Справа № 545/609/25
Провадження № 2/545/795/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" березня 2025 р. м. Полтава

Полтавський районний суд Полтавської області у складі

головуючого судді Зуб Т.О.,

за участю секретаря судового засідання Пінчук З.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Полтава цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади м. Полтави в особі Полтавської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору- Полтавська районна державна нотаріальна контора Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про визнання права власності в порядку спадкування,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 . За життя остання 03.12.1998 року на випадок своєї смерті зробила заповітне розпорядження, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, на що вона за законом матиме право, заповіла ОСОБА_3 . Заповіт було посвідчено секретарем виконкому Супрунівської сільської ради Полтавського району Полтавської області та зареєстровано в реєстрі під № 109. Спадкову справу за № 72/2003 після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 було заведено за заявою про прийняття спадщини за заповітом ОСОБА_3 , та зареєстровано в книзі обліку та реєстрації спадкових справ Полтавської районної державної нотаріальної контри 12.02.2003 року за порядковим № 133. У зв`язку з укладенням шлюбу ОСОБА_3 було змінено прізвище на « ОСОБА_4 ». ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 померла. За життя, 07.02.2020 року остання на випадок своєї смерті зробила розпорядження та склала заповіт, згідно якого все належне їй майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, на яке вона матиме право по закону, та усе те, що належатиме їй на день смерті заповіла своїй племінниці- ОСОБА_1 . 25.05.2021 року за заявою ОСОБА_1 . Полтавською районною державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу № 227/2021 після померлої ОСОБА_5 за номером у спадковому реєстрі 67699615. До складу спадкового майна входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та який належав спадкодавиці ОСОБА_5 - ОСОБА_2 . Право власності ОСОБА_2 на зазначений вище будинок посвідчено свідоцтвом про право особистої власності на житловий будинок від 04 березня 1988 року, виданим виконавчим комітетом Супрунівської сільської ради народних депутатів Полтавського району Полтавської області на підставі рішення виконкому Полтавської районної Ради народних депутатів № 69 від 18.02.1988 року, згідно якого жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 дійсно належить колгоспному двору, голова якого ОСОБА_2 , на праві особистої власності. Згідно реєстрового напису від 15.03.1988 року на вказаному правовстановлюючому документі, зазначений в ньому жилий будинок (домоволодіння) вцілому зареєстроване в Полтавському міжміському бюро технічної інвентаризації на праві особистої власності за ОСОБА_2 та записане в реєстрову книгу № 1 за реєстровим № 146. Відповідно до довідки Приватного підприємства Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» від 23.11.2021 року № 14594, згідно матеріалів Полтавського бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» станом на лютий 2004 року в реєстровій книзі № 1 за реєстровим № 146 зареєстровано право власності за головою колгоспного двору ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок, виданого виконавчим комітетом Супрунівської сільської Ради народних депутатів від 04.03.1988 року. Також згідно вказаної довідки, зазначений житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами відповідає наступним характеристикам: житловий будинок (літ. А-1) загальною площею 87,3 кв.м., житловою площею 19,9 кв.м.; літня кухня (лвт. Б,б) загальною площею 27,2 кв.м.; сарай (літ. Г) загальною площею 6,7 кв.м.; погріб (літ. Г) загальною площею 4,6 кв.м.; сарай (літ. Д) загальною площею 53,9 кв.м.; сарай (літ. Д) загальною площею 10,6 кв.м.; сарай (літ. д1) загальною площею 11,1 кв.м.; огорожа (№ 1); ворота огорожі (№ 2); колодязь питний (№ 3).

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії державного нотаріуса Полтавської районної нотаріальної контори Косик В.О. від 30 грудня 2021 року № 1273/02-31, винесеною за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належав померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право особистої власності, виданого 04.03.1988 року голові колгоспного двору виконавчим комітетом Супрунівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у зв`язку з тим, що право власності на вказаний вище будинок з господарськими будівлями та спорудами було зареєстровано за головою колгоспного двору ОСОБА_2 , але в ньому були зареєстровані також ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Враховуючи вищенаведене, просить суд визнати за нею, як спадкоємицею за заповітом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 право власності на житловий будинок (літ. А-1) загальною площею 87,3 кв.м., житловою площею 19,9 кв.м.; літня кухня (лвт. Б,б) загальною площею 27,2 кв.м.; сарай (літ. Г) загальною площею 6,7 кв.м.; погріб (літ. Г) загальною площею 4,6 кв.м.; сарай (літ. Д) загальною площею 53,9 кв.м.; сарай (літ. Д) загальною площею 10,6 кв.м.; сарай (літ. д1) загальною площею 11,1 кв.м.; огорожа (№ 1); ворота огорожі (№ 2); колодязь питний (№ 3)., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою судді Полтавського районного суду Полтавської області від 12.02.2025 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 04.03.2025 року підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду.

В судове засідання сторони не з`явилися.

Представник позивач ОСОБА_1 - адвокат Сидоренко І.О. надала заяву про розгляд справи у відсутність сторони позивача. Позовні вимоги підтримує та просить задовольнити.

Представник відповідача- Територіальної громади м. Полтави в особі Полтавської міської ради 04.03.2025 року на адресу суду надіслав відзив на позов, у якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на відсутність доказів порушення з боку сторони відповідача прав ОСОБА_1 .

Представник третьої особи- Полтавської районної державної нотаріальної контори причини неявки не повідомив.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову з огляду на наступне.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до положень ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 (а.с. 12). За життя остання 03.12.1998 року на випадок своєї смерті зробила заповітне розпорядження, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, на що вона за законом матиме право, заповіла ОСОБА_3 . Заповіт було посвідчено секретарем виконкому Супрунівської сільської ради Полтавського району Полтавської області та зареєстровано в реєстрі під № 109 (а.с. 13). У зв`язку з укладенням шлюбу ОСОБА_3 було змінено прізвище на « ОСОБА_4 » (а.с. 14). ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 померла (а.с. 15). За життя, 07.02.2020 року остання на випадок своєї смерті зробила розпорядження та склала заповіт, згідно якого все належне їй майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, на яке вона матиме право по закону, та усе те, що належатиме їй на день смерті заповіла своїй племінниці- ОСОБА_1 (а.с. 16).

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно з ч. 1 ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

25.05.2021 року за заявою ОСОБА_1 . Полтавською районною державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу № 227/2021 після померлої ОСОБА_5 за номером у спадковому реєстрі 67699615 (а.с. 17).

До складу спадкового майна входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та який належав спадкодавиці ОСОБА_5 - ОСОБА_2 . Право власності ОСОБА_2 на зазначений вище будинок посвідчено свідоцтвом про право особистої власності на житловий будинок від 04 березня 1988 року, виданим виконавчим комітетом Супрунівської сільської ради народних депутатів Полтавського району Полтавської області на підставі рішення виконкому Полтавської районної Ради народних депутатів № 69 від 18.02.1988 року, згідно якого жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 дійсно належить колгоспному двору, голова якого ОСОБА_2 , на праві особистої власності (а.с. 18).

Згідно реєстрового напису від 15.03.1988 року на вказаному правовстановлюючому документі, зазначений в ньому жилий будинок (домоволодіння) вцілому зареєстроване в Полтавському міжміському бюро технічної інвентаризації на праві особистої власності за ОСОБА_2 та записане в реєстрову книгу № 1 за реєстровим № 146. Відповідно до довідки Приватного підприємства Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» від 23.11.2021 року № 14594, згідно матеріалів Полтавського бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» станом на лютий 2004 року в реєстровій книзі № 1 за реєстровим № 146 зареєстровано право власності за головою колгоспного двору ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок, виданого виконавчим комітетом Супрунівської сільської Ради народних депутатів від 04.03.1988 року. Також згідно вказаної довідки, зазначений житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами відповідає наступним характеристикам: житловий будинок (літ. А-1) загальною площею 87,3 кв.м., житловою площею 19,9 кв.м.; літня кухня (лвт. Б,б) загальною площею 27,2 кв.м.; сарай (літ. Г) загальною площею 6,7 кв.м.; погріб (літ. Г) загальною площею 4,6 кв.м.; сарай (літ. Д) загальною площею 53,9 кв.м.; сарай (літ. Д) загальною площею 10,6 кв.м.; сарай (літ. д1) загальною площею 11,1 кв.м.; огорожа (№ 1); ворота огорожі (№ 2); колодязь питний (№ 3) (а.с. 19).

Так, колгоспний двір, за положеннями Цивільного кодексу Української РСР, визначався як сімейно-трудове об`єднання осіб, всі або частина яких є членами колгоспу, брали участь у суспільному виробництві колгоспу та спільно вели підсобне господарство на присадибній ділянці.

З введенням у дію з 15 квітня 1991 року Закону України «Про власність» колгоспні двори ліквідовано і питання права власності на майно колишніх колгоспних дворів регулюється нормами ЦК УРСР 1963 року.

Правовий режим власності колгоспного двору, виділ частки з колгоспного двору, його поділ, а також підстави втрати права на частку в майні колгоспного двору визначено статтями 120-126 ЦК УРСР 1963 року.

Так, згідно зі статтями 120, 123 ЦК УРСР 1963 року майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності і розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

У пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» роз`яснено, що положення статей 17, 18 Закону «Про власність» ( 697-12 ) щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.

Виходячи із Правової позиції, викладеної в Постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 18 листопада 2015 року № 6-350цс15 - згідно з частиною першою статті 120, статтею 123 ЦК УРСР майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.

Як роз`яснено у пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 червня 1983 року № 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування» в редакції, чинній на виникнення спірних правовідносин, правила статті 563 ЦК УРСР про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 01 липня 1990 року. При припиненні двору з інших підстав (перетворення колгоспу у радгосп, виходу з колгоспу членів двору тощо), а також в разі смерті члена двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору (майна, що збереглося), відкривається після смерті кожного з його колишніх членів.

У підпункті г) пункту 6 постанови ПВСУ від 22 грудня 1995 року № 20 роз`яснено, що загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 01 липня 1990 року. При спадкуванні після смерті останнього члена колгоспного двору, що мала місце до цієї дати, частка в майні двору, належна особі, яка вибула з членів двору, але не втратила на неї права на час смерті останнього члена двору, не входить до спадкового майна.

Згідно довідки Супрунівської сільської ради Полтавського району Полтавської області від 03.08.2020 року № 555/02-25 ОСОБА_2 була зареєстрована за аредсрю: АДРЕСА_1 до дні своєї смерті. Разом з нею, були зареєстровані си- ОСОБА_6 та невістка ОСОБА_7 (а.с. 26).

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії державного нотаріуса Полтавської районної нотаріальної контори Косик В.О. від 30 грудня 2021 року № 1273/02-31, винесеною за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належав померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право особистої власності, виданого 04.03.1988 року голові колгоспного двору виконавчим комітетом Супрунівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у зв`язку з тим, що право власності на вказаний вище будинок з господарськими будівлями та спорудами було зареєстровано за головою колгоспного двору ОСОБА_2 , але в ньому були зареєстровані також ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (а.с. 25).

Згідно до довідки Супрунівського старостинського округу Полтавської міської територіальної громади № 01-16-038-03/78 від 13.12.2024 року вказано, що згідно погосподарської книги Супрунівської сільської ради № 1 на 1991-1995 роки, особовий рахунок № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 за адресою АДРЕСА_1 , станом на 15 квітня 1991 року була зареєстрована лише ОСОБА_2 (а.с. 27).

Отже, колгоспний двір за адресою: АДРЕСА_1 складався із однієї особи - голови колгоспного двору - ОСОБА_2 , а, як наслідок, майно цього колгоспного двору належало їй вцілому.

Таким чином, ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем на майно.

Згідно технічного паспорта, складеного ПП ПБТІ «Інвентаризатор», будинок, за адресою: АДРЕСА_1 є будинком садибного типу (а.с. 20-24).

Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також, достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, а також те, що ОСОБА_1 не може реалізувати своє право на володіння, користування та розпорядження об`єктом нерухомого майна та оформити спадщину, зареєструвати право власності, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, так як в даному випадку має місце порушення прав позивача, які підлягають захисту, шляхом визнання за останньою права власності на житловий будинок.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 4, 12, 13, 81, 247, 259, 263-265, 268, 272, 273 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Територіальної громади м. Полтави в особі Полтавської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору- Полтавська районна державна нотаріальна контора Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про визнання права власності в порядку спадкування- задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , в порядку спадкування за заповітомпісля померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 , право власності на житловий будинок (літ. А-1) загальною площею 87,3 кв.м., житловою площею 19,9 кв.м.; літня кухня (лвт. Б,б) загальною площею 27,2 кв.м.; сарай (літ. Г) загальною площею 6,7 кв.м.; погріб (літ. Г) загальною площею 4,6 кв.м.; сарай (літ. Д) загальною площею 53,9 кв.м.; сарай (літ. Д) загальною площею 10,6 кв.м.; сарай (літ. д1) загальною площею 11,1 кв.м.; огорожа (№ 1); ворота огорожі (№ 2); колодязь питний (№ 3), який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подання в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Т. О. Зуб