Справа №705/1568/24
2/705/476/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2025 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області

в складі: головуючої - судді Годік Л.С.

з участю секретаря судового засідання Давидяк І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Умані цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини та за зустрічним позовом представника позивача ОСОБА_2 адвоката Яроміч Ольги Володимирівни до ОСОБА_1 , Паланської сільської ради Уманського району Черкаської області про визнання заповіту недійсним,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач за первісним позовом ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 в с. Вапнярки, Тульчинського району, Вінницької області. Із листа №11-03/4 від 10.01.2024 року старости Берестівецького старостинського округу Паланської сільської ради Усатюк Т. йому стало відомо, що ОСОБА_3 за життя залишила заповіт від 18.08.2011 року, відповідно до якого належну їй на праві власності земельну ділянку, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану в адмінмежах Берестівецької сільської ради Уманського району Черкаської області, площею 4,8816 га, кадастровий номер земельної ділянки :01:131, заповіла йому, ОСОБА_1 . До січня місяця 2024 року про існування даного заповіту він не знав. В кінці січня місяця 2024 року він подав заяву до Першої білгород-дністровської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 . В лютому місяці 2024 року він отримав лист, відповідно до якого йому було повідомлено, що він пропустив строк шість місяців, встановлений ст. 1270 ЦК України, на подання заяви про прийняття спадщини та рекомендував звернутися до суду за захистом його прав. Вказує на те, що на час відкриття спадщини він не проживав із спадкодавцем і про наявність заповіту, складеного на його користь, дізнався поза межами строку, передбаченого ст. 1270 ЦК України, так само, як і не знав і про смерть спадкодавця. Вважає, що такі обставини є поважною причиною, пов`язаною з об`єктивними, не переробними, істотними труднощами для спадкоємця при подані заяви про прийняття спадщини, що є підставою для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Просить визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , додатковий строк тривалістю в три місяці для подачі ним заяви про прийняття спадщини за заповітом до Першої білгород-дністровської державної нотаріальної контори, що відкрилася після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обчислюється з часу набрання рішенням суду законної сили.

23.04.2024 р. представник позивача ОСОБА_2 адвокат Яроміч О.В. подала до суду зустрічну позовну заяву до ОСОБА_1 , Паланської сільської ради Уманського району Черкаської області про визнання заповіту недійсним. Зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла матір ОСОБА_2 - ОСОБА_3 . Після її смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 4.8816 га, що знаходиться на території Берестівецької сільської ради Уманського району Черкаської області, яка належала померлій на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії І-ЧР №010511, виданого 10.08.2001 р. та житловий будинок, розташований в АДРЕСА_1 . Позивач є рідною донькою померлої та відповідно до ст. 1222, 1261 ЦК України - спадкоємцем за законом першої черги. Окрім того, 11.11.2009 р. ОСОБА_3 було складено заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Старокозацької сільської ради Білгород-Дністровського р-ну, Одеської обл., згідно якого належну їй земельну ділянку площею 4.8816 га, вона заповіла своїй доньці ОСОБА_2 . З матеріалів позовної заяви ОСОБА_1 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини та доданої до неї копії заповіту, позивачу стало відомо, що підставою заявлених до неї вимог є заповіт, складений від імені її матері 18.08.2011 року, згідно якого померла ОСОБА_3 нібито заповіла належну їй земельну ділянку площею 4,8816 га, сторонній для неї особі - ОСОБА_1 . Вказує, що заповіт, складений 18.08.2011 року від імені ОСОБА_3 , та посвідчений секретарем Іванівської сільської ради Уманського району Черкаської області - є недійсним. Так, оспорюваний заповіт був складений у с. Іванівка, а сама заповідач була зареєстрована за місцем проживання на час складення заповіту та постійно проживала в с. Старокозаче Білгород-Дністровського району Одеської області. Таким чином, секретар с. Іванівка Уманського району Черкаської області перевищила свої повноваження та не дотрималася п. 2 Глави 1 Розділу І Порядку вчинення нотаріальної дії, а саме: посвідчення заповіту може відбуватись лише для громадян, які зареєстровані в с. Іванівка Уманського району Черкаської області. Крім того, позивач вважає оскаржуваний заповіт недійсним, з огляду на відсутність волевиявлення заповідача, оскільки її померла матір заповіту не укладала та не підписувала, підпис від імені її матері в заповіті виконаний іншою особою. Просить визнати недійсним заповіт, який був складений 18.08.2011 року від імені ОСОБА_3 на ім`я ОСОБА_1 , посвідчений секретарем Іванівської сільської ради Уманського району Черкаської області, зареєстрований в реєстрі за № 69 та стягнути з відповідачів на користь позивача понесені судові витрати.

20.05.2024 від представника відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_1 адвоката Усатюк О.В. надійшов Відзив на позовну заяву в якому зазначає, що право на заповіт може бути здійснене протягом всього життя особи і включає в себе як право на складення заповіту або кількох заповітів, так і права на їх зміну чи скасування. Оспорюваний заповіт, вчинений 18.08.2011 ОСОБА_3 , посвідчено секретарем Іванівської сільської ради І.П. Костюк. Вказаний заповіт відповідає вимогам ЦК України щодо форми та порядку посвідчення, а тому підстави для його кваліфікації як нікчемного відсутні. На час подачі зустрічного позову жодним доказом не спростовується справжність підпису ОСОБА_3 у заповіті. Другий примірник заповіту зберігається в справах Паланської сільської ради Уманського району Черкаської області і тому сумніви про відсутність волевиявлення ОСОБА_3 при складанні заповіту від 18.08.2011 року є безпідставними. Станом на день вчинення оспорюваного заповіту діяла Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів України, затверджена наказом Міністерства юстиції України від 25.08.1994 року № 22/5. Відповідно до п.7 Розділу II зазначеної Інструкції нотаріальні дії можуть вчинятися посадовою особою будь-якого виконавчого комітету на всій території України, за винятком випадків, передбачених статтями 9, 36, 55, 60, 65, 66, 70-73, 85, 93 і 103 Закону "Про нотаріат". Жодною статтею ЗУ «Про нотаріат», в редакції чинній на день вчинення заповіту, не обмежувалося право посадової особи вчиняти заповіт не за місцем реєстрації заповідача. Просить відмовити у задоволенні зустрічного позову.

Позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, однак, його представник адвокат Усатюк О.В. подала до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність. Позовні вимоги за первісним позовом просить задоволити. У задоволенні позовних вимог за зустрічним позовом просить відмовити в повному обсязі.

Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, однак, до суду подано заяву її представником адвокатом Яроміч О.В. про розгляд справи у їх відсутність. У задоволенні позовних вимог за первісним позовом просить відмовити в повному обсязі. Позовні вимоги за зустрічним позовом просить задоволити.

Представник відповідача за зустрічним позовом Паланської сільської ради в судове засідання не з?явився.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно ст. 1270 ЦПК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини; якщо виникнення у особи права на спадщину залежить від неприйняття спадщини або відмови в його прийнятті іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється в три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття.

Згідно ч. 3 ст. 1272 вказаного Кодексу за позовом спадкоємця, що пропустив строк для прийняття спадщини із поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Як вбачається із положень ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1272 ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 , що підтверджується повторним свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_2 , виданого 24.01.2023 року.

18.08.2011 ОСОБА_3 склала заповіт, що посвідчений секретарем Іванівської сільської ради Уманського району Черкаської області, відповідно до якого належну їй на праві власності земельну ділянку, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану в адмінмежах Берестівецької сільської ради Уманського району Черкаської області в розмірі 4,8816 га, кадастровий номер :01:131 заповіла ОСОБА_1 .

Згідно повідомлення Берестівецького старостинського округу Паланської сільської ради Уманського району Черкаської області №11-03/4 від 10 січня 2023 р. ОСОБА_3 є власником земельної ділянки кадастровий номер :01:131, яка знаходиться в адміністративних межах Берестівецького старостинського округу. ІНФОРМАЦІЯ_2 гр. ОСОБА_3 померла. Згідно реєстру заповітів Берестівецького старостинського округу 18.08.2011 року на ім`я ОСОБА_1 гр. ОСОБА_3 зроблено заповітне розпорядження на земельну ділянку кадастровий номер :01:131. Згідно реєстру прав власності власником вказаної земельної ділянки являється померла громадянка ОСОБА_3 .

Згідно повідомлення Першої білгород-дністровської державної нотаріальної контори Одеської області №101/02-14 від 01.02.2024 встановити факт прийняття спадщини після ОСОБА_3 , немає можливості, оскільки на день її смерті ОСОБА_1 постійно не проживав зі спадкодавцем за однією адресою та не подав заяву про прийняття спадщини у встановлений для цього законодавством строк.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року, «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьоїстатті 1272 ЦК України. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини.

Проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані в силу положень ст. 76 ЦПК України докази в їх сукупності, оскільки позивач за первісним позовом пропустив строк прийняття спадщини, то суд вважає за необхідне визнати причини пропуску строку подачі заяви про прийняття спадщини спадкоємцем поважними, а первісний позов задовольнити і визначити йому додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини.

Задовольняючи первісний позов суд враховує, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними.

Факт пропуску строку для прийняття спадщини не є підставою для усунення від спадкування.

Щодо позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Паланської сільської ради про визнання заповіту недійсним слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також в інтересах інших осіб у випадках встановлених законом.

Частиною 1 ст. 5 ЦПК України, передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Згідно ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Частиною 3 ст. 1254 ЦК України визначено, що кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним.

Крім того, відповідно до положень ст. 202 ЦК України заповіт є одностороннім правочином, а тому він повинен відповідати загальним вимогам, додержання яких є необхідним для чинності правочину.

За змістом ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Статтею 1251 ЦК України передбачено, що якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування.

Стаття 1257 ЦК України передбачає вичерпний перелік підстав для визнання заповіту недійсним, в якій передбачено, що заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Вимоги щодо форми та змісту заповіту встановлені ст. 1247 ЦК України. Так, цією нормою Кодексу визначено, що заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до ч. 4. ст. 207 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст.207 ЦК України, якщо фізична особа у зв`язку з хворобою або фізичною вадою не може підписатися власноручно, за її дорученням текст правочину у її присутності підписує інша особа. Підпис іншої особи на тексті правочину, що посвідчується нотаріально, засвідчується нотаріусом або посадовою особою, яка має право на вчинення такої нотаріальної дії, із зазначенням причин, з яких текст правочину не може бути підписаний особою, яка його вчиняє.

Відповідно до ч. 2 ст.1248 ЦК України, якщо заповідач через свої фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках (стаття 1253 цього Кодексу).

Таким чином, фізична особа може доручити іншій особі у її присутності підписати текст правочину, якщо вона не може підписати його власноручно у зв`язку з хворобою або фізичною вадою.

Отже, заповіт, як односторонній правочин підпорядковується загальним правилам ЦК України щодо недійсності правочинів. Недійсними є заповіти: 1) в яких волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі; 2) складені особою, яка не мала на це права (особа не має необхідного обсягу цивільної дієздатності для складання заповіту); 3) складені з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення (відсутність нотаріального посвідчення або посвідчення особами, яке прирівнюється до нотаріального, складання заповіту представником, відсутність у тексті заповіту дати, місця його складання тощо).

В той же час, жодної з передбачених статтею 1257 ЦК України обставин, в ході судового розгляду не встановлено. При цьому заповіт по формі та змісту відповідає вимогам чинного законодавства, а його зміст не викликає сумніву щодо дійсного волевиявлення заповідача.

На підтвердження того факту, що підпис у спірному заповіті від 18.08.2011, що посвідчений секретарем Іванівської сільської ради Уманського району Черкаської області, виконано не заповідачем ОСОБА_3 , а іншою особою, представником позивача за зустрічним позовом ОСОБА_4 було подано до суду заяву про призначення судової почеркознавчої експертизи, однак в подальшому представник просила залишити заяву без розгляду.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно частини першої ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На позивача покладений обов`язок довести в суді ті обставини, що позивач уповноважений звертатися до суду з відповідним позовом і відповідно, що є підстави до застосування до спірних правовідносин відповідних положень цивільного законодавства України. Тобто, позивач повинен був довести за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст.ст. 76-83 ЦПК України, зазначені ним обставини. Однак таких доказів позивач за зустрічним позовом не надав.

Враховуючи викладене, виходячи з того, що стороною позивача за зустрічним позовом не надано суду доказів того, що вчинений спадкодавцем заповіт суперечить ЦК України чи іншим актам цивільного законодавства та не доведено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі, тобто обставин, з якими закон пов`язує визнання заповіту недійсним, суд приходить до висновку, що даний заповіт відповідав волі заповідача, а тому аналізуючи зібрані в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку про відсутність підстав для визнання недійсним заповіту, а тому в задоволенні зустрічного позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 77, 81, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Первісний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини - задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , додатковий строк тривалістю в два місяці для подачі ним заяви про прийняття спадщини за заповітом до Першої білгород-дністровської державної нотаріальної контори, що відкрилася після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , з дня набрання судовим рішенням законної сили.

Відмовити у задоволенні зустрічного позову представника позивача ОСОБА_2 адвоката Яроміч Ольги Володимирівни до ОСОБА_1 , Паланської сільської ради Уманського району Черкаської області про визнання заповіту недійсним.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Леся Сергіївна Годік