Справа № 308/3478/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2025 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Шумило Н.Б., вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спадкового майна,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду із позовом до ОСОБА_3 , в якому просять розділити спадкове майно між позивачем 1 - ОСОБА_1 , позивачем 2 - ОСОБА_2 , та відповідачем - ОСОБА_3 , - в рівних частинах, визнавши право власності:

- за позивачем 1 - ОСОБА_2 на земельну ділянку:

?кадастровий номер :01:001:0294, площею 0,4278 га, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Соломонівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області,

?кадастровий номер :05:001:0294, площею 0,0511 га, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Соломонівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області,

- за позивачем 2 - ОСОБА_1 на земельні ділянки -

?кадастровий номер :03:001:0294, площею 0,1412 га, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Соломонівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області,

?кадастровий номер :02:001:0294, площею 0,2170 га, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території с. Соломоново Ужгородського району Закарпатської області,

?кадастровий номер :03:001:0294, площею 0,1883 га, що розташована на території с. Соломоново Ужгородського району Закарпатської області,

- за відповідачем - ОСОБА_3 на земельні ділянки

?кадастровий номер :06:001:0294, площею 0,1729 га, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Соломонівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області

?кадастровий номер :07:001:0294, площею 0,1727 га, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Соломонівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської областях.

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13 березня 2025 року позовну заяву залишено без руху, та зазначено, що позивачам слід додати до позовної заяви документ щодо оцінки вартості майна станом на час звернення до суду, вказати дійсну ціну позову та додати документи, що підтверджують сплату судового збору у відповідності до встановленої ціни позову. Також зазначено, що наявні розбіжності в анкетних даних особи, спадкове майно якої просять розділити позивачі.

25.03.2025 року позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 подали заяву про усунення недоліків, до якої додали експертну оцінку земельних ділянок. Щодо невідповідності запису імені в свідоцтві про смерть ОСОБА_4 та запису імені ОСОБА_4 як власника в державних актах на право власності на земельні ділянки, які входять до спадкової маси, позивачі вказують наступне: за заявою позивача - ОСОБА_2 , Українським бюро лінгвістичних експертиз наданий експертний висновок від 21.03.2025 р. №056/378-п, згідно якого розподібнення українських записів ДЕЗИДЕР І ДЕЗІДЕР та похідних форм імені по батькові ОСОБА_5 виникло при міжмовних перетвореннях під впливом російських записів цих імен (рос. Дезидер, ОСОБА_6 ) і зумовлене коливаннями в вимові голосного (і/и) в ареалі документальної фіксації української форми імені, що є регулярною девіацією в практиці документування в умовах міжмовної взаємодії. Відповідно до лінгвістичного висновку записи ОСОБА_4 та ОСОБА_4 є ідентичними. Також, додано довідку старости Соломонівського старостинського округу від 25.03.2025 р., згідно якої земельні ділянки, які входять до спадкової маси, дійсно виділялися ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 та ОСОБА_4 являється однією і тією ссобою, який проживав у АДРЕСА_1 .

При цьому, із поданої заяви про усунення недоліків та доданих до неї документів вбачається, що позивачами не усунуто усіх недоліків визначених суддею в ухвалі про залишення позову без руху, а саме щодо розбіжностей даних особи, спадкове майно якої просять розділити позивачі. Слід зазначити, що вимоги щодо встановлення таких даних у вказаному спорі не заявлено, тому така не може бути предметом доказування.

Зазначене перешкоджає вирішити питання про відкриття провадження з дотриманням вимог процесуального законодавства, а повторне залишення позовної заяви без руху нормами ЦПК України не передбачено.

Відповідно до ч. ч. 3, 5 ст.185 ЦПК України заява вважається неподаною і повертається позивачеві у випадку, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом. Суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, має тлумачитися з урахуванням верховенства права, яке вимагає, щоб сторони у справі мали ефективний судовий засіб, що давав би їм можливість заявляти про свої громадянські права.

Таким чином, це положення втілює «право на суд», право на доступ до якого, тобто право на звернення до суду у цивільних справах, є лише одним аспектом; однак, це аспект, який фактично дає можливість скористатися додатковими гарантіями, викладеними в пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, у рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19 червня 2001 року зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Якщо законом визначений порядок для вчинення певних дій, такий порядок в силу вимог вітчизняного та Європейського законодавства повинен дисциплінувати осіб, що звертаються до суду та не допустити судовий процес у безладний рух, так як право на суд не є абсолютним.

Частиною 7 ст. 272 ЦПК України передбачено, що якщо копію судового рішення вручено представникові, вважається, що її вручено й особі, яку він представляє.

Враховуючи, що представник позивачі ознайомлені із змістом ухвали про залишення позовної заяви без руху у якій зазначено недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, 25.03.2025 року подано до суду заяву, якою частково недоліки вказані в ухвалі від 13.03.2025 року усунуті, проте станом на 31.03.2025 року усі недоліки, викладені в ухвалі про залишення позовної заяви без руху усунуті не були, відтак приходжу до висновку, що вказану позовну заяву слід вважати неподаною та повернути позивачам.

При цьому, слід роз`яснити позивачу, що відповідно до ч. 7 ст. 185 ЦПК України, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Керуючись ст. 185 ЦПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спадкового майна, - вважати неподаною та повернути позивачам.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Закарпатського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Ужгородського міськрайонного

суду Закарпатської області Н.Б. Шумило