Справа № 191/4419/24
Провадження № 2-о/191/134/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2025 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Порошиної О.О.,

за участю секретаря Бугайової Б.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Синельникове заяву ОСОБА_1 заінтересована особа: Синельниківський відділ ДРАЦС у Синельниківському районі Дніпропетровської області Південного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса) про встановлення факту смерті, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту смерті. Заяву мотивувала тим, що він є сином ОСОБА_2 на підставі документів, що збереглися (свідоцтво про народження ОСОБА_1 , серія НОМЕР_1 , свідоцтво про народження ОСОБА_2 , свідоцтва про шлюб НОМЕР_2 , Довідка Міністерства Внутрішніх справ серія ЦАП №727310, копія першої сторінки трудової книжки померлої, за якими можливо прослідкувати родинні зв`язки). Факт смерті ОСОБА_2 підтверджується свідоцтвом про смерть, видане Добровским отделом ОБУ «УМФЦ Липецкой области» 23.04.2024 року НОМЕР_3 . Так як через розірвання дипломатичних відносин між Україною та російською федерацією їхня родина не мала змоги транспортувати тіло ОСОБА_2 до України для поховання, тому її було поховано на території російської федерації. Після смерті матері він, маючи копію вказаного свідоцтва про смерть, звернувся до державної реєстрації актів смерті до Синельниківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Синельниківському районі Дніпропетровської області Міністерства юстиції (м. Одеса). Однак йому було відмовлено про відмову у проведенні державної реєстрації смерті ОСОБА_2 в усній формі, тому що робити прохання про надання правової допомоги щодо витребування свідоцтва про смерть до РФ неможливо, оскільки у листі від Міністерства закордонних справ України від 27.05.2022 року №71/14-500-36157 повідомлено про розірвання дипломатичних відносин між Україною та росією, а також про евакуацію всіх співробітників закордонних дипломатичних установ України з території держави агресора. Підтвердження факту смерті необхідно для державної реєстрації смерті на території України та одержання Свідоцтва про смерть державного зразка, для подальшого прийняття спадщини за заповітом померлої, яка складається з земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (пай) площею 1,870 га на території Вільненської сільської ради.

Просить суд встановити факт смерті ОСОБА_2 , місце смерті: Російська Федерація Липецька область Добровський район с. Кореневщино, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_1 .Звернути судове рішення до виконання.

Заявник до початку судового засідання надав заяву про розгляд заяви без його участі, заявлені вимоги підтримує та просить задовольнити.

Від представника заінтересованої особи надійшла заява про розгляд справи її участі.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заяву необхідно задовольнити з таких підстав.

Встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_3 на території російської федерації в Липецькій області Добровському районі с. Кореневщино, є матір`ю заявника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 смерть ОСОБА_2 зареєстровано Добровським відділом ОБУ «УМФЦ Липецької області, 23.04.2024 року та видано свідоцтво про смерть НОМЕР_3 .

З моменту повномасштабного вторгнення військ російської федерації на територію України - 24.02.2022, органи України, які уповноважені проводити державну реєстрацію смерті громадян України на території російської федерації, не функціонують. Відтак, державну реєстрацію смерті ОСОБА_2 компетентними органами України не проведено, запис про смерть в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян відсутній.

У зв`язку з повномасштабним вторгненням російської федерації на територію України 24 лютого 2022 року Україна розірвала дипломатичні відносини з росією, що у свою чергу з цієї дати унеможливлює направлення повісток, листів до посольства російської федерації в Україні у зв`язку з припиненням його роботи на території України. Судовий імунітет російської федерації не підлягає застосуванню з огляду на порушення російською федерацією державного суверенітету України, а отже не є здійсненням російською федерацією своїх суверенних прав, що охороняється судовим імунітетом.

До таких висновків на основі аналізу норм права та фактичних обставин дійшов Верховний Суд у постанові від 14.04.2022 року у справі № 308/9708/19, від 18.05.2022 року у справі № 428/11673/19, а також Велика Палата Верхового Суду у постанові від 12.05.2022 року у справі № 635/6172/17.

Факти збройної (військової) агресії російської федерації відносно України, окупації частини території України, є загальновідомими, закріпленими на державному рівні на підставі нормативно-правових актів, а тому не підлягають доказуванню згідно з приписами частини третьої статті 82 ЦПК України.

Аналіз зазначених норм права свідчить про те, що в порядку окремого провадження суд розглядає справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; із заяви про встановлення факту не вбачається спору про право; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Таким чином у судовому порядку встановлюються тільки такі факти, які мають юридичні наслідки і від встановлення яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявника і в судовому порядку можливе лише тоді, коли діючим законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. При зверненні до суду із заявою про встановлення юридичного факту важливе значення має мета його встановлення, оскільки саме вона дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи тягне він правові наслідки.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Заява про державну реєстрацію смерті подається не пізніше трьох днів з дня настання смерті або виявлення трупа, а в разі якщо неможливо одержати документ закладу охорони здоров`я або судово-медичної установи, - не пізніше п`яти днів. Державна реєстрація смерті за заявою, поданою у строки, визначені частиною другою цієї статті, та до закінчення одного року з дня настання смерті, проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі встановлення у судовому порядку факту смерті.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Приписами п.8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті, а відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання.

Відповідно до роз`яснень, даних в п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин.

Згідно зі ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідно заявнику для державної реєстрації смерті.

Отже, заява підлягає задоволенню, з огляду на те, що ОСОБА_2 померла на території російської федерації, що підтверджується наданими доказами. Дипломатичні відносини між Україною та російською федерацією розірвані. Провести державну реєстрацію смерті ОСОБА_2 на території України, яка контролюється державними органами, отримати оригінал свідоцтва про смерть та надати йому необхідної юридичної сили на території України заявник не може, як і отримати майнові права.

Керуючись статтею 258-263 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву задовольнити.

Встановити факт смерті громадянки України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце народження: с.Вітрівка, Щорського району, Дніпропетровської області, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 на території російської федерації в Липецькій області Добровського району с. Кореневщино.

На рішення протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано, а у разі її подання після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О. О. Порошина