, 265, 273, 352, 354 ЦПК України, Законом України «Про споживче кредитування», суд,-

ухвалив:

позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» м.Київ до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код № НОМЕР_2 , місце реєстрації АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» м.Київ, юридична адреса м.Київ бульвар Вацлава Гавела будинок №6, Код , заборгованість за договором кредиту страхування №Z06.22106.005655006 від 03 вересня 2019 року станом на 23 грудня 2024 року в розмірі 128896,85 (сто двадцять вісім тисяч вісімсот дев`яносто шість гривень вісімдесят п`ять копійок) грн., яка складається із: заборгованість за основним боргом 74716,66 грн., заборгованість за відсотками 54180,19 грн..

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код № НОМЕР_2 , місце реєстрації АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» м.Київ, юридична адреса м.Київ бульвар Вацлава Гавела будинок №6, Код , судові витрати по сплаті судового збору, в розмірі 2615 (дві тисячі шістсот п`ятнадцять) грн. 55 коп..

В решті позовних вимог позивача ТОВ «Свеа Фінанс» про стягнення заборгованості за іншими платежами в розмірі 89065,61 грн. з відповідача ОСОБА_1 відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково шляхом подачі протягом тридцяти днів апеляційної скарги до Черкаського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи можуть ознайомитись з текстом судового рішення, в електронній формі, на офіційному веб-порталі Єдиного державного реєстру судових рішень в мережі Інтернет - https://gd. ck. court. gov. ua.

Відомості про сторін:

Позивач: особа 1 - Товариство з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» м.Київ, юридична адреса м.Київ бульвар Вацлава Гавела будинок №6, Код .

Відповідач: особа 2 - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код № НОМЕР_2 , місце реєстрації АДРЕСА_1 .

Суддя О. М. Савенко