П О С Т А Н О В А

Іменем України

06 березня 2025 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:

головуючого - судді Джуги С.Д.,

суддів - Собослоя Г.Г., Кожух О.А.,

з участю секретаря судових засідань: Чичкало М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Ракущинець Андрій Андрашович, на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15 липня 2024 року у складі судді Крегул М.М., у справі за позовом Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в :

У листопаді 2020 року Акціонерне товариство «Перший український міжнародний банк» звернулося в суд з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 16.04.2018 між ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №801, відповідно до якого останньому надано кредит у сумі 56733,40 грн.

Зазначав, що відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином довготривалий строк, у зв`язку з чим виникла заборгованість станом на 03.11.2020 складає 92526,93 грн., з яких 53933,87 грн. - заборгованість за кредитом, 11,05 грн. - заборгованість за процентами, 10215,31 грн. - заборгованість за комісією, 28366,7 грн. - штрафні санкції.

Враховуючи вищенаведене, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором у сумі 92526,93 грн. та судовий збір у розмірі 2102,00 грн.

08.05.2024 від представника Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» - Кущ Я.В. до суду надійшла заява про уточнення позовних вимог, згідно якої позивач просив стягнути з відповідача заборгованість по сумі кредиту, процентам і комісії, яка складає 64 160,76 грн. Вимоги по штрафним санкціям банк не заявляв.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15 липня 2024 року позов Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , на користь Акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк», , заборгованість за кредитним договором № 801 від 16.04.2018 року у сумі 53944,92 грн. (п`ятдесят три тисячі дев`ятсот сорок чотири грн. дев`яносто дві коп.), з яких: 53 933,87 грн. заборгованість за кредитом; 11,05 грн. заборгованість за процентами.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Ракущинець А.А., просить рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи,

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що позивачем не надано жодного документу, який би свідчив про факт видачі кредиту та факт отримання кредитних документів. Вказує, що судом першої інстанції неповно встановлено обставини, що мають значення для справи, а саме: паспорт споживчого кредиту та заява про приєднання не є кредитним договором, тобто кредитний договір не укладений. Зазначає, що відсутність заяви про застосування електронного підпису, відсутність доказів, що саме відповідач здійснив будь-які маніпулювання планшетом, а не працівник банку або інша особа, а саме головне відсутність доказів вручення договору про споживчий кредит позичальнику, виключає встановлення факту укладення договору в електронній формі.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Представником ОСОБА_1 - адвокатом Ракущинцем А.А. подано заяву про відкладення розгляду справи на іншу дату.

Колегія суддів на підставі ч.2 ст.372 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу у їх відсутності, оскільки відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представника чи сторони, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, розглянувши і дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних мотивів.

Згідно з положеннями ч.1 ст. 367 ЦПК суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Предметом даного апеляційного перегляду, відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України, є рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, а саме про стягнення заборгованості за тілом кредиту, а також відсотками за користування ним, в іншій частині рішення суду не переглядається.

Задовольняючи позов у частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором у загальному розмірі 53944,92 грн., суд першої інстанції виходив з доведеності отримання відповідачем від позивача кредитних коштів у зазначеному розмірі та наявність і розмір заборгованості по поверненню цих кредитних коштів.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у даному випадку Банк).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 13.04.2018 між ПАТ «ПУМБ» та ОСОБА_1 укладено договір комплексного банківського обслуговування, шляхом підписання відповідачем заяви №801 на приєднання до Договору комплексного обслуговування фізичних осіб (а.с.5, Т.1).

У вищевказаній заяві відповідач своїм підписом підтвердив наступні умови договору, що містяться безпосередньо у ній: Банк надає ОСОБА_1 споживчий кредит у розмірі 56733,40 грн.; розмір процентної ставки складає 0,01% річних; розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості 3,00. Також у заяві міститься графік платежів на 24 місяці (а.с.5, Т.1).

У даній заяві передбачено сплату щомісячної комісії за обслуговування кредитної заборгованості. При цьому у розграфленій таблиці графіку платежів зазначено саме розміри 24 щомісячних платежів на погашення основної суми кредиту (за тілом кредиту), без зазначення поряд із ними суми щомісячної комісії за обслуговування кредитної заборгованості.

Окрім того, у заяві зазначено, що за період із 16.04.2018 по 15.04.2020 усього позичальником підлягає сплаті 66950,41 грн., з яких комісія всього становить 10202 грн. Вказано, що абсолютне значення подорожчання кредиту становить 10217,01 грн.

Таким чином, укладена у письмовій формі заява від 13.04.2018, підписана позичальником та Банком, містить умови, зокрема, щодо розміру наданого кредиту, строку користування кредитом, розміру та порядку нарахування процентів, розміру комісії за обслуговування кредитної заборгованості.

Отже, своїм підписом відповідач засвідчив, що умови кредитування, відомості про сукупну вартість кредиту йому роз`яснені і зрозумілі.

Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначеними умовами кредитного договору шляхом перерахування в безготівковій формі на поточний рахунок позичальника, що підтверджується меморіальним ордером від 16.04.2018 (а.с.12, Т.1), а також випискою з рахунку від 03.11.2020 (а.с.37, Т.1).

Згідно зі статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику, грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем, у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч.2 ст.530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, крім випадків, установлених законом про банки і банківську діяльність. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №801 від 13.04.2018, станом на 03.11.2020, який надано позивачем заборгованість складає - 64160,76 грн. (а.с.109-112, Т.2).

Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до наданого розрахунку заборгованості відповідач ОСОБА_1 частково сплачував заборгованість за договором, а саме 16.05.2018 ним було сплачено - 2799,53 грн., що підтверджує факт укладення кредитного договору та перерахування кредитних коштів.

Часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій є тією дією, яка свідчить про визнання ним боргу.

Отже, оскільки у встановлений договором строк ОСОБА_1 не повернув кредитні кошти та не сплатив нараховані проценти, відтак у позивача виникло право на їх стягнення в примусовому порядку.

Відповідачем у встановленому процесуальному порядку не надано контррозрахунку, а також будь-яких відомостей щодо погашень боргу, у більшому розмірі ніж зазначено позивачем.

Отже, звертаючись до суду з позовом, Акціонерне товариство «Перший український міжнародний банк» надало належні докази, які підтверджують наявність у відповідача грошового зобов`язання та заборгованості перед позивачем.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення у примусовому порядку з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №801 від 16.04.2018 у сумі 53944,92 грн., з яких: 53 933,87 грн. заборгованість за кредитом; 11,05 грн. заборгованість за процентами.

Доводи апеляційної скарги про неукладеність кредитного договору та відсутність доказів, які підтверджують факт отримання відповідачем кредитних коштів є необґрунтованими та безпідставними, оскільки такі спростовуються наявними у матеріалах справи доказами, зокрема, заявою №801 на приєднання до Договору комплексного обслуговування фізичних осіб від 13.04.2018, підписаною відповідачем, меморіальним ордером від 16.04.2018, випискою з рахунку від 03.11.2020, а також розрахунком заборгованості від 03.11.2020, згідно якого встановлено факт часткової оплати відповідачем заборгованості за кредитним договором, тобто визнання заборгованості за ним.

Отже, суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, правильно застосував матеріальний закон, та вирішив спір у відповідності з чинним законодавством.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Рішення суду є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування немає.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З врахуванням наведеного, апеляційний суд дійшов до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення суду першої інстанції без змін.

Оскільки апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. ст. 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Ракущинець Андрій Андрашович, - залишити без задоволення.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15 липня 2024 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 17 березня 2025 року.

Головуючий:

Судді: