справа № 691/1494/24
провадження № 2/691/248/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2025 рокуГородищенський районний суд Черкаської області

В складі :

головуючого судді Савенко О.М.

з участю секретаря судових засідань Шмунь Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Городище Черкаської області цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

встановив :

АТ «ПУМБ» звернулося в Городищенський районний суд Черкаської області з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Обгрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач мотивує, що між АТ «ПУМБ» та ОСОБА_1 укладено кредитні договори: 07 грудня 2017 року на підставі кредитного договору №03 видано відповідачу кредит у сумі 20415,85 грн.; 13 листопада 2018 року на підставі кредитного договору №402 видано відповідачу кредит у сумі 42957 грн.; 28 січня 2019 року на підставі кредитного договору №201 видано відповідачу кредит у сумі 15000 грн.. Згідно умов кредитного договору відповідач зобов`язалася сплачувати банку заборгованість за кредитами, відсотки за їх користування, комісію за обслуговування кредитної заборгованості. Відповідач порушила умови кредитних договорів, що призвело до виникнення заборгованості. Згідно розрахунку суми боргу, заборгованість позичальника по кредитному договору, станом на 31 жовтня 2024 року становить 125088,07 грн., з яких за: кредитним договором №03 від 07 грудня 2017 року 33857, 51 грн.: 20415, 85 грн. - заборгованість за кредитом, 13441, 66 грн. - заборгованість по процентах; кредитним договором №402 від 13 листопада 2018 року 68269, 28 грн.: 30277, 64 грн. - заборгованість за кредитом; 17436, 84 грн. - заборгованість по процентах, 20554,80 грн. - заборгованість за комісією; кредитним договором №201 від 28 січня 2019 року 22961,28 грн.: 11729,17 грн. заборгованість за кредитом, 5,61 грн. - заборгованість по процентах, 11227,50 грн. - заборгованість за комісією; для стягнення якої прийнято рішення звернутися до суду (а.с.1-4).

Ухвалою Городищенського районного суду Черкаської області від 25 грудня 2024 року позивачу відмовлено у розгляді цивільної справи в порядку спрощеного позовного провадження та відкрито загальне позовне провадження і призначено підготовче засідання з викликом сторін до суду, з наданням відповідачу часу для подачі відзиву, пред`явлення зустрічного позову (а.с.58).

В підготовчому засіданні 26 грудня 2024 року постановлено ухвалу суду про закриття підготовчого провадження та призначення цивільної справи до судового розгляду (а.с.62).

Відповідач ОСОБА_1 , повідомлена про розгляд справи, шляхом надіслання судових повісток та розміщення оголошення про виклик до суду 17 лютого 2025 року на офіційному веб-порталі «Судова влада України» за веб-адресою: https://gd. ck. court. gov. ua., у судове засідання не з`явилася, причину своєї неявки суду не повідомила, як і не надіслала заяв чи то клопотань про розгляд справи у її відсутність або перенесення розгляду (а.с. 60, 63, 67, 70, 73). Від відповідача ОСОБА_1 відзив на позов до суду не надходив, копія належним чином завіреної ухвали про відкриття провадження, копія ухвали про призначення до судового розгляду разом із судовими повістками про виклик до суду направлялися за місцем реєстрації відповідача за адресою АДРЕСА_1 (а.с.60,63). На адресу Городищенського районного суду Черкаської області 03 березня 2025 року і 18 березня 2025 року повернуто конверти з відправленням, згідно довідки Укрпошти причина невручення - адресат відсутній за вказаною адресою (а.с.71, 73).

Місце реєстрації відповідача ОСОБА_1 встановлено та підтверджується довідкою виконавчого комітету Городищенської міської ради від 13 січня 2025 року №01-02-31/158 (а.с.64).

Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду. Близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі №913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б).

З врахуванням вищезазначеного, суд, прийшов до висновку про можливість судового розгляду цивільної справи 21 березня 2025 року у відсутності представника позивача AT «ПУМБ» та відповідача ОСОБА_1 , остільки їх неявка не перешкоджає розгляду по суті, у їх відсутність. При прийнятті такого рішення суд, орієнтований і на судову практику Європейського Суду з прав людини, який у своїх рішеннях вказує, що кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.Так, згідно п. 41 рішення Європейського Суду з прав людини «Пономарьов проти України» заява № 3236/03 від 03 квітня 2008 року, сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (mutatis mutandis, п.27 рішення «Олександр Шевченко проти України» заява № 8371/02 від 26 квітня 2007 року, та «Трух проти України» заява №50966/99 від 14 жовтня 2003 року).

Суд, розглянувши позов в межах заявлених позовних вимог, вивчивши зміст клопотання представника позивача AT «ПУМБ» про розгляд у його відсутність, враховуючи належне повідомлення відповідача ОСОБА_1 за місцем реєстрації та проживання, відсутність відзиву, заперечення, чи то клопотань про необґрунтованість позовних вимог, дослідивши докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У відповідності до ст.ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Позивач повинен зазначити і довести підстави позову, тобто обставини, з якими він, як з юридичними фактами, пов`язує свої матеріально-правові вимоги.

Згідно ст. 55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободу від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно положення ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У справі "Церква села Сосулівка проти України" Європейський Суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції закріплює "право на суд", в якому право на доступ до суду - право порушити провадження у судах щодо прав та обов`язків цивільного характеру - становить тільки один з його аспектів (див. "Голдер проти Об`єднаного Королівства", рішення від 21 лютого 1975 року, Серія A, N 18, ст. 18, п. 36). Для того, щоб право на доступ до суду було ефективним, особа повинна мати чітку фактичну можливість оскаржити діяння, що становить втручання у її права (див. "Беллет проти Франції", рішення від 4 грудня 1995 року, Серія A, N 333-Б, ст. 42, п. 36). Як свідчить позиція Європейського суду з прав людини у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. Крім того, в рішенні Європейського суду з прав людини в справі Жоффер де ля Прадель проти Франції від 16 грудня 1992 року зазначено, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним.

Предметом вимоги позивача є порушення відповідачем у справі вимог ст.ст.509, 526, 530, 527, 610,611,1054 ЦК України та відшкодування понесених судових витрат, згідно ст.ст.133,141 ЦПК України.

Правові відносини, які склалися між позивачем та відповідачем, на думку суду, підпадають під вид цивільно-правових відносин зобов`язання і є зобов`язальними та регулюються нормами ЦК України, Законом України «Про споживче кредитування», з врахуванням наступного.

Згідно до ст. 509 Цивільного Кодексу України, зобов`язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, сплатити гроші) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку, що ґрунтується на засадах добровільності, розумності та справедливості. При цьому, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться ст. 526 ЦК України, в строки, що вказані у зобов`язанні ст. 530 ЦК України. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту, ст. 527 ЦК України. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статті 610, 611 ЦК України, зазначають, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, і за порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ст. ст. 628, 629 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду. Згідно з ч. 2 ст. 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

У відповідності ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Відповідно до змісту ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Згідно ст. 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору

Частиною 1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

В ході судового розгляду із досліджених судом доказів, встановлено, що 07 грудня 2017 року, 13 листопада 2018 року, 28 січня 2019 року відповідач ОСОБА_1 зверталася до АТ «ПУМБ» із заявами №03, №402, №201 на приєднання до договорів комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (а.с.7-10). Як вбачається із змісту вище вказаних заяв, клієнт, підписанням цих заяв беззастережно підтверджує, що приймає публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення договорів комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, який розміщений на сайті АТ "ПУМБ" pumb.ua, в повному обсязі, з урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних безпосередньо при прийнятті договору так і послуг, що можуть бути надані в процесі обслуговування (з урахуванням всіх змін) і погоджується з тим, що може обирати будь-які передбачені договором послуги, в тому числі через дистанційні канали обслуговування (за наявності технічної можливості у банку), а при обранні послуги з укладення договору страхування, підписанням цієї заяви підтверджує свою згоду на укладення договору страхування на зазначених нижче умовах (а.с.7-10). Відповідач ОСОБА_1 просила надати споживчі кредити у сумі 20415,85 грн., 42957 грн.; 15000 грн. на загальні споживчі цілі (а.с.7-10). Підписанням вище вказаних заяв, відповідач ОСОБА_1 , надала наступні підтвердження та запевнення, що: заява має новаційний характер і в результаті приєднання до ДКБО, дія Договорів на відкриття та обслуговування карткових рахунків, Договорів карткового рахунку, які раніше були укладені між нею та Банком, припиняються на підставі ст. 604 Цивільного кодексу України; ознайомлена з ДКБО, Тарифами Банку та цілком згідна з тим, що всі умови ДКБО їй зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення; отримала від Банку повідомлення про володільця персональних даних, склад та зміст зібраних персональних даних, права суб`єкта персональних даних та іншу інформацію згідно Закону України «Про захист персональних даних»; їй відомо, що укладання Договору страхування зі Страховиком не є обов`язковою умовою отримання кредиту в Банку, таку послугу було обрано нею за власною ініціативою з числа послуг, що пропонуються Банком, і відносини за Договором страхування, після його укладення, виникають виключно між Страхувальником та Страховиком (а.с.7-10). Як заяви відповідача від 07 грудня 2017 року, 13 листопада 2018 року, 28 січня 2019 року на приєднання до договорів комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, так і паспорти споживчого кредиту підписані відповідачем особистим підписом (а.с.7-10). Відповідно до Публічної пропозиції ПАТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (в редакції 06 березня 2018 року), а саме п.п.2.2.1-2.2.3, договір вважається укладеним, а умови публічної пропозиції акцептованими клієнтом з моменту оформлення заяви на приєднання до договору у письмовій (паперовій або електронній) формі за умови подання клієнтом документів і відомостей, перелік яких визначається відповідно до вимог законодавства України та/або внутрішніх документів банку, якщо інший порядок не встановлений будь-якими іншими умовами договору. У разі ненадання фізичною особою необхідних банку документів чи відомостей або умисного надання неправдивих відомостей щодо себе, вважається, що такі дії фізичної особи позбавляють банк можливості надання цій особі банківських послуг, у зв`язку з чим банк відмовляє такій фізичній особі в укладанні з нею договору та її обслуговуванні. Банк може відмовити клієнту у наданні послуг(и) за цим договором у випадках, передбачених законодавством України, а також якщо це може призвести до порушення законодавства та/ або надання таких послуг унеможливлено нормативно-правовими актами Національного банку України (мораторій, заборона, обмеження тощо). Договір набуває чинності з дати його укладення. Датою укладення клієнтом договору є дата підписання заяви на приєднання до договору, якщо інше не передбачено умовами договору та/або заявою на приєднання до договору. Місцем укладання договору є місцезнаходження банку (при укладенні договору у відділенні або іншому місці надання банком послуг - адреса відділення або іншого місця надання банком послуг), в якому клієнтом оформляється заява на приєднання до договору (а.с.12-19). Згідно п.п. 2.4.1-2.4.2, договір діє протягом невизначеного строку і може бути розірваний за ініціативою банку або за ініціативою клієнта якщо інший порядок не встановлений будь-якими іншими умовами Договору або законом. Закриття рахунків і повернення клієнту залишку грошових коштів здійснюється в порядку та строки, передбачені законодавством України, цим договором та встановленими у банку процедурами закриття рахунків (а.с.12-19). Також, у Публічній пропозиції ПАТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (в редакції 10 червня 2017 року, 06 квітня 2018 року), відображено загальні обов`язки сторін, відповідальність та порядок вирішення спорів, обставини непереборної сили (форс-мажор), умови обслуговування карткових рахунків, умови надання споживчого кредиту, умови надання доступу до системи «Інтернет-банкінг», з якими, слід вбачати, відповідач ОСОБА_1 ознайомлена (а.с.12-19). Позивач зобов`язання з надання відповідачеві грошових коштів (кредиту) виконав, надавши відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених кредитними договорами та в межах встановлених кредитних лімітів, що підтверджується платіжними інструкціями ТR31959660.53900.8810 від 13 листопада 2018 року, ТR33429705.53122.8810 від 28 січня 2019 року (а.с.31-32). Відповідач свої зобов`язання повернути кредит не виконала, у зв`язку з чим, згідно розрахунків заборгованості за кредитними договорами комплексного банківського обслуговування фізичних осіб станом на 31 жовтня 2024 року становить 125088,07 грн., з яких за: кредитним договором №03 від 07 грудня 2017 року 33857, 51 грн.: 20415, 85 грн. - заборгованість за кредитом, 13441, 66 грн. - заборгованість по процентах; кредитним договором №402 від 13 листопада 2018 року 68269, 28 грн.: 30277, 64 грн. - заборгованість за кредитом; 17436, 84 грн. - заборгованість по процентах, 20554,80 грн. - заборгованість за комісією; кредитним договором №201 від 28 січня 2019 року 22961,28 грн.: 11729,17 грн. заборгованість за кредитом, 5,61 грн. - заборгованість по процентах, 11227,50 грн. - заборгованість за комісією (а.с.32-38). Використання коштів відповідачем за кредитними договорами підтверджується повною інформацією про рух коштів на її особовому рахунку (а.с.38-44). Відповідно до затверджених графіків повернення суми кредиту за кредитними договорами, відповідач ОСОБА_1 лише кілька разів здійснила погашення суми кредиту (а.с.32-38). Суд звернув увагу на суму заборгованості за комісією в розмірі 20554,80 грн. та 11227,50 грн. стосовно якої в ході дослідження письмових доказів встановлено, що заборгованість за комісією нарахована лише в межах строку кредитування - 24 місяці (а.с.32-38). Щомісячний платіж комісії погоджений між сторонами та був нарахований напротязі 24 місяців, що підтверджується змістом заяв від 13 листопада 2018 року та 28 січня 2019 року на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (а.с.8-9). На виконання зобов`язань перед АТ «ПУМБ», а саме погасити заборгованість в загальному розмірі 125088,07 грн., протягом тридцяти днів, позивачем 04 листопада 2024 року направлено рекомендованим повідмленням письмову вимогу №КНО-44.2.2/683 (а.с.28-29). Згідно Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 06 жовтня 2023 року, АТ «ПУМБ» є юридичною особою з правом заняття економічною діяльністю у виді грошового посередництва (основний) (а.с.46), та, як юридична особа, має Статут, затверджений рішенням позачергових загальних зборів акціонерів від 25 листопада 2021 року №87 (а.с.47-50).

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, ст.ст. 626,628 ЦК України.

Згідно з ч.1 ст. 638 ЦК України, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася, ч.2 ст.639 ЦК України.

Згідно ст.1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі.

Відповідно до наданих розрахунків заборгованості за кредитними договорами комплексного банківського обслуговування фізичних осіб станом на 31 жовтня 2024 року становить 125088,07 грн., з яких за: кредитним договором №03 від 07 грудня 2017 року 33857, 51 грн.: 20415, 85 грн. - заборгованість за кредитом, 13441, 66 грн. - заборгованість по процентах; кредитним договором №402 від 13 листопада 2018 року 68269, 28 грн.: 30277, 64 грн. - заборгованість за кредитом; 17436, 84 грн. - заборгованість по процентах, 20554,80 грн. - заборгованість за комісією; кредитним договором №201 від 28 січня 2019 року 22961,28 грн.: 11729,17 грн. заборгованість за кредитом, 5,61 грн. - заборгованість по процентах, 11227,50 грн. - заборгованість за комісією (а.с.32-38). Вказана сума встановлена судом на підставі наявних у цивільній справі письмових доказів і не змінена позивачем у справі протягом судового розгляду. Суд звертає увагу, що відповідач доказів щодо спростування чи заперечення суми заборгованості не надала. Розрахунок заборгованості за процентами містить суму заборгованості по процентах за користування кредитами у розмірі, визначеному договором, що узгоджується з висновком Великої Палати Верховного Суду у постанові від 05 квітня 2023 року в справі № 910/4518/16 (провадження № 12-16гс22) відповідно до якого у разі порушення виконання зобов`язання щодо повернення кредиту за період після прострочення виконання нараховуються не проценти за «користування кредитом» (ст. 1048 ЦК України), а проценти за порушення грошового зобов`язання (ст. 625 ЦК України) у розмірі, визначеному законом або договором.

Позивач, особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинна подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинен подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи, ч. 2, 3 ст. 83 ЦПК України.

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у ст. 129 Конституції України.

У своїх рішеннях Європейський Суд з прав людини, згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, вказує, що національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), № 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Зазначені обставини судом перевірені на підставі пояснень сторін і досліджених доказів.

Такі висновки відповідають правовим позиціям, що викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19) та у постанові Верховного Суду України від 11.03.2015 (провадження № 6-16цс15).

Згідно вказаних норм закону, враховуючи, що відповідач не виконав свої зобов`язання щодо погашення сум позики, і це є істотним порушенням за кредитними договорами комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 07 грудня 2017 року №03, від 13 листопада 2018 року №402, від 28 січня 2019 року №201, і не може трактуватися на користь відповідача, як обґрунтовані причини невиконання зобов`язання, то, суд мотивовано стверджує, на підставі досліджених доказів, що в результаті дій позивача, відповідач ОСОБА_1 не була позбавлена можливості отримати належну суму кредиту, сплатити тіло кредиту, відсотки та комісію у погоджений строк, і тому, слід з неї, як відповідача стягнути на користь позивача відповідно до умов кредитних договорів комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 07 грудня 2017 року №03, від 13 листопада 2018 року №402, від 28 січня 2019 року №201, заборгованість, що утворилась, оскільки протилежного відповідач до суду не спростувала.

До початку розгляду справи по суті позивач не змінив предмет або підставу позову та протягом усього часу розгляду справи не збільшив та не зменшив розмір позовних вимог, тому суд розглянув цивільну справу в межах пред`явлених вимог і на підставі поданих сторонами доказів, які оцінивши, прийшов до висновку про їх задоволення.

Заходи забезпечення позову судом не вживалися.

Позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача судових витрат у виді судового збору.

Так, позивач звернувся до суду з позовною заявою через підсистему ЄСІТС «Електронний суд», у зв`язку з чим сплатив судовий збір на підставі п.1 ч.2 ст.4 з врахуванням ч.3 ст.4 Закону України «Про судовий збір», із застосуванням понижуючого коефіцієнту 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору, що підтверджується платіжною інструкцією №21 від 17 грудня 2024 року зі сплатою суми судового збору у розмірі 2422, 40 грн. (а.с.51), які суд стягує з відповідача у повному обсязі, на користь позивача, згідно ст. 141 ЦПК України, так як вважає їх підтвердженими у відповідності із цивільно процесуальним законодавством України. Підстав для звільнення від сплати відповідачем судових витрат, не встановлено.

Позов підтверджується: копією заяв ОСОБА_1 від 07 грудня 2017 року №03, від 13 листопада 2018 року №402, від 28 січня 2019 року №201 на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб; копіями Паспортів споживчого кредиту від 07 грудня 2017 року, від 13 листопада 2018 року, від 28 січня 2019 року; копіями Публічної пропозиції ПАТ «ПУМБ» на укладення договорів комплексного банківського обслуговування фізичних осіб; копіями платіжних інструкцій ТR31959660.53900.8810 від 13 листопада 2018 року, ТR33429705.53122.8810 від 28 січня 2019 року; копіями розрахунків заборгованості за кредитними договорами комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 07 грудня 2017 року №03, від 13 листопада 2018 року №402, від 28 січня 2019 року №201; копією інформації про рух коштів на особовому рахунку ОСОБА_1 ; копією письмової вимоги №КНО-44.2.2/683 від 04 листопада 2024 року; копією Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 06 жовтня 2023 року; копією Статуту АТ «ПУМБ», затвердженого рішенням позачергових загальних зборів акціонерів від 25 листопада 2021 року №87; платіжною інструкцією про сплату судового збору №21 від 17 грудня 2024 року.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.55, 129 Конституції України, ст. ст. 207, 509, 526, 527, 530, 599, 610, 611, 626, 628, 638, 639, 1048, 1054, 1055, 1077 ЦК України, ст.ст.2, 3, 4, 5, 12, 13, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 83, 137, 141, 263, 264, 265, 273, 352, 354 ЦПК України, Законом України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», суд,-

ухвалив:

позовну заяву Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце реєстрації АДРЕСА_1 , на користь Акціонерного Товариства «Перший Український Міжнародний Банк», юридична адреса м.Київ вул.Андріївська, №4, , заборгованість за договорами комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 07 грудня 2017 року №03, від 13 листопада 2018 року №402, від 28 січня 2019 року №201 в розмірі 125088 (сто двадцять п`ять тисяч вісімдесят вісім) грн. 07 коп..

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце реєстрації АДРЕСА_1 , на користь Акціонерного Товариства «Перший Український Міжнародний Банк», юридична адреса м.Київ вул.Андріївська, №4, , судові витрати по сплаті судового збору, в розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп..

Копію рішення направити позивачу, відповідачу, для відому.

Рішення суду може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково шляхом подачі протягом тридцяти днів апеляційної скарги до Черкаського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи можуть ознайомитись з текстом судового рішення, в електронній формі, на офіційному веб-порталі Єдиного державного реєстру судових рішень в мережі Інтернет - https://gd. ck. court. gov. ua.

Відомості про сторін:

Позивач: особа 1 - Акціонерне Товариство «Перший Український Міжнародний Банк», юридична адреса м.Київ вул.Андріївська, №4, .

Відповідач : особа 2 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце реєстрації АДРЕСА_1 .

Суддя О. М. Савенко