ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3317/25 Справа № 189/2590/24 Суддя у 1-й інстанції - Лукінова К. С. Суддя у 2-й інстанції - Новікова Г. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2025 року Дніпровський апеляційний суд в складі колегії:

судді-доповідача: Новікової Г.В.

суддів: Гапонова А.В., Никифоряка Л.П.,

розглянувши у письмовому провадженні без виклику сторін в м. Дніпро апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області від 17 грудня 2024 року у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2024 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі АТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду із зазначеним вище позовом, який обґрунтовувало тим, що 07.05.2021 року відповідачка підписала власноручно Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг та погодила наступні умови: 1. Тип кредиту та розмір кредитного ліміту: відновлювана кредитна лінія до 50 000 грн. (п.1.2. Договору); 2. Тип кредитної карти: Картка «Універсальна»; 3. Строк кредитування: 12 місяців з пролонгацією (п.1.2. Договору); 4. Процентна ставка, відсотків річних: 42,0% (п.1.3 Договору); 5. Кількість та розмір платежів, періодичність: сплата мінімального обов`язкового платежу на поточний рахунок, для якого відкрито кредитну картку, до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено витрати за рахунок кредитного ліміту (п.1.4. Договору); 6. Розмір мінімального обов`язкового платежу: - 5% від заборгованості, але не менше ніж 100 грн, щомісячно, або 10% від заборгованості, але не менше 100 грн, щомісячно - у разі прострочки, починаючи з другого місяця прострочення (п.1.4. Договору); 7. Проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України встановлюються за домовленістю Сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі: 60,00% (п.1.5. та п. 2.1.1.2.12. Договору).

Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг Відповідачкою підписано власноруч на планшеті. Відповідачка отримала платіжний інструмент - кредитну картку номер - НОМЕР_1 , строк дії 05/21, тип - "Універсальна", згодом додатково отримала кредитну картку номер - НОМЕР_2 , строк дії 02/25, тип - Картка "Універсальна". 09.06.2021 року Відповідачка ознайомився з умовами кредитування та підписав Паспорт кредиту. Відповідачка користувався кредитним лімітом.

Відповідачка порушує зобов`язання за даним договором. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідачка станом на 23.10.2024 року має заборгованість 45686,69 грн., яка складається з наступного: 37566,62 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 8120,07 грн. - заборгованість за простроченими відсотками;

Просив стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором № б/н від 07.05.2021 року у розмірі 45686,69 грн., що складається із: - 37566,62 грн. - Заборгованість за тілом кредиту, - 8120,07 грн. - заборгованість за простроченими відсотками та стягнути суму сплаченого судового збору.

Заочним рішенням Покровського районного суду Дніпропетровської області від 17 грудня 2024 рокув задоволенні позовних вимог відмовлено. Судові витрати у вигляді сплаченого позивачем судового збору в сумі 2422,40 грн. покладено на позивача.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду першої інстанції як незаконне та необґрунтоване та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі;стягнути з відповідача судові витрати.

В обґрунтування посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неповне та не всебічне з`ясування обставин справи.

Зазначає, що ОСОБА_1 уклала кредитний договір шляхом підписання заяви від 07.05.2021 року про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг з тарифами які діяли на дату підписання заяви. На підставі заяви від 07.05.2021 року відповідачу відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку, на яку встановлено кредитний ліміт. Звертає увагу, що активація картки та користування картковим рахунком, відповідно до виписки по ньому та розрахунку заборгованості, свідчить про отримання кредитної картки відповідачем, прийняття ним умов кредитного договору та користування кредитними коштами.

Щодо узгодження розміру відсотків за користування кредитом банк зазначає, що вони погоджені сторонами та регламентовані Умовами та правилами надання банківських послуг на які погодився відповідач підписавши заяву від 07.05.2021 року.

Тому вважає, що суд першої інстанції належним чином не дослідив надані банком документи, зокрема розрахунок заборгованості у взаємозв`язку із випискою з особового рахунку позичальника, що призвело до звільнення відповідача від обов`язку повернення банку фактично отриманої суми кредитних коштів та відсотків за їх користуванням.

Відповідач не скористався своїм правом на подання відзивів на апеляційну скаргу, що відповідно до ч.3 ст. 360 ЦПК України не є перешкодою для перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно із ч. 3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

У ч.1 ст. 369 ЦПК України зазначено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Зважаючи, що по даній справі ціна позову становить 45686,69 грн., тобто менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб і справа не відноситься до справи, яка не підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розгляд апеляційної скарги здійснюється без повідомлення сторін.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги відповідно до статті 367 ЦПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що07.05.2021 року ОСОБА_1 підписала Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг (надалі - Договір, копія додається до позовної заяви) та погодив наступні умови: 1. Тип кредиту та розмір кредитного ліміту: відновлювана кредитна лінія до 50 000 грн. (п.1.2. Договору); 2. Тип кредитної карти: Картка «Універсальна»; 3. Строк кредитування: 12 місяців з пролонгацією (п.1.2. Договору); 4. Процентна ставка, відсотків річних: 42,0% (п.1.3 Договору); 5. Кількість та розмір платежів, періодичність: сплата мінімального обов`язкового платежу на поточний рахунок, для якого відкрито кредитну картку, до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено витрати за рахунок кредитного ліміту (п.1.4. Договору); 6. Розмір мінімального обов`язкового платежу: - 5% від заборгованості, але не менше ніж 100 грн, щомісячно, або 10% від заборгованості, але не менше 100 грн, щомісячно - у разі прострочки, починаючи з другого місяця прострочення (п.1.4. Договору); 7. Проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України встановлюються за домовленістю Сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі: 60,00% (п.1.5. та п.2.1.1.2.12. Договору).

Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг відповідачем підписано власноруч на планшеті, що відповідає вимогам Постанови НБУ від 13.12.2019 року № 151 Про затвердження Положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України. На підставі укладеного договору ОСОБА_1 отримала кредитну картку номер - НОМЕР_1 , строк дії 05/21, тип - Універсальна, що підтверджується випискою по рахунку.

Відповідач користувалася кредитним лімітом, повертала використану суму кредитного ліміту та сплачувала відсотки за користування кредитним лімітом, але припинила надавати своєчасно Позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором та підтверджується випискою за рахунком.

Таким чином, у порушення умов договору, а також ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав, хоча ст. 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відмовляючи у задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не надано доказів на підтвердження видачі відповідачці кредитної картки та розміру наданого відповідачці кредиту.

Проте такий висновок не відповідає встановленим обставинам та нормам матеріального і процесуального права .

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Статтею 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 07 травня 2021 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, згідно з умовами якого остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. В підтвердження укладання договору позивачем надано копію заяви від 07.05.2021 року з підписом клієнта, де зазначено його особисті дані; розрахунок заборгованості за договором від 07 травня 2021 року, укладеного між ПриватБанком та ОСОБА_1 , з якого вбачається наявність заборгованості за тілом кредиту станом на 23.10.2024 року в сумі 45686,69 грн. та яким підтверджується надання грошових коштів відповідачеві та періодичні погашення за наданим кредитом, виписку за договором №б/н за період з 01.05.2021 року по 23.10.2024 року.

Із наданих позивачем доказів, зокрема виписки за карткою ОСОБА_1 вбачається, що остання користувалась кредитними коштами шляхом отримання готівки у банкоматі та відділенні банку, розраховувалась ними за товари та послуги, а також здійснювала повернення кредитних коштів позивачу. Всі ці дії свідчать про те, що відповідач отримувала кредитні кошти та користувався ними з частковим поверненням. Надані позивачем докази в підтвердження укладання кредитного договору між сторонами апеляційний суд вважає належними та допустимими.

Кредитний договір відповідачем недійсним не визнавався, ОСОБА_1 користувалась кредитними коштами протягом тривалого часу, договір нею виконувався, тобто вносилися платежі, хоч і не своєчасно та не в повному обсязі, що підтверджується розрахунком заборгованості, що в своїй сукупності вказує на наявність договірних відносин між сторонами та дійсність кредитного договору. На що не звернув уваги суд першої інстанції.

Відповідно до положень статей 12,18 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Висновок суду першої інстанції про те, що банк не надав належних доказів, а тому його позов не доведений, є передчасним, оскільки банк надав всі документи, в том числі і виписку із рахунку про рух коштів, які підтверджують отримання ОСОБА_1 кредитних коштів, користування ними. При цьому відповідачем не спростовано надані докази і вимоги про визнання цього договору недійсним, зміни або розірвання його ним не заявлялись.

Також матеріали справи не містять, а відповідачем не надані докази того, що вона не користувалась кредитом.

Судом першої інстанції не прийнято до уваги, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Таким чином, суд першої інстанції помилково зазначив про відсутність правових підстав для стягнення в примусовому порядку з боржника суми непогашеного тіла кредиту, оскільки укладення кредитного договору між сторонами підтверджується в сукупності іншими належними доказами.

Також, колегія суду зазначає, що суд першої інстанції не звернув увагу, що матеріали справи містять підписану ОСОБА_1 заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг від 07.05.2021 року,в якій сторонами погоджено відсотки за користування кредитними коштами.

З наданого банком розрахунку заборгованості ОСОБА_1 вбачається, що станом на 23.10.2024 року заборгованість у розмірі 45686,69 грн., яку позичальник просить стягнути за відсотками по користуванню кредитом, в яких погоджено відсоткову ставку річних для карти Універсальна у розмірі 42,00 % (а.с.27 зворот)

Таким чином відповідач був ознайомлений із розміром процентної ставки та погодилася із ним, а отже сторони обумовили у письмовому вигляді розмір процентів за користування кредитом, який повинен застосовуватися при розрахунку заборгованості за кредитним договором.

Із виписки за договором №б/н на ім`я ОСОБА_1 вбачається, що баланс на кінець періоду склав 45686,69 грн., тобто дорівнював сумі загальної заборгованості, вказаної у розрахунку від 23.10.2024 року, з якої 8120,07 грн. склали прострочені відсотки, а 37566,62 грн. - тіло кредиту.

Зазначена документація є належними та допустимими доказами отримання відповідачем кредиту після погодження сторонами відсотків за його користування.

Таким чином, сторонами погоджено розмір процентної ставки за кредитним договором, а тому рішення суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог не відповідає обставинам справи.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про відмову в задоволенні позову щодо стягнення заборгованості за кредитним договором.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що позов АТ КБ «Приват Банк» підлягає задоволенню у повному обсязі

Відповідно до пунктів 3 та 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Оскільки судом апеляційної інстанції встановлено, що оскаржуване рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь банку заборгованості за кредитним договором №б/н від 07.05.2021 року у розмірі 45686,69 грн.

З огляду на задоволення позовних вимог банку судові витрати понесені позивачем у суді першої та апеляційної інстанції відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України підлягають перерозподілу.

Оскільки позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» підлягають задоволенню, то розмір сплаченого ним судового збору при зверненні до суду з цим позовом та з апеляційною скаргою підлягає стягненню з відповідача на його користь пропорційно задоволеним вимогам у загальній сумі 6056 грн.

Відповідно до частини 3 статі 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, ціна позову у яких не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Так як ціна позову складає 45686,69 грн., що менше двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то судове рішення не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст.368, 369, 376, 382 ,384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

Заочне рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області від 17 грудня 2024 року скасувати.

Позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 07 травня 2021 року у розмірі 45686,69 грн. (сорок п`ять тисяч шістсот вісімдесят шість гривень шістдесят дев`ять копійок), що складається з тіла кредиту у розмірі 37566,62 грн.,та процентами за користування кредитом у розмірі 8120,07 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір у розмірі 6056 грн. (шість тисяч п`ятдесят шість гривень).

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 26 березня 2025 року.

Судді: