Провадження 2/438/224/2025
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

27 березня 2025 року Бориславський міський суд Львівської області

в складі: головуючого судді Слиша А.Т.,

за участю секретаря судових засідань Кекош Н.С.,

учасників справи: представника позивача Лучишин Г.П.,

представника відповідача Пігур І.В.,

розглянувши у відкритому засіданні в м.Бориславі цивільну справу за правилами спрощеного позовного провадження за позовом Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області до ОСОБА_1 про стягнення коштів,

в с т а н о в и в :

18 грудня 2024 року на адресу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області надійшла позовна заява Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплачених сум пенсії, у якій просить суд ухвалити рішення яким стягнути з ОСОБА_1 на користь Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області суму зайво виплаченої пенсії у розмірі 4456,44 грн.

29 січня 2025 року ухвалою судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області справу передано за підсудністю до Бориславського міського суду Львівської області.

Ухвалою Бориславського міського суду Львівської області від 28 лютого 2025 року у зазначеній справі відкрито та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України Львівській області перебуває ОСОБА_1 та одержує пенсію з 01.09.2023 за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІУ Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Відповідач з 01.09.2023 взята на облік як внутрішньо переміщена особа, відповідно до її заяви від 08.08.2023 та довідки від 25 квітня 2022 року № 1313-: зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Рішенням від 20.04.2023 за № 71 Головним управлінням Пенсійного фонду України у Запорізькій області, за заявою відповідача, проведено перерахунок її пенсії із встановленням підвищення до пенсії як жителю гірського району з 01.05.2023.

Оскільки, у період з 01.05.2023 по 31.07.2023 Відповідач фактично не проживала в гірському населеному пункті (Запорізька область не має статусу гірського населеного пункту) Головним управлінням Пенсійного фонду України у Запорізькій області рішенням від 04.08.2023 проведено перерахунок пенсії (зміна надбавки) без врахування гірської надбавки (за заявою відповідача).

Виходячи з наведеного, права на отримання підвищення до пенсії у розмірі 20 відсотків за період з 01.05.2023 по 31.07.2023 Відповідач не мала та у зв`язку з чим виникла переплата пенсії в сумі 4456,44 грн., яка підлягає поверненню.

Головним управлінням листами від 08.11.2023 за вих. № 1300-5204-8/161924; 12.02.2024 за вих. № 1300-5204-8/24167, від 20.03.2024 за вих. № 1300-5204-8/44759, від 12.04.2024 за вих. № 1300-5204-8/59155 та від 22.07.2024 за вих. № 1300-5904- 8/130197 Відповідача повідомлялося про наявність в останньої переплати пенсії, причини щодо її виникнення та необхідності прибуття до органу Пенсійного фонду для вирішення питання повернення надміру виплаченої суми пенсії. Станом на сьогоднішній день ОСОБА_1 не повернула зайво отримані суми пенсії.

Добровільно відповідач отримані кошти не повертає, у зв`язку із чим позивач звертається до суду.

Від відповідачки ОСОБА_1 18 березня 2025 року надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідачка позовні вимоги не визнала, просила у позові відмовити. При цьому зазначила, що дійсно, перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області. Відповідно до поданих документів відповідач мав право збільшення (перерахунок) пенсії на 20 відсотків за спірний період. Фактично відповідач мала право збільшення пенсії на 20 відсотків і за період із 01.08.2024 по 30.09.2024 року, так як дійсно працювала та проживала в гірському населеному пункті, тільки через неналежне прийняття документів працівниками Пенсійного фонду України у м. Бориславі стикнулась із труднощами, які їй не роз`яснили посадові особи.

В матеріалах судової справи міститься Посвідчення громадянки, яка працює на території гірського населеного пункту Серії 2Б №225638 від 12.04.2023 року (додаток 5). Даним посвідченням відповідачу було надано право на гарантії і пільги встановлені Законом України «Про статус гірських населених пунктів в Україні». Частиною 2 статтею 6 Законом України «Про статус гірських населених пунктів в Україні» Розмір державних пенсій, стипендій, всіх передбачених чинним законодавством видів державної матеріальної допомоги громадянам, які одержали статус особи, що працює, проживає або навчається на території населеного пункту, якому надано статус гірського, збільшується на 20 відсотків. Фінансування збільшення розміру пенсій, передбачене цією частиною, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

26 березня 2025 року від представника позивача Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області Тетяни Бондар надійшла відповідь на відзвив. В якому зазначила, що ОСОБА_1 з 01.09.2023 взята на облік як внутрішньо переміщена особа, відповідно до її заяви від 08.08.2023 та довідки від 25 квітня 2022 року № 1313-: зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Рішенням від 20.04.2023 за № 71 Головним управлінням Пенсійного фонду України у Запорізькій області, за заявою відповідача, проведено перерахунок її пенсії із встановленням підвищення до пенсії як жителю гірського району з 01.05.2023.

Оскільки, у період з 01.05.2023 по 31.07.2023 Відповідач фактично не проживала в гірському населеному пункті (Запорізька область не має статусу гірського населеного пункту) Головним управлінням Пенсійного фонду України у Запорізькій області рішенням від 04.08.2023 проведено перерахунок пенсії (зміна надбавки) без врахування гірської надбавки (за заявою відповідача).

Відповідно до зазначеного, виникла переплата пенсії в сумі 4456,44 грн. за період з 01.05.2023 по 31.07.2023 в результаті виплати відповідачу підвищення до пенсії як жителю гірського району.

Отже, за період з 01.05.2023 по 31.07.2023 позивачка не мала правових підстав на підвищення до пенсії у розмірі 20 відсотків (на одержання пенсії у підвищеному розмірі), оскільки у цей період не проживала у гірському населеному пункті).

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 підтримала заявлені позовні вимоги, просила їх задовольнити, на обґрунтування своєї позиції навела доводи, аналогічні викладеним у позовній заяві та заявах по суті.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, на обґрунтування своєї позиції навела доводи, аналогічні викладеним у відзиві на позовну заяву.

Суд, вислухавши учасників справи, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши такі фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що відповідачка ОСОБА_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України Львівській області перебуває ОСОБА_1 та одержує пенсію з 01.09.2023 за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058-ІУ Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про статус гірських населених пунктів в Україні» від 15.02.1995 року № 56/95-ВР зазначено, що до гірських населених пунктів належать міста, селища міського типу, селища, сільські населені пункти, які розташовані у гірській місцевості, мають недостатньо розвинуті сферу застосування праці та систему соціально-побутового обслуговування, обмежену транспортну доступність.

Згідно вищезазначеного, смт.Східниця Дрогобицького району Львівської області належать до населеного пункту, яке розташоване у гірській місцевості.

Згідно ст. 5 Закону України Про статус гірських населених пунктів в Україні від 15.02.1995 року № 56/95-ВР статус особи, яка проживає, працює, або навчається на території населеного пункту, якому надано статус гірського надається громадянам, що постійно проживають, постійно працюють або навчаються на денних відділеннях навчальних закладів у цьому населеному пункті, про що громадянам виконавчим органом відповідної місцевої ради видається посвідчення встановленого зразка.

Відповідач з 01.09.2023 взята на облік як внутрішньо переміщена особа, відповідно до її заяви від 08.08.2023 та довідки від 25 квітня 2022 року № 1313-: зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; проживає за адресою: АДРЕСА_2 (рішення від 31.08.2023 № 71) (а.с.13).

Крім цього, відповідачу ОСОБА_1 видано довідки ТОВ «Медичний центр Східниця» вих №07/03-25 від 07.03.2025 року та КНП» Центр перинної медико-санітарної допомоги Східницької селищної ради» від 07.03.2025 року за №35 проте, що остання працює за сумісництвом на посаді лікаря-лаборанта з серпня 2022 року по теперішній час.

Відповідно до ст. 6 Закону України Про статус гірських населених пунктів в Україні від 15.02.1995 року розмір державних пенсій, стипендій, всіх передбачених чинним законодавством видів державної матеріальної допомоги громадянам, які одержали статус особи, що працює, проживає або навчається на території населеного пункту, якому надано статус гірського, збільшується на 20 відсотків.

Припинення виплати пенсії у підвищених, відповідно до ст. 6 Закону України Про статус гірських населених пунктів в Україні від 15.02.1995 року, розмірах можливо лише в разі припинення громадянинові зазначеного статусу особи за рішенням виконавчого органу місцевої ради.

Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 49 Закону України від 09.07.2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

Поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати.

Як вбачається із матеріалів справи Рішенням від 20.04.2023 за № 71 Головним управлінням Пенсійного фонду України у Запорізькій області, за заявою відповідача, проведено перерахунок її пенсії із встановленням підвищення до пенсії як жителю гірського району з 01.05.2023.

Як встановлено судом, у період з 01.05.2023 по 31.07.2023 відповідач ОСОБА_1 фактично проживала (взята на облік як внутрішньо переміщена особа) та працювала в гірському населеному пункті смт Східниця Дрогобицького району Львівської області, що підтверджується вищезазначеними письмовими доказами. Рішення від 20.04.2023 за № 71 Головним управлінням Пенсійного фонду України у Запорізькій області, за заявою відповідача, на підставі якого проведено перерахунок її пенсії із встановленням підвищення до пенсії як жителю гірського району з 01.05.2023 не спростовує даної обставини.

Згідно із ч. 2 ст. 50 Закону України від 09.07.2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відрахування з пенсії провадяться в установленому законом порядку на підставі судових рішень, ухвал, постанов і вироків (щодо майнових стягнень), виконавчих написів нотаріусів та інших рішень і постанов, виконання яких відповідно до закону провадиться в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Суд встановив, що між сторонами у справі виникли правовідносини у сфері недоговірних зобов`язань, які регулюються нормами Розділу І «Загальні положення про зобов`язання» та Главою 83 «Набуття, збереження майна без достатньої правової підстави» Підрозділу 2 «Недоговірні зобов`язання» Книги п`ятої «Зобов`язальне право» Цивільного кодексу України.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

Так стаття 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначає, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Згідно ст. 2 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» за цим Законом призначаються: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років; б) соціальні пенсії.

Порядок призначення, перерахунку та виплати пенсій регулюються положеннями Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно зі ст. 34 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пенсія по інвалідності призначається на весь строк встановлення інвалідності.

Відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Відповідно до ст. 1 Закону України Про статус гірських населених пунктів в Україні від 15.02.1995 року № 56/95-ВР зазначено, що до гірських населених пунктів належать міста, селища міського типу, селища, сільські населені пункти, які розташовані у гірській місцевості, мають недостатньо розвинуті сферу застосування праці та систему соціально-побутового обслуговування, обмежену транспортну доступність.

Відповідно до ст. 6 Закону України Про статус гірських населених пунктів в Україні від 15.02.1995 року розмір державних пенсій, стипендій, всіх передбачених чинним законодавством видів державної матеріальної допомоги громадянам, які одержали статус особи, що працює, проживає або навчається на території населеного пункту, якому надано статус гірського, збільшується на 20 відсотків.

Припинення виплати пенсії у підвищених, відповідно до ст. 6 Закону України Про статус гірських населених пунктів в Україні від 15.02.1995 року, розмірах можливо лише в разі припинення громадянинові зазначеного статусу особи за рішенням виконавчого органу місцевої ради.

Відповідно до П.10 Положення про порядок видачі посвідчення громадянина, який проживає, працює (навчається) на території гірського населеного пункту, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.03.1996 року № 345, дія зазначеного статусу припиняється за рішенням виконавчого органу місцевої ради, у разі зміни громадянином місця постійного проживання.

Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 49 Закону України від 09.07.2003 року № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

Поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати.

Відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 року № 22-1 та зареєстрованій в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 року за №1566/11846 (в редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 року №13-1), про прийняття на роботу, звільнення з роботи, зміни в складі сім`ї, зміну місця проживання та інші обставини, що можуть вплинути на пенсійне забезпечення, пенсіонер зобов`язаний своєчасно повідомити органи, що призначають та виплачують пенсію.

Відповідно до ст.50 Закону України від 09.07.2003 року № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" суми пенсії, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Відповідно до пункту з Порядку повернення сум пенсій, виплачених надміру, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 21.03.2003 № 6-4 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 25.11.2014 № 25-3, яка зареєстрована в Міністерстві юстиції України 15.05.2003 за № 374/7695), суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду України чи в судовому порядку відповідно до ст. 50 Закону України від 09.07.2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно із ч. 2 ст. 50 Закону України від 09.07.2003 року № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" відрахування з пенсії провадяться в установленому законом порядку на підставі судових рішень, ухвал, постанов і вироків (щодо майнових стягнень), виконавчих написів нотаріусів та інших рішень і постанов, виконання яких відповідно до закону провадиться в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Положеннями ст.ст.1212, 1215 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Механізм повернення надмірно сплачених сум пенсій передбачає стягнення зазначених сум лише у випадках, якщо така надмірна сплата відбулась з вини пенсіонера, а саме через його зловживання. Зазначене узгоджується з правовими позиціями, викладеними у постановах Верховного суду від 31.01.2019 (справа №554/6495/17-ц), від 31.10.2019 (справа №607/657/17).

Прийняте рішення від 20.04.2023 за № 71 Головним управлінням Пенсійного фонду України у Запорізькій області, за заявою відповідача, яким проведено перерахунок її пенсії із встановленням підвищення до пенсії як жителю гірського району з 01.05.2023, як зазначено позивачем що Запорізька область не має статусу гірського населеного пункту, жодним чином не свідчить що відповідач ОСОБА_1 не мала права на отримання пенсіїі з встановленням підвищення як жителю гірського району з 01.05.2023 року по 31.07.2023, що спричинило виникнення переплати пенсійної виплати в сумі 4 456,44 гривень.

Крім цього, суд звертає увагу що за приписами статті 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом.

Згідно з правовими висновками, викладеними у постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року у справі № 6-91цс14 та у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2019 року у справі № 545/163/17 (провадження № 61-33727сво18) тлумачення п. 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України свідчить, що: «законодавцем передбачені два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати».

Тому, суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови у задоволення позовних вимог та стягнення з відповідачки на користь позивача безпідставно отриманих коштів (пенсії) у сумі 4 456,44 гривень.

З приводу розподілу судових витрат суд зазначає таке.

Відповідно до вимог ч. 1, 2 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем при зверненні до суду був сплачений судовий збір у розмірі 3028,00 грн.

З урахуванням того, що у задоволенні позовних вимог відмовлено, суд покладає судові витрати на позивача.

Керуючись ст.259,263-265,268 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

У задоволенні позовних вимог Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області до ОСОБА_1 про стягнення коштів відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (місцезнаходження: вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, Львівський р-н, Львівська обл., 79016, );

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення складено 01 квітня 2025 року

Головуючий суддя Андрій СЛИШ