Справа № 369/1662/24
Провадження № 2/369/1589/25
РІШЕННЯ

Іменем України

28.03.2025 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючої судді: Козак І.А.,

при секретарі: Гордієнко С.В.,

розглянувши у приміщенні суду в м. Києві у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом Приватного підприємства «ЖЕК «Оселя» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

У січні 2024 року Приватне підприємство «ЖЕК «Оселя» (далі ПП «ЖЕК «Оселя») звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна.

Як зазначено в позовній заяві, згідно договору № б/н від 22 серпня 2012 року про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій укладеного між ОСОБА_1 та ПП «ЖЕК «Оселя», останній зобов`язався надати послуги згідно з договором за визначеним в договорі тарифом.

Пунктом 1.2. вищезазначеного договору вказано розмір тарифу за надані послуги.

В свою чергу, як вказано в позовній заяві, ОСОБА_1 відповідно договору № б/н від 22 серпня 2012 року зобов`язалась відповідно п. п. 2.2., 3.2.1. договору оплачувати дані послуги щомісяця в строк до 15 числа поточного місяці.

Відповідно п. 4.2. договору, споживач зобов`язаний оплатити отримані послуги в установлений договором строк.

Пунктом 2.4. договору передбачено що споживач несе відповідальність за повну та своєчасну сплату платежів за цим Договором.

Так, відповідно до розрахунку заборгованості, боржник повинен сплатити ПП «ЖЕК «Оселя» за період з листопада 2019 року по грудень 2023 року суму в розмірі 12 726,88 грн. за утримання будинку, розмір сплачених послуг за вказаний період складає 00,00 грн.

У результаті цього за власником квартири виникла заборгованість за комунальні послуги з утримання будинку в сумі 12 726,88 грн.

Як зазначено представником позивача, ПП «ЖЕК «Оселя» надає споживачу послуги з утримання будинку безперебійно та належної якості. Претензій з боку споживача щодо неякісного надання послуг не надходило. Розрахунки за спожиті комунальні послуги проводилися відповідно до тарифів затверджених Постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг та розпорядженням КМДА.

Отже, з моменту набуття права власності на квартиру відповідач отримує від позивача комунальні послуги з утримання будинку, від наданих послуг не відмовляється, та фактично споживає їх.

Як вказано в позовній заяві, між позивачем і відповідачем, що є власником квартири АДРЕСА_1 , склалися договірні відносини щодо надання житлово-комунальних послуг, зокрема послуг з утримання будинку.

Представник позивача просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ПП «ЖЕК «Оселя» заборгованість по сплаті комунальних платежів за період з листопада 2019 року по грудень 2023 року суму в розмірі 12 726,88 грн. за послуги утримання будинку, судовий збір 3 028,00 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 3 000,00 грн.

31.01.2024 ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області було відкрито провадження у даній справі.

06.11.2024 ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду дану справу було прийнято до провадження судді Козак І.А., постановлено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідно до ч. 1 ст.174 Цивільного процесуального кодексу України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 8 ст.178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

У відповідності до ст. ст. 174, 178 ЦПК України відповідач не скористався своїм процесуальним правом та у встановлений судом строк не подав відзиву на позовну заяву, у зв`язку з чим суд вирішив розглянути справу за наявними матеріалами.

Згідно із частинами 1, 8 ст.279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позову з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 322 Цивільного кодексу України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства.

Згідно ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником.

За п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

За приписами ч. 1 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Звертаючись з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по сплаті комунальних платежів за період з листопада 2019 року по грудень 2023 року, як до власника квартири АДРЕСА_1 , представник позивача подав довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за № 362040518, акт звірки взаємних розрахунків станом на 07.01.2024, копію договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій від 22.08.2012.

Проте, як вбачається із вищезазначеної довідки за № 362040518 власником квартири АДРЕСА_1 є « ОСОБА_2 », а не ОСОБА_1 . Акт звірки взаємних розрахунків з ПП «ЖЕК «Оселя» від 07.01.2024 сформований на ОСОБА_3 , а не на відповідача. Також, договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій від 22.08.2012 підписаний між директором підприємством та ОСОБА_3 .

При чому, суд звертає увагу, що відповідно до законодавства, що визначає та регулює порядок ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в України, акт звірки розрахунків у сфері бухгалтерського обліку та фінансової звітності не є зведеним обліковим документом, не є первинним бухгалтерським документом, а є лише технічним (фіксуючим) документом, за яким бухгалтери установ, організацій, підприємств звіряють бухгалтерський облік операцій. Акт відображає стан заборгованості та в окремих випадках - рух коштів у бухгалтерському обліку підприємств та має інформаційний характер, тобто має статус документа, який підтверджує тотожність ведення бухгалтерського обліку спірних господарських операцій обома сторонами спірних правовідносин. Сам по собі акт звірки розрахунків не доводить факту здійснення будь-яких господарських операцій, оскільки не є первинним бухгалтерським обліковим документом.

Разом з цим, акт звірки може вважатися доказом у справі в підтвердження певних обставин, зокрема в підтвердження наявності заборгованості, її розміру, визнання боржником такої заборгованості тощо, однак, за умови, що відображена в акті інформація підтверджена первинними документами та акт містить підписи уповноважених на його підписання сторонами осіб. Як правило, акти звірок розрахунків (чи заборгованості) складаються та підписуються бухгалтерами контрагентів і підтверджують остаточні розрахунки сторін на певну дату. Відсутність в акті звірки підписів перших керівників сторін або інших уповноважених осіб, які мають право представляти інтереси сторін, у тому числі здійснювати дії, направлені на визнання заборгованості підприємства перед іншими суб`єктами господарювання, означає відсутність в акті звірки юридичної сили документа, яким суб`єкт господарської діяльності визнає суму заборгованості. Підписання акту звірки, у якому зазначено розмір заборгованості, уповноваженою особою боржника, та підтвердження наявності такого боргу первинними документами свідчить про визнання боржником такого боргу.

Аналогічні висновки Верховного Суду викладені у постановах від 05 березня 2019 року у справі № 910/1389/18, а також від 11 жовтня 2021 року у справі № 910/19454/20 та від 10 листопада 2022 року в справі № 916/1294/21.

Враховуючи вищевикладене, суд не може прийняти наявний в матеріалах справи акт звірки взаємних розрахунків станом на 07.01.2024 в якості належного доказу надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території та неоплати відповідачем таких послуг, оскільки цей акт складений в односторонньому порядку лише позивачем, не містить відомостей погодження зі сторони відповідача та його підпису, сформований на ім`я « ОСОБА_3 », яка не є учасником процесу, відомостей про наявність родинного зв`язку між нею та відповідачем суду не надано. Рукописний напис «Змінено власника ОСОБА_2 спадкоємець» на договорі надання послуг з утримання будинків та прибудинкових територій від 22.08.2012 та на роздрукованих тарифах за надані послуги суд не приймає до уваги як належний доказ, оскільки відсутні підтвердження такого факту. та не є зрозумілим яка посадова особа ПП «ЖЕК «Оселя» в межах яких повноважень здійснила такий напис.

Крім того, представником позивача не надано суду квитанцій, рахунків або у іншому вигляді сформованих вимог на ім`я відповідача ОСОБА_1 про оплату житлово-комунальних послуг за період, за який, на думку позивача, у неї виникла заборгованість.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Одним з основних принципів цивільного судочинства є змагальність сторін (ст. 12 ЦПК України). Статтею 81 ЦПК України на сторін покладено обов`язок довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови ВС від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивачем не надано належних та допустимих доказів підтвердження того, що відповідач є власником квартири АДРЕСА_1 , чи з нею був укладений договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, та /або що вона користувалась наданими позивачем житлово-комунальними послугами, а тому позов не підлягає задоволенню.

У силу ст. 141 ЦПК України судові витрати, суд покладає на позивача.

Керуючись ст. ст. 16, 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст. ст. 2, 76-77, 81, 141, 263-265, 279 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову Приватного підприємства «ЖЕК «Оселя» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Текст судового рішення складено 28 березня 2025 року.

Суддя І.А. КОЗАК