Справа №731/780/24
Провадження №2/731/51/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2025 року с-ще Варва

Варвинський районний суд Чернігівської області в складі:

судді Савенка А.І.,

за участю секретаря Трохименко Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в с-щі Варва цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Варвинської селищної територіальної громади Прилуцького району Чернігівської області в особі Варвинської селищної ради Прилуцького району Чернігівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Варвинська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом, -

В С Т А Н О В И В:

20 грудня 2024 року до Варвинського районного суду Чернігівської області надійшла вказана позовна заява.

В обґрунтування позовних вимог позивачі посилаються на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер їх батько ОСОБА_3 . За життя батько склав заповіт, посвідчений сільським головою села Дащенки Прилуцького району Чернігівської області 17 вересня 2009 року, яким заповідав їм, двом дочкам, все своє майно в рівних частках. Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, яка складається, зокрема, із житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Спадкоємців, які мають право на обов`язкову частку в спадщині, немає. Спадкових договорів спадкодавець не укладав. Будучи спадкоємцями батька за заповітом, вони вчасно звернулися до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини та отримали свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки. Проте у видачі свідоцтв про право на спадщину на житловий будинок їм було відмовлено у зв`язку з тим, що будинок не зареєстрований в жодному з реєстрів та на нього відсутні правовстановлюючі документи.

Відповідно до технічного паспорта будинок збудований у 1969 році. Головою двору у погосподарських книгах вказаний ОСОБА_3 .

Оскільки житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , належав спадкодавцю ОСОБА_3 , але через відсутність правовстановлюючих документів вони не можуть у позасудовому порядку оформити спадщину на вказане майно, просять визнати за ними право власності в порядку спадкування за заповітом на вказаний будинок, з господарськими будівлями та спорудами, по 1/2 частці за кожною, після смерті батька ОСОБА_3 .

Ухвалою суду від 25 грудня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та призначено відкрите підготовче судове засідання у справі на 27 січня 2025 року, витребувано з Варвинської державної нотаріальної контори докази по справі.

У зв`язку з неотриманням доказів підготовче засідання відкладалось до 28 лютого 2025 року.

Ухвалою від 28 лютого 2025 року закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті на 31 березня 2025 року.

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце засідання повідомлені належним чином, подали клопотання про розгляд справи без їх участі, у якому підтримали позовні вимоги в повному обсязі (а.с. 70, 93).

Представник відповідача Варвинської селищної ради подала клопотання про розгляд справи за відсутності представника селищної ради за наявними матеріалами справи, у якому щодо задоволення позовних вимог не заперечувала (а.с. 51).

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Варвинської державної нотаріальної контори Домашенко Л.А., у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце засідання повідомлена належним чином, надіслала клопотання про розгляд справи без її участі (а.с. 113).

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити з таких підстав.

Судом встановлено, що 17 вересня 2009 року сільським головою села Дащенки Прилуцького району Чернігівської області Галкою А.М. посвідчено заповіт ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_1 , який мешкав за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 15, 82). Відповідно до вказаного заповіту ОСОБА_3 заповідав все своє майно в рівних частках своїм дочкам - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер (а.с. 37, 81, зворот).

З матеріалів спадкової справи, заведеної до майна померлого ОСОБА_3 (а.с. 81-91) вбачається, що із заявами про прийняття спадщини за заповітом після смерті батька звернулися його дочки ОСОБА_1 (а.с. 33, 35, 81, 83) та ОСОБА_2 (а.с. 31, 34, 84-85).

Дружина ОСОБА_3 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , подала заява про відмову від спадщини після смерті чоловіка на користь спадкоємців за заповітом та законом дочок ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с. 32, 86).

ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_4 померла (а.с. 36, 57). Спадщину за законом після її смерті прийняли у рівних частках її дочки ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с. 56-64).

Відповідно до довідки № 02-42/13 від 31 липня 2024 року, виданої Варвинською селищною радою Прилуцького району Чернігівської області (а.с. 28-29) у погосподарських книгах Дащенківської сільської ради виявлено такі відомості про осіб, що проживають у господарстві ОСОБА_3 та ОСОБА_4 :

-за 1967-1969 роки: голова сім`ї ОСОБА_3 , 1942 року народження; дружина - ОСОБА_4 , 1940 року народження; дочка ОСОБА_5 , 1968 року народження;

-за 1971-1973 роки: голова сім`ї ОСОБА_3 , 1942 року народження; дружина - ОСОБА_4 , 1940 року народження; дочка ОСОБА_5 , 1968 року народження; син ОСОБА_6 , 1963 року народження; дочка ОСОБА_7 , 1972 року народження;

-за 1974-1976 роки: голова сім`ї ОСОБА_3 , 1942 року народження; дружина - ОСОБА_4 , 1940 року народження; дочка ОСОБА_5 , 1968 року народження; син ОСОБА_6 , 1963 року народження; дочка ОСОБА_7 , 1972 року народження;

-за 1977-1979 роки: голова сім`ї ОСОБА_3 , 1942 року народження; дружина - ОСОБА_4 , 1940 року народження; дочка ОСОБА_5 , 1968 року народження; син ОСОБА_6 , 1963 року народження; дочка ОСОБА_7 , 1972 року народження;

-за 1980-1982 роки: голова сім`ї ОСОБА_3 , 1942 року народження; дружина - ОСОБА_4 , 1940 року народження; дочка ОСОБА_5 , 1968 року народження, у відомостях тимчасово відсутніх членів сім`ї вказано, що вибула до міста Чернігова; син ОСОБА_6 , 1963 року народження, у відмітці про тимчасово відсутніх членів сім`ї вказано, що з 10.11.1981 до 28.10.1982 армія, 20.11.1982 прибув до міста Ладан; дочка ОСОБА_7 , 1972 року народження;

-за 1986-1990 роки: голова сім`ї ОСОБА_3 , 1942 року народження; дружина - ОСОБА_4 , 1940 року народження; дочка ОСОБА_7 , 1972 року народження; у відмітці про членів сім`ї, що зовсім вибули з господарства, вказано, що вибула 27.11.1990 в с. Світличне;

-за 1991-2005 роки: голова сім`ї ОСОБА_3 , 1942 року народження; дружина - ОСОБА_4 , 1940 року народження;

-за 2006-2010 роки: дружина - ОСОБА_4 , 1940 року народження; голова домогосподарства ОСОБА_3 , 1942 року народження; вказано, що помер ІНФОРМАЦІЯ_7 ;

-за 2011-2020 роки: ОСОБА_4 , 1940 року народження; голова домогосподарства;

-за 2021-2025 роки: ОСОБА_4 , 1940 року народження; голова домогосподарства; померла ІНФОРМАЦІЯ_8 .

08 липня 2010 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 отримали свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті свого батька ОСОБА_3 на земельні ділянки та грошовий вклад, на 1/2 частку вказаного майна кожна (а.с. 90-91).

10 грудня 2024 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 звернулися до нотаріуса із заявами про видачу свідоцтв про право на спадщину за заповітом після смерті батька ОСОБА_3 на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , проте отримали відмову на тій підставі, що будинок не зареєстрований в жодному з реєстрів та на нього відсутні правовстановлюючі документи (а.с. 16).

Згідно з довідкою КП «Прилуцьке МБТІ» право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , не зареєстровано (а.с. 25).

Відповідно до технічного паспорта на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , виготовленого станом на 12 травня 1999 року, житловий будинок належить ОСОБА_3 та збудований у 1969 році, а господарські будівлі та споруди - протягом 1970-1975 років (а.с. 19-21).

Технічний паспорт на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , виготовлений станом на 04 липня 2024 року, також підтверджує, що житловий будинок та прибудова збудовані у 1969 році. Господарські будівлі та споруди збудовані протягом 1970-1990 років, тамбур у 2000 році (а.с. 22-24).

У 1948-1988 роках питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі Указ від 26 серпня 1948 року), який був визнаний таким, що втратив чинність Указом Президії Верховної Ради СРСР від 22 лютого 1988 року № 8502-ІІ, і прийнятою відповідно до Указу від 26 серпня 1948 року постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі Постанова від 26 серпня 1948 року), які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва.

Згідно зі статтею 1 Указу від 26 серпня 1948 року кожен громадянин і кожна громадянка мали право купити або збудувати для себе на праві особистої власності жилий будинок на один або два поверхи з числом кімнат від однієї до п`яти як у місті, так і поза містом.

Пункт 2 Постанови від 26 серпня 1948 року визначав, що земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків відводяться за рахунок земель міст, селищ, держземфонду і земель держлісфонду у безстрокове користування, а збудовані на цих ділянках будинки є особистою власністю забудовника.

Отже, за Указом від 26 серпня 1948 року та Постановою від 26 серпня 1948 року підставою виникнення у громадянина права власності на жилий будинок був сам факт побудови його з додержанням вимог цих актів законодавства.

Вказані правові акти не пов`язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, а також Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. У погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку.

На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985-1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали.

Проте, незважаючи на внесення записів у погосподарські книги, більшість громадян своє право власності в БТІ не зареєстрували (не оформили).

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції).

Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Виходячи зі змісту ст. 5 ЦК України, до правовідносин застосовується те законодавство, яке діяло на час їх виникнення.

Наявність у погосподарських книгах записів про належність житлового будинку ОСОБА_3 свідчить про те, що за життя він набув право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Право власності на будинок не може бути визнано та зареєстровано за ОСОБА_3 , оскільки згідно з п. 4 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється в момент її смерті.

Статтями 15, 16, 20 ЦК України передбачено право особи на судовий захист свого цивільного права у разі його порушення.

За змістом ст.ст. 1217-1218 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені в заповіті.

Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виявили свою волю на прийняття спадщини шляхом подання нотаріусу заяв від 16 лютого 2010 року та 25 лютого 2010 року відповідно про прийняття спадщини після смерті свого батька ОСОБА_3 та шляхом подання позовної заяви про визнання за ними права власності на житловий будинок в АДРЕСА_1 , по 1/2 частці за кожною, в порядку спадкування за заповітом.

Інших спадкоємців на житловий будинок, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_3 , та спадкоємців, які мають право на обов`язкову частку в спадщині, немає. Спадкових договорів спадкодавець не укладав.

Варвинська селищна рада Прилуцького району Чернігівської області не оспорює право власності на будинок з господарськими будівлями та спорудами, не заперечує проти визнання права власності за позивачами.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Виходячи з наведеного, суд приходить до переконання, що позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 слід задовольнити.

Керуючись ст.ст. 263, 265, 273, 354 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 ) до Варвинської селищної територіальної громади Прилуцького району Чернігівської області в особі Варвинської селищної ради Прилуцького району Чернігівської області (код ЄДРПОУ 04412372, юридична адреса: 17600, Чернігівська область, Прилуцький район, смт Варва, вул. Шевченка, 38), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Варвинська державна нотаріальна контора (код ЄДРПОУ 02901581, юридична адреса: 17500, Чернігівська область, м. Прилуки, вул. Шевченка, 107), про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за заповітом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_2 , право власності на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_3 , право власності на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 (тридцяти) днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.І.Савенко