Справа № 510/136/25
Провадження № 2-о/510/58/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31.03.25 року Ренійський районний суд Одеської області

у складі: - головуючого судді Дудник В.І.;

-за участю секретаря Лабановой С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рені цивільну справу за заявою ОСОБА_1 (заінтересовані особи: Ренійський відділ державної реєстрації актів цивільного стану в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса); Міністерство оборони України) про встановлення факту родинних відносин,-

В С Т А Н О В И В:

Заявник, представник заявника адвокат Златі Д.С. заявлені вимоги підтримали в повному обсязі, на задоволенні заяви наполягали.

Представник заінтересованої особи Ренійського відділу державної реєстрації актів цивільного стану в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса)) заперечень щодо заяви не надав, просив про розгляд справи без його участі.

Від представник заінтересованої особи - Міністерства оборони України будь-яких заяв до суду не надходило.

Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що заявник ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Єнікной Балаклійського району Р.Молдова. У 1983р. заявник уклав шлюб із ОСОБА_2 , у шлюбі народились діти, у т.ч. і син ОСОБА_3 , який ІНФОРМАЦІЯ_2 помер. Син заявника ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в м.Рені Одеської області. Він був призваний на службу за контрактом, перебував на військовій службі у ЗСУ, брав участь у відсічі збройної агресії РФ проти України. Згідно сповіщення про смерть (загибель) від 07.01.2025р. військової частини АДРЕСА_1 ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 загинув в районі населеного пункту Озарянівка Бахмутського району Донецької області при безпосередній участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту населення та інтересів держави у зв`язку із військовою агресією РФ проти України.

Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_3 , складеного на російській мові, його батьками вказані: батько « ОСОБА_4 », мати « ОСОБА_5 ». Син заявника - ОСОБА_3 та ОСОБА_2 з моменту народження мешкав разом із батьками, виховувався в родині.

У 1997р. заявник отримав паспорт громадянина України. При отриманні паспорту громадянина України прізвище заявника було перекладено на українську мову і записано як « ОСОБА_6 ». У подальшому, всі документі, що видавались на ім`я заявника, були також оформлені на прізвище « ОСОБА_6 ».

В даний час у заявника виникла необхідність у реалізації своїх особистих і майнових прав, з метою уникнення будь-яких перешкод у майбутньому при оформленні права на надання соціальних пільг та матеріальної допомоги у зв`язку із смертю сина на території ведення бойових дій, заявник звернувся до Ренійського відділу ДРАЦС для отримання належного документу, який підтверджує його родинні зв`язки із сином. Однак, у проведенні вищевказаної дії представником ДРАЦС було відмовлено, рекомендовано звернутися до суду.

Так, у свідоцтві про народження ОСОБА_3 прізвища його батьків співпадають із його прізвищем (оскільки даний документ був оформлений на російській мові). Надалі, при отриманні паспортів громадянина України, оформлених на ім`я заявника та її сина, прізвище заявника у паспорті було зазначено як « ОСОБА_6 », а прізвище сина як « ОСОБА_6 ». На підставі паспорта громадянина України були оформлені документи про смерть (загибель) сина заявника.

Ситуація, що склалася, не дає можливості встановити родинність відносин між матір`ю і сином та підтвердити сімейні зв`язки між ними, створює перешкоди у вирішенні питання про призначення матеріальної допомоги належним органом.

Щодо заявлених вимог, обставин справи сторони не заперечували, факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи судом встановлені.

Заслухавши пояснення заявника, його представника, які наполягали на задоволенні заяви, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що вимоги заявника обґрунтовані, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні та підлягають задоволенню.

Згідно із ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту у т.ч. родинних відносин між фізичними особами.

Згідно ч.2 ст. 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

Про те, що заявник являється матір`ю ОСОБА_3 , а останній в свою чергу являється її сином, свідчать: викладені у заяві обставини, свідоцтво про народження сина заявника, паспорти громадянина України, оформлені на ім`я ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , у яких дані щодо дати народження, місця народження нині померлого - сина заявника збігаються із даними, вказаними у свідоцтві про народження ОСОБА_3 .

Також суд зазначає, що факт, який просить встановити заявник, є юридичним, оскільки від його встановлення залежить виникнення особистих прав заявника. Чинним законодавством не передбачений інший порядок його встановлення, він не пов`язаний з вирішенням спору про право та встановлення його іншим шляхом неможливе.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, якщо викладення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю.

Зі змісту роз`яснень, викладених у пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», вбачається, що в порядку окремого провадження суд розглядає справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; із заяви про встановлення факту не вбачається спору про право; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до листа ВСУ від 01.01.2012р. «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в разі, якщо установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, громадяни мають право звернутися до суду.

Пунктом 12 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.95 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» встановлено, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства.

Згідно роз`яснення п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України передбачено, що до справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення відносяться справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Таким чином, факт родинних відносин між заявником ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , як між матір`ю та сином, суд вважає встановленим, родинні відносини виникли з утворення сім`ї та підлягають встановленню. Разом із тим суд зазначає, що допущення помилки у прізвищі заявника та її сина мало технічний характер, вона виникла у зв`язку із неправильним записом прізвища (його перекладом з російської на українську мову) цих осіб при оформленні документів.

Керуючись ст.ст. 3, 258, 259, 264-265, 273, 293-294, 315-316, 319, 354, 355ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Встановити факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , паспорт НОМЕР_1 , виданий Ренійським РВ УМВС України в Одеській області 17.12.1997 р., реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) є рідною матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця м. Рені Одеської області, громадянина України, який ІНФОРМАЦІЯ_2 загинув під час участі у бойових діях та забезпеченні здійснення заходів національної безпеки і оборони, відсічі і стриманні збройної агресії з боку Російської Федерації, поблизу населеного пункту Озарянівка Бахмутського району Донецької області.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Вячеслав ДУДНИК