Провадження № 22-ц/811/3625/24 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Савуляка Р.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.,

без участі сторін,розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 12 листопада 2024 року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Яремко Ростислав Євгенійович, про визнання свідоцтва про право на спадщину за законом недійсним,-

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Яремко Ростислав Євгенійович, про визнання свідоцтва про право на спадщину за законом недійсним.

В обгрунтування позовних вимог покликалась на те, що вона є правонаступником ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 - спадкоємця за заповітом ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадщина якої складалася, зокрема, з земельної ділянки та розташованого на ній будинку АДРЕСА_1 .

У березні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Міністерства юстиції України Серафин Людмили Вікторівни з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті моєї матері ОСОБА_5 , за наслідками чого була відкрита спадкова справа № 8/2021.

Розпочавши оформлення своїх спадкових прав, вона дізналася про наявність в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису № 54514044 про право власності ОСОБА_2 (відповідача) на 29/100 частки зазначеного будинку, внесеного 10 квітня 2024 року 15:15:45 державним реєстратором - приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Яремко Ростиславом Євгенійовичем.

Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 398311266 від 08 жовтня 2024 року державна реєстрація права власності ОСОБА_2 на 29/100 частки житлового будинку АДРЕСА_1 проведена на підставі свідоцтва про право на спадщину, серія та номер: 1788, виданого 10 квітня 2024 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Яремком Ростиславом Євгенійовичем.

Однак, ОСОБА_2 не могла успадкувати 29/100 частки житлового будинку АДРЕСА_1 після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 своєї матері ОСОБА_6 , оскільки її спадкодавець за життя не набула права власності на зазначене майно у встановленому законодавством України порядку.

Таким чином, до оспорюваного свідоцтва про право на спадщину, виданого ОСОБА_2 10 квітня 2024 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Яремком Ростиславом Євгенійовичем, включено майно, яке не належало ОСОБА_6 на момент відкриття спадщини.

Також, моральні вади особистості й поведінки ОСОБА_2 дають підстави вважати про незаконне набуття нею права власності на 29/100 частки житлового будинку АДРЕСА_1 .

Відтак, наявність в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису № 54514044 про право власності відповідача ОСОБА_2 на 29/100 частки зазначеного будинку унеможливлює реалізацію права позивачки на спадкування належного її матері майна та перешкоджає оформленню її спадкових прав, що є підставою звернення до суду.

Просила визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину, видане ОСОБА_2 10 квітня 2024 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Яремко Ростиславом Євгенійовичем на 29/100 частки житлового будинку АДРЕСА_1 ; скасувати рішення приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Яремка Ростислава Євгенійовича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 72528221 від 10 квітня 2024 року 15:29:09 та внесення запису N? 54514044 за даним рішенням до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про право власності ОСОБА_2 на 29/100 частки житлового будинку, загальною площею 282,8 кв. м., житловою площею 115,0 кв.м., у спільному користуванні сходові клітини площею 23,0 кв. м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна 01, з одночасним припиненням речового права (права власності) ОСОБА_2 на зазначену частку будинку; виключити зі складу спадкової маси у спадковій справі до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 29/100 частки житлового будинку, загальною площею 282,8 кв. м., житловою площею 115,0 кв. м., у спільному користуванні сходові клітини площею 23,0 кв. м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна 01.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 12 листопада 2024 року цивільну справу № 466/11198/24, 2/466/3121/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Яремко Ростислав Євгенійович, про визнання свідоцтва про право на спадщину за законом недійсним передано на розгляд відповідно до вимог виключної підсудності до Галицького районного суду м.Львова, що знаходиться за адресою: 79018, м.Львів, вул.Чоловського, 2.

Вищезгадану ухвалу в апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі не погоджується з висновками суду першої інстанції, щодо передачі цивільної справи № 466/11198/24 на розгляд до іншого суду за підсудністю.

Вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що позов не підсудний Шевченківському районному суду м. Львова, оскільки місцезнаходженням зазначеного нерухомого майна є територія Шевченківського району міста Львова, що підтверджується:

1) розміщеною загальною інформацією про неї на веб - порталах електронних послугПенсійного фонду України та Державної податкової служби України щодо:

виданого 29 листопада 2001 року Шевченківським РВ УМВС у Львівській області паспорта громадянина України НОМЕР_1 ;

оформленої 08 лютого 2022 року Шевченківським відділом обслуговування громадян в м.Львові (сервісним центром) ГУ ПФУ у Львівській області допомоги на поховання моєї матері ОСОБА_5 ;

реєстрації місця проживання за адресою:

АДРЕСА_2 ;

2) укладеним між нею і Шевченківським районним відділенням Львівської обласної дирекції Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» договору страхування майна та тварин, що належать громадянам серії 97-20 № 5695211, а саме житлового будинку АДРЕСА_1 ;

3) виданою Шевченківським відділом соціального захисту Управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради довідкою № 6

від 28 травня 2024 року, копія якої була долучена до клопотання про звільнення від сплати судового збору, поданого одночасно з позовною заявою 07 листопада 2024 року.

Таким чином, вважає, що розгляд цивільної справи № 466/11198/24 територіально не підсудний Галицькому районному суду м. Львова, оскільки нерухоме майно (житловий будинок) знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , і повинен здійснюватися компетентним та належним судом, яким є Шевченківський районний суд міста Львова.

Просить ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 12 листопада 2024 року скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до вимог ч.13 ст.7 та ч.1 ст.369 ЦПК України, справу розглянуто апеляційним судом без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, є дата складення повного судового рішення 31 березня 2025 року.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Постановляючи оскаржувану ухвалу про передачу справи для розгляду до Галицького районного суду м.Львова, суд першої інстанції виходив з тих обставин, що спір стосується спадкового майна, а саме житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що територіально належить до Галицького району м.Львова. Таким чином, цей позов не підсудний Шевченківському районному суду м. Львова.

З такими висновками колегія суддів погоджується з наступних підстав.

Дотримання судами процесуальних норм інституту підсудності є вимогою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яке гарантує, що кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків або при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Підсудність це розподіл підвідомчих загальним судам цивільних справ між різними судами першої інстанції залежно від роду (характеру) справ, що підлягають розгляду, і від території, на яку поширюється юрисдикція того чи іншого суду. Для визначення підсудності спору суду необхідно з`ясувати коло цивільних справ, які компетентний вирішувати по суті даний суд.

Територіальна підсудність (юрисдикція) це підсудність цивільної справи загальному суду в залежності від території, на яку поширюється юрисдикція даного суду. За її допомогою вирішується питання, яким з однорідних судів підсудна для розгляду відповідна справа.

В порядку частини другої статті 27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Виняток із вказаного правила становлять альтернативна підсудність (стаття 28 ЦПК України) та виключна підсудність (стаття 30 ЦПК України).

Правила статті 30 ЦПК про виключну підсудність застосовуються до позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (наприклад, звернення стягнення на нерухоме майно, передане в заставу іпотечне майно, передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки, визнання договору іпотеки недійсним тощо).

Правові висновки щодо застосування положень цивільного та господарського процесуального законодавства України про виключну підсудність справ у спорах, що виникають з приводу нерухомого майна, викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 лютого 2021 року у справі № 911/2390/18 (провадження № 12-73гс20).

Виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають з приводу нерухомого майна. Згідно з положеннями статті 181 ЦК України до нерухомого майна належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК України); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Виключна підсудність застосовується до тих спорів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном.

Словосполучення «з приводу нерухомого майна» необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 02 лютого 2022 року у справі № 185/8191/16-ц.

З матеріалів справи вбачається, що у даному випадку спір безпосередньо стосується об`єкту нерухомого майна.

Встановлено, що предмет спадкового майна знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до адміністративно-територіального поділу м. Львова предмет спадкового майна, що знаходиться за вищевказаною адресою, відноситься до Галицького району міста Львова, що відноситься до юрисдикції Галицького районного суду м. Львова.

Вказане підтверджується доступною інформацією, розміщеною на сайті Галицького районного суду м. Львова, згідно з якою до списку вулиць Галицького району м. Львова віднесено вулицю Замкову, без будь яких виключень (обмежень).

Оскільки спір виник щодо нерухомого майна, яке територіально розташоване у Галицькому районі м. Львова, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що такий спір необхідно розглядати за місцезнаходженням вказаного майна, тому застосувавши положення ч. 1 ст. 30 ЦПК України, підставно передав справу за підсудністю Галицькому районному суду м. Львова.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та про протилежне не свідчать.

Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 381, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 12 листопада 2024 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 31 березня 2025 року.

Головуючий: Савуляк Р.В.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.