27.03.2025 Справа № 756/1919/25
Провадження номер 2/756/2566/25
27 березня 2025 року м.Київ
Оболонський районний суд м. Києвав складі:
головуючого - судді Шролик І.С.
секретар судового засідання Лисенко Д.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Київського міського центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення нарахованого та виплаченого матеріального забезпечення,
Короткий зміст позовних вимог
У лютому 2025 року позивач Київський міський центр зайнятості звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 виплачене матеріальне забезпечення під час перебування на обліку в центрі зайнятості у розмірі 6933,26 грн. та витрати зі сплати судового збору в розмірі 3028,00 грн.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що на обліку в УСЗН перебував ОСОБА_1 , який на підставі наказу від 19 травня 2022 року отримав статус безробітного та йому була призначена та виплачувалась допомога по безробіттю. Наказом Оболонської філії Київського МЦЗ від 18 серпня 2022 року ОСОБА_1 припинено виплату по безробіттю з 07 липня 2022 року. При проведенні перевірки та отриманні інформації від Пенсійного фонду України, виявлено, що під час перебування відповідача на обліку та отримання допомоги він перебував у трудових відносинах із ТОВ «Нова пошта» з 30 травня 2022 року по 12 липня 2022 року. Згідно довідки-розрахунку від 06 вересня 2022 року ОСОБА_1 за період з 30 травня 2022 року по 06 липня 2022 року здійснено виплату матеріального забезпечення на випадок безробіття в сумі 9053,26 грн безпідставно. Відповідачем в досудовому порядку частково погашена заборгованість в сумі 2060, 00 грн., залишок заборгованості ОСОБА_1 становить 6993,26 грн, яку позивач просить суд стягнути та судові витрати.
Рух справи
На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11 лютого 2025 року справу передано на розгляд судді Шролик І.С.
Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 19 лютого 2025 року справу прийнято до провадження, визначено, що справа підлягає розгляду в порядку спрощеного провадження та призначено до розгляду на 27 березня 2025 року.
Представник позивача в судове засідання не з`явився. Подала заяву про розгляд справи без її участі, наполягала на задоволенні позовних вимог. Не заперечувала проти заочного розгляду справи.
Відповідач в судове засідання не з`явилася, про день та час розгляду справи повідомлений судом належним чином. Судова повістка, позовна заява та копія ухвали про відкриття провадження по справі, які були скеровані судом за зареєстрованою адресою проживання відповідача, повернулися з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Клопотання про відкладення розгляду справи, до суду відповідач не надіслала, про причину неявки суд не повідомив, відзив та інші заяви з процесуальних питань до суду не надходили.
Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України в разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Згідно положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України та відповідно до ч. 1 ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи.
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін і дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд вважає за можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити рішення про задоволення позову, з таких підстав.
Фактичні обставини справи.
19 травня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до КМЦЗ зі заявою про надання (поновлення) статусу безробітного тапросив призначити йому виплату допомоги по безробіттю.
Згідно акту №1196 від 01 вересня 2022 року розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», встановлено, що згідно наказу №99-К від 27 травня 2022 року перебував у трудових відносинах з ТОВ «Нова пошта» з 30 травня 2022 року по 12 липня 2022 року. Підстава звільнення п.1 ст.36 КЗпП за згодою сторін.
Згідно довідки-розрахунку №180 від 06 вересня 2022 року, за період з 19 травня 2022 року по 06 липня 2022 року ОСОБА_1 виплачене матеріальне забезпечення на випадок безробіття в сумі 9053,26 грн.
Згідно наказу від 09 вересня 2022 року визнано безпідставним виплачене ОСОБА_1 за період з 30 травня 2022 року по 06 липня 2022 року матеріальне забезпечення в сумі 9053,26 грн. Двічі ОСОБА_1 надсилалось сповіщення про обов`язок повернення безпідставно отриманих коштів.
З довідки-розрахунку заборгованості від 28 січня 2025 року встановлено, що ОСОБА_1 частково відшкодував заборгованість в сумі 2060,00 грн, залишок заборгованості становить 6993,26 грн.
Спір між сторонами виник з приводу стягнення з відповідача матеріального забезпечення по безробіттю, яке виплачено надміру через неподання відповідачем відомостей про працевлаштування.
Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті рішення.
Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.
Стаття 263 ЦПК України, передбачає, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.
Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.
Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.
Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Відповідно до ст. ст. 7, 16 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» допомога по безробіттю здійснюється за рахунок коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття. Фонд є цільовим централізованим страховим фондом, некомерційною самоврядною організацією. Держава є гарантом забезпечення застрахованих осіб та надання їм відповідних соціальних послуг Фондом.
Згідно з п. 18 ч. 2 ст. 22 Закону України «Про зайнятість населення» центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, його територіальні органи відповідно до покладених на них завдань проводить розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади у сфері соціальної політики, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та Пенсійним фондом України. Таке розслідування здійснюється шляхом звіряння даних, зазначених у документах страхувальника, з базою даних центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та Пенсійного фонду України, а у разі потреби - шляхом проведення виїзних планових та позапланових перевірок страхувальників.
Згідно з ч.1 ст. 4 Закону України «Про зайнятість населення» до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, що навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах та поєднують навчання з роботою.
Відповідно до ст. 22 Закону України «Про зайнятість населення» центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, його територіальні органи відповідно до покладених на них завдань проводить розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади у сфері соціальної політики, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та Пенсійним фондом України. Таке розслідування здійснюється шляхом звіряння даних, зазначених у документах страхувальника, з базою даних центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та Пенсійного фонду України, а у разі потреби - шляхом проведення виїзних планових та позапланових перевірок страхувальників.
Відповідно до ч. 2, 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідач порушив приписи Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», перебуваючи у статусі безробітної особи, яка отримує соціальну допомогу на випадок безробіття, не повідомив орган, який здійснює управління у сфері загальнообов`язкового державного соціального страхування України про факт перебування у трудових відносинах з ТОВ «Нова пошта», що призвело до безпідставної виплати матеріального забезпечення за період з 30 травня 2022 року по 06 липня 2022 року у розмірі 9053,26 грн.
Згідно з ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.
Враховуючи те що відповідач ОСОБА_1 свідомо не повідомив позивача про працевлаштування про перебування з ТОВ «Нова пошта» у трудових правовідносинах, тому виплачена допомога по безробіттю підлягає стягненню з відповідача, як безпідставно отримана.
Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованими й підлягає задоволенню.
В порядку ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України підлягає стягненню із відповідачки на користь позивача судовий збір, сплачений при зверненні до суду із цим позовом, у розмірі 3028,00 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 76 - 81, 89, 141, 263-265, 279, 280 - 284, 354 ЦПК України, суд,
Позовні вимоги Київського міського центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення нарахованого та виплаченого матеріального забезпечення,- задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд міста Києва.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 27 березня 2025 року.

Суддя І.С. Шролик