справа № 274/493/25
провадження № 2/0274/764/25
Рішення

Іменем України

31.03.2025 року м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі: судді Вдовиченко Т.М., з участю секретаря судового засідання - Рудич М.О., розглянувши в м. Бердичеві Житомирської області в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом Керівника Бердичівської окружної прокуратури Житомирської області Висоцької Олени Володимирівни в інтересах держави в особі: Національної служби здоров`я України до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні позивача: Комунальне некомерційне підприємство «Бердичівська міська лікарня» Бердичівської міської ради про відшкодування витрат на лікування потерпілого від кримінального правопорушення -

в с т а н о в и в :

Керівник Бердичівської окружної прокуратури Житомирської області Висоцька О.В. звернулася до суду з позовною заявою в інтересах держави, в особі Національної служби здоров`я України, згідно якої просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 витрати на стаціонарне лікування потерпілої від кримінального правопорушення ОСОБА_2 в сумі 15487,68 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що відповідачем було вчинено злочин, передбачений частиною першою ст. 286 КК України.

Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 15.11.2024 по справі №274/8205/24 ОСОБА_1 на підставі ст. 46 КК України, звільнено від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 286 КК України, у зв`язку з його примиренням з потерпілою. Кримінальне провадження щодо ОСОБА_1 - закрито. Ухвала суду набрала законної сили 23.11.2024.

Згідно інформації КНП «Бердичівська міська лікарня» Бердичівської міської ради від 12.12.2024 №2750, потерпіла від злочину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходилась на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні з 19.09.2024 по 05.10.2024 (16 ліжко-днів). Вартість 1 ліжко-дня, згідно з проведеним розрахунком, становить: 967,98 грн. Загальна вартість лікування ОСОБА_2 склала 15 487,68 грн.

Факт отримання ОСОБА_2 тілесних ушкоджень та її перебування на стаціонарному лікуванні знаходиться у прямому причинно-наслідковому зв`язку із суспільно-небезпечним діянням, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та кримінально-караними діями ОСОБА_1 .

Разом з тим, відповідач не відшкодував витрати на лікування потерпілої від кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України ні у ході досудового розслідування вказаного кримінального провадження, ні після набрання законної сили ухвалою Бердичівського міськрайонного суду від 15.11.2024 у справі №274/8205/24.

Враховуючи, що медичні послуги потерпілій від кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 ККУ, надавалися КНП «Бердичівська міська лікарня» Бердичівської міської ради на підставі договорів про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, укладених із НЗСУ (замовник), тому витрачені державою кошти підлягають стягненню з ОСОБА_1 та зарахуванню до Державного бюджету України.

На даний час, компетентний орган - Національна служба здоров`я України, протягом розумного строку після отримання повідомленні самостійно не звернулася до суду з позовом в інтересах держави, тому Бердичівська окружна прокуратура звертається до суду з позовом в інтересах держави в особі Національної служби здоров`я України про відшкодування до Державного бюджету України витрат на лікування потерпілої від кримінального правопорушенні, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України ОСОБА_2 в розмірі 15 487 грн. 68 коп.

Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 06.02.2025 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін (а.с. 45 - 46).

Відповідач повідомлявся про розгляд справи шляхом направлення копії ухвали суду про відкриття провадження у справі одночасно з копією позовної заяви з додатками рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу зареєстрованого місця його проживання, згідно з відміткою Укрпошти "адресат відсутній за вказаною адресою".

У Постанові Верховного Суду від 11.12.2018 у справі № 921/6/18 наведено позицію, що у разі якщо судове рішення про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернено поштою у зв`язку з посиланням, зокрема на відсутність (вибуття) адресата, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Враховуючи, що справа призначена до розгляду у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін, ненадходження від відповідача відзиву на позовну заяву, суд вирішив проводити розгляд справи на підставі наявних у ній доказів.

З`ясувавши обставини справи, дослідивши докази, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 15.11.2024 по справі №274/8205/24 ОСОБА_1 на підставі ст. 46 КК України, звільнено від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 286 КК України, у зв`язку з його примиренням з потерпілою. Кримінальне провадження щодо ОСОБА_1 - закрито. Ухвала суду набрала законної сили 23.11.2024.

Згідно ухвали суду встановлено, що органом досудового розслідування ОСОБА_1 обвинувачувався в тому, що він 19.09.2024 близько 08 год. 50 хв., керуючи технічно справним автомобілем марки «Рогсі Б-МАХ», р/н НОМЕР_1 , який належить йому згідно з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , рухався в правій частині проїзної частини з одностороннім рухом вул. Ринкова (30-річчя Перемоги) в напрямку до вул. Чуднівська в м. Бердичів.

Наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, що розташовується поблизу буд. № 30А вказаної вулиці та позначений дорожніми знаками 5.38.1, 5.38.2 «Пішохідний перехід» і горизонтальною дорожньою розміткою 1.14.1 «зебра» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001, водій ОСОБА_1 не реагуючи на попутній автомобіль, який зупинився в лівій частині проїзної частини з одностороннім рухом вул. Ринкова (30-річчя Перемоги) перед нерегульованим пішохідним переходом, щоб надати перевагу в русі пішоходу, проявив безпечність та неуважність до дорожньої обстановки та її змін, чим створив небезпеку для руху іншим учасникам, невірно оцінив дорожню обстановку і в порушення вимог п. 12.3, п. 18.1, п. 18.4 Правил дорожнього руху, маючи технічну можливість уникнути наїзду на пішохода, шляхом застосування термінового гальмування, з моменту виникнення небезпеки для його руху, своєчасно негайних заходів для зменшення швидкості аж до зупинки свого транспортного засобу не вжив та на смузі свого руху (праворуч) передньою лівою частиною керованого ним транспортного засобу скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_2 , яка перетинала проїзну частину по зазначеному пішохідному переходу зліва на право по напрямку руху автомобіля.

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_2 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому обох кісток правої гомілки зі зміщенням, які відносяться до тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості, як таких, що не є небезпечним для життя, але призвів до тривалого розладу здоров`я.

Порушення водієм ОСОБА_1 вимог п, 12.3, п. 18.1, п. 18.4 Правил дорожнього руху знаходиться в прямому причинно-наслідковому зв`язку із створенням аварійної обстановки, виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками (а.с.11 - 12).

Пунктом 1.1 та п. 1.5. Статуту КНП «Бердичівська міська лікарня» Бердичівської міської ради передбачено, що КНП «Бердичівська міська лікарня» Бердичівської міської ради є лікарняним закладом охорони здоров`я -комунальним унітарним некомерційним підприємством, що надає послуги вторинної/спеціалізованої медичної допомоги будь-яким особам в порядку та умовах, встановлених законодавством України та цим Статутом. Підприємство здійснює господарську некомерційну діяльність, спрямовану на досягнення соціальних та інших результатів без мети одержання прибутку (а.с.18-24).

Згідно інформації КНП «Бердичівська міська лікарня» Бердичівської міської ради від 12.12.2024 №2750, потерпіла від злочину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходилась на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні з 19.09.2024 по 05.10.2024 (16 ліжко-днів) (а.с.15).

Відповідно до довідки - розрахунку від 10.12.204 вартість 1 ліжко-дня, згідно з проведеним розрахунком, становить: 967,98 грн. Загальна вартість лікування ОСОБА_2 склала 15 487,68 грн. (а.с.16 - 17).

Бердичівською окружною прокуратурою 19.12.2024 за №50-90-6639вих-24 направлено до Національної служби здоров`я України запит про надання інформації в порядку ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», яким поінформовано про виявлені порушення, невідшкодовані у межах кримінального провадження витрати на лікування потерпілого від кримінального правопорушення та тим самим надано можливість відреагувати на порушення інтересів держави (а.с.25 - 26).

Листом від 03.01.2025 за №310/2-16-25 Національна служба здоров`я України поінформувала про відсутність підстав у них представляти інтереси держави у справах про відшкодування коштів, витрачених на лікування особи, яка потерпіла від злочину, відповідно до норм Положення про Національну службу здоров`я України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2017 № 1101. Проте, не заперечує про вжиття таких заходів прокурором (а.с. 27 - 28).

Згідно повідомлення від 07.01.2025 №50-90-90вих-25 Бердичівською окружною прокуратурою повідомлено Національну службу здоров`я України про звернення до суду з позовом щодо відшкодування ОСОБА_1 витрат на лікування потерпілої від кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України ОСОБА_2 (а.с.29 - 30).

Відповідно до ч. 1 ст.1206 ЦК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього кримінального правопорушення, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого.

Судом встановлено, що між злочинними діями винної особи ОСОБА_1 та перебуванням потерпілої ОСОБА_2 на лікуванні є прямий причинний зв`язок.

Загальна вартість лікування ОСОБА_2 склала 15487,68 гривень та фінансувалось за рахунок Національної служби здоров`я України.

Національна служба здоров`я України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра охорони здоров`я, який реалізує державну політику у сфері державних фінансових гарантій медичного обслуговування населення.

Між Комунальним некомерційним підприємством «Бердичівська міська лікарня» Бердичівської міської ради та Національною службою здоров`я України було укладено договори про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, а саме: № 3824-Е124-Р000 від 15.02.2024. НСЗУ здійснено оплати за договором у сумі 166 204 171,72 грн. № 8253-Е524-Р000 від 10.05.2024. НСЗУ здійснено оплати за договором у сумі 263 312,33 грн., у відповідності до яких Комунальне некомерційне підприємство «Бердичівська міська лікарня» Бердичівської міської ради зобов`язалось надавати відповідні медичні послуги, а Національна служба здоров`я України, в свою чергу, зобов`язалась оплачувати такі послуги відповідно до встановленого тарифу та коригувальних коефіцієнтів.

Згідно із ч. 3 ст. 1206 ЦК України, якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, спільній власності територіальних громад, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету, за рахунок якого таке лікування фінансувалося. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, який за відповідні надані медичні послуги отримує кошти згідно з договором про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, такі кошти зараховуються до Державного бюджету України.

Відповідно до п. 3, п. 4 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16 липня 1993 року № 545, визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, як вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров`я або прокурора; у разі коли при ухваленні вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом вказаних юридичних осіб; стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров`я.

Однак, зазначені вище витрати закладу охорони здоров`я відповідачем до цього часу в добровільному порядку не відшкодовані.

Згідно із ст. 1 Закону України «Про прокуратуру» прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту прав і свобод людини, загальних інтересів суспільства та держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

За приписами ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» підставою представництва в суді інтересів держави є наявність порушень або загрози порушень інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Під поняттям «інтереси держави» розуміють закріплену Конституцією та законами України, міжнародними договорами та актами систему фундаментальних цінностей у найважливіших сферах життєдіяльності українського народу та суспільства (політичній, соціальній, економічній, науково-технічній, інформацій, військовій).

В основі «інтересів держави» є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо.

Рішенням Конституційного Суду України від 08.04.1999 № 3-рп/99 визначено, що оскільки «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. Поняття «орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах», означає орган, на який державою покладено обов`язок щодо здійснення конкретної діяльності у відповідних правовідносинах, спрямованих на захист інтересів держави. Таким органом відповідно доКонституції України може бути орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади.

Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств із часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їхній діяльності, але й у діяльності приватних підприємств, товариств.

Між сторонами по справі виник спір щодо недоотримання державним бюджетом коштів, витрачених державою на лікування особи, що в свою чергу зачіпає економічні інтереси держави.

Незважаючи на вищевикладене та всупереч своєму обов`язку Національною службою здоров`я України, станом на час подання прокурором позову, не вжито жодних заходів спрямованих на повернення коштів державі.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що втручання Бердичівської окружної прокуратури Житомирської області, з метою відновлення порушених майнових прав держави, шляхом звернення до суду з відповідним позовом, є обґрунтованим та необхідним.

Частина перша статті 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Положення цієї статті ґрунтуються на нормахКонституції України, які закріплюють обов`язок держави забезпечувати захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання (ст. 13), захист прав і свобод людини і громадянина судом (ч. 1 ст. 55).

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно із ч. 5 ст. 56 ЦПК України у разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача.

У відповідності до ч. 1 ст. 57 ЦПК України органи та інші особи, які відповідно до статті 56 цього Кодексу звернулися до суду в інтересах інших осіб, мають процесуальні права та обов`язки особи, в інтересах якої вони діють, за винятком права укладати мирову угоду.

Крім того, право на звернення з даним позовом саме прокурора передбачено ст. 128 КПК України та Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 16 липня 1993 року № 545.

Згідно із ч. 1 та ч. 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 і ч. 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Суд, дослідивши письмові пояснення, викладені прокурором у позові, та оцінивши, відповідно до ст. 89 ЦПК України, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів, наявних в справі, у їх сукупності, враховуючи вищевикладене, прийшов до переконання в тому, що позов підлягає задоволенню.

Судом не встановлено, що обчислення Комунальним некомерційним підприємством «Бердичівська міська лікарня» Бердичівської міської ради фактичних витрат на лікування ОСОБА_2 суперечить Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 16 липня 1993 року № 545.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави в особі Національної служби здоров`я України 15487,68, витрачених на лікування потерпілої від кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України ОСОБА_2 .

При цьому суд зауважує, що необхідності зазначення таких відомостей, як орган, через який грошові кошти мають перераховуватись, або номера чи виду рахунку, на який має бути здійснено стягнення, норми ч. 5 і ч. 7 ст. 265 ЦПК України не встановлюють, оскільки такі відомості не впливають ні на підстави, ні на обов`язковість відновлення права позивача(-ів) в разі встановлення судом його порушення, та за своєю суттю є регламентацією способу та порядку виконання судового рішення, що має відображатися у відповідних нормативних актах, а не в резолютивній частині рішення, на що неодноразово звертав увагу й Верховний Суд в своїх постановах.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, суд прийшов до наступного висновку: враховуючи те, що Бердичівська окружна прокуратура Житомирської області на момент звернення до суду була звільнена від сплати судового збору на підставі п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», повне задоволення позову, а також положення ст. 141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 3028, 00 гривень.

Доказів понесення учасниками справи інших судових витрат суду не надано.

Керуючись ст.12-13,76-81,89,247,258,263-265,274-275,279,354 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позовні вимоги Керівника Бердичівської окружної прокуратури Житомирської області Висоцької Олени Володимирівни в інтересах держави в особі: Національної служби здоров`я України до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні позивача: Комунальне некомерційне підприємство «Бердичівська міська лікарня» Бердичівської міської ради про відшкодування витрат на лікування потерпілого від кримінального правопорушення - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ), на користь держави в особі Національної служби здоров`я України 15487,68 грн, витрачених на лікування потерпілої від кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України ОСОБА_2 , які перерахувати у дохід Державного бюджету України.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь держави судовий збір в розмірі 3028,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Житомирського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 31 березня 2025 року

Суддя Т.М.Вдовиченко