Справа № 697/157/23
Провадження № 2/697/49/2025
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2025 року м. Канів

Канівський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Колісник Л.О.

за участю секретаря с/з Румини М.В.,

позивача ОСОБА_1

представника позивача Гутаріна Я.М.,

представника відповідача - Ванджурака Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження в м. Канів, Черкаської області справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за розпискою,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернувся до Канівського міськрайонного суду Черкаської області із позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення боргу за розпискою. Позов мотивує тим, що 05.04.2019 відповідач отримав від позивача грошові кошти у розмірі 9000,00 доларів США, що підтверджується розпискою, написаною власноручно ОСОБА_2 в присутності ОСОБА_3 . Датою повернення коштів є 05.04.2021. 26.06.2022 позивачем на адресу відповідача було надіслано листи-вимогу про повернення коштів у строк до 20.08.2022, одну на адресу реєстрації місця проживання відповідача, яка повернулася без отримання, а другу на адресу останнього відомого місця його роботи, яку отримано для передачі ОСОБА_2 . Відповідач не виконав свої зобов`язання, а саме не повернув кошти у розмірі 9000,00 доларів США, або еквівалент у гривні, що становить 329121,00 грн. Просить суд стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та 3% річних в сумі 430681,57 грн. та понесені судові виграти.

14.08.2023 по даній справі прийнято заочне рішення, згідно якого, позов адвоката Гутаріна Я.М., який діє в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за розпискою задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу з урахуванням 3% річних, що становить 343917,92 (триста сорок три тисячі дев`ятсот сімнадцять гривень 92 коп.) грн. та судовий збір у розмірі 3439 грн. В іншій частині позову відмовлено.

Ухвалою суду від 10.10.2023 заочне рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 14.08.2023 у справі №697/157/23 за позовом адвоката Гутаріна Я.М., який діє в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за розпискою - скасовано. Ухвалено проводити розгляд за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

Представник відповідача подав відзив на позов. Доводи відзиву зводяться до того, що відповідач позов не визнає, кошти в борг у позивача не брав і боргову розписку від 05.04.2019 він не писав. Іншими доказами, як проведенням судової почеркознавчої експертизи довести перед судом свої заперечення на позов сторона відповідача не має змоги, а тому разом з відзивом подала до суду клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи. Доцільність проведення експертизи підтверджується зверненням відповідача до ГУНП у м. Києві з повідомленням про вчинення щодо нього кримінальних правопорушень з боку, зокрема, позивача ОСОБА_1 , який шляхом обману заволодів грошовими коштами та майном відповідача, вимагає передачі його майна з погрозою насильства. По даному факту внесено відомості до ЄРДР та розпочато досудове розслідування. Тобто ще до пред`явлення позивачем позову, відповідач заявив до правоохоронних органів про намагання позивача заволодіти його коштами та майном.

Ухвалою суду від 07.05.2024 за клопотанням представника відповідача призначена судова почеркознавча експертиза за борговою розпискою, яка не була проведена у зв`язку з ненаданням стороною відповідача на клопотання експерта додаткових доказів для її проведення.

05.11.2024 ухвалою суду підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду по суті.

Представник позивача адвокат Гутарін Я.М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та просить їх задовольнити, стягнути суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та 3% річних в сумі 430681,57 грн. та понесені судові витрати.

Відповідач в судове засідання не з`явився, свої інтереси уповноважив представляти представника - адвоката Ванджурака Р.В.

Представник відповідача адвокат Ванжурак Р.В. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив суд відмовити в задоволенні позову, та пояснив, що ОСОБА_2 не визнає, що він брав кошти в борг та не визнає написання ним розписки. Представник відповідача зазначає, що для вирішення спору недостатньо лише однієї розписки та просить зважити на неможливість з`ясування обставин написання цієї розписки, передачі грошей, а також звернення ОСОБА_2 до правоохоронних органів із заявою про злочин по даному факту.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснила, що дати та року вона не пам`ятає, разом з чоловіком ОСОБА_1 привезли гроші в сумі 9000 тис. доларів США в офісне приміщення в м. Києві, де вона раніше бувала. Там були присутні декілька незнайомих їй чоловіків, з якими спілкувався її чоловік. Один із них, як пізніше вона дізналася був ОСОБА_2 , який взяв гроші і написав розписку про отримання коштів та зобов`язався їх повернути. На сьогоднішній день відповідач грошові кошти не повернув.

Суд, вислухавши учасників, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

З оригіналу розписки від 05.04.2019 вбачається, що ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 9000 (дев`ять тисяч) доларів США. Зобов`язався повернути до 05.04.2021. Написано власноручно без примусу, в присутності ОСОБА_3 (а.с.56).

26.07.2022 позивачем ОСОБА_1 на адресу реєстрації місця проживання відповідача ОСОБА_2 було надіслано письмову вимогу про повернення грошових коштів в сумі 329130,00 грн. (а.с.15,16).

Відповідно до ч. 3 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 1046 ЦК України договір є укладеним з моменту передання грошей.

Укладений договір позики відповідає вимогам ч.1 ст. 1047 ЦК України, оскільки є укладеним в письмовій формі та відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України позивач на підтвердження укладення договору та його умов представив суду оригінал розписки позичальника.

У встановлений договором строк відповідач борг позивачеві не повернув, таким чином свої зобов`язання за договором позики не виконав.

Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем ) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Правовідносини які склалися між сторонами регулюються ст. 526 ЦК України, відповідно до якої зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В силу ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.

Вказані висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01. 2019 у справі № 464/3790/16-ц.

Таким чином, суд приходить до висновку, що між сторонами в належній формі було укладено договір позики, проте відповідач порушив свої зобов`язання щодо повернення грошових коштів, тому позивач має право стягнути позику у повному розмірі, а саме 9000,00 дол. США, що еквівалентно 329121,00 грн. (9000х36,569).

В частині позовних вимог про стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 індексу інфляції та 3% річних, суд зазначає наступне.

Предметом договору позики, укладеного між сторонами 05.04.2019 є іноземна валюта - долари США.

Згідно ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Частиною 2 ст.625 Цивільного кодексу України встановлює, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочки, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Тобто у межах строку кредитування боржник має сплачувати проценти, розмір яких встановлено договором, а в разі подальшого неправомірного користування поза межами строку кредитування - 3% річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд частково погоджується з наведеним позивачем розрахунком боргу за відсотками за користування грошовими коштами, виходячи з наступного.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.01.2019 по справі № 373/2054/16-ц висловила правову позицію, що суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України.

При обрахунку 3 % річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України.

3 % річних розраховуються з урахуванням простроченої суми, визначеної у відповідній валюті, помноженої на кількість днів прострочення, які вираховуються з дня, наступного за днем, передбаченим у договорі для його виконання до дня ухвалення рішення, помноженого на 3, поділеного на 100 та поділеного на 365 (днів у році).

Що стосується періоду розрахунку, суд зазначає що відсутні правові підстави для нарахування 3% річних починаючи із дня введення на території України воєнного стану (24.02.2022), оскільки відповідно до п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.

Враховуючи використання позивачем невірних даних для розрахунку, суд самостійно здійснив розрахунок 3% річних починаючи з 06.04.2021 року до 23.02.2022 року, беручи за основу для нарахування заборгованість за розпискою 9000 дол. США.

Таким чином, за період з 06.04.2021 (наступний день, передбачений у договорі) до 23.02.2022 (324 дні) розмір 3% річних за користування грошовими коштами становить 239,67 дол. США, виходячи з розрахунку (9000х3%) /100% х 324 (кількість днів)/365).

Відповідно до ст. 192 ЦК України гривня є законним платіжним засобом на території України. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст.524 ЦК України грошове зобов`язання може бути виражене у гривні або сторони в договорі можуть визначити грошовий еквівалент в іноземній валюті.

Суд встановлює, чи визначено зобов`язання в іноземній валюті, чи у гривні з визначенням грошового еквівалента в іноземній валюті. У разі визначення зобов`язання в іноземній валюті суд не вправі змінювати грошовий еквівалент зобов`язання і в резолютивній частині рішення має зазначити розмір і вид іноземної валюти, що підлягає стягненню. У разі ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті стягувачу має бути перерахована саме іноземна валюта, визначена судовим рішенням, а не її еквівалент у гривні. Перерахування суми у національній валюті України за офіційним курсом НБУ не вважається належним виконанням. (Постанова Великої Палати у справі № 761/12665/14-ц від 04.07.2018).

Позивач у позові виявив бажання стягувати борг з визначенням його грошового еквіваленту у гривні.

Згідно офіційного курсу долара по відношенню до гривні на день пред`явлення вимоги (26.07.2022) 1 долар США становить 36,569 грн.

Таким чином розмір 3% річних, що підлягає до стягнення становить 8764,49 грн. (239,67 дол. США х36,569грн.)

Щодо стягнення з відповідача боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення у сумі 86832,60 грн., суд зазначає, що дана вимога не підлягає задоволенню, оскільки норми ч.2 ст. 625 ЦК щодо сплати боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов`язання, визначеного у гривнях. Разом із тим у випадку порушення грошового зобов`язання, предметом якого є грошові кошти, виражені в гривнях з визначенням еквіваленту в іноземній валюті, - передбачені ч. 2 ст. 625 ЦК інфляційні втрати стягненню не підлягають, оскільки втрати від знецінення національної валюти внаслідок інфляції відновлені еквівалентом іноземної валюти (постанова КЦС ВС від 03.03.2021 у справі № 130/2604/18).

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно з ч.2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Зі змісту ч.1,3, 4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

На підтвердження своїм доводів та на підтвердження боргу відповідача перед позивачем позивач надав суду оригінал боргової розписки ОСОБА_2 .

Відповідач та його представник не спростували, що такий доказ є належним, допустимим та достовірним доказом, хоча суд сприяв у реалізації процесуальних прав кожної сторони, в т.ч, призначивши за клопотанням представника відповідача почеркознавчу експертизу, яка не була проведена через ненадання відповідачем зразків його почерку та підпису.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню шляхом стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 суми боргу за договором позики з урахуванням 3% річних за період прострочення виконання грошового зобов`язання до впровадження воєнного стану в Україні, що становить 337885,49 (329121,00+8764,49) грн.

Посилання представника відповідача на подання заяви відповідачем ОСОБА_2 про вчинення кримінального правопорушення висновків суду не спростовують.

Відповідно до ч.6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Натомість за ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судове рішення, яке набрало законної сили за результатами досудового розслідування та судового розгляду фактів, повідомлених ОСОБА_4 у заяві про вчинення кримінального правопорушення, суду не надано, тому підстави для врахування відомостей, зазначених у матеріалах перевірки такої заяви, відсутні.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судом встановлено, що позивачем при зверненні до суду з позовом було сплачено судовий збір у розмірі 4307 грн., що підтверджується квитанцією від 12.01.2023 (а.с.1).

Таким чином, оскільки позов ОСОБА_1 задоволено частково, а саме до стягнення на користь позивача присуджено 337885,49 грн., що становить 78,45 % від заявлених вимог (430681,57 грн.), то відповідно з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3378,84 грн.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 11, 526, 599, 610, 625, 1046-1049 ЦК України, ст. ст. 2, 4, 5, 13, 19, 141, 263, 265, 273, 280, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за розпискою задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу з урахуванням 3% річних, що становить 337885,49 (триста тридцять сім тисяч вісімсот вісімдесят п`ять гривень 49 коп.) грн.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 3378,84 грн.

Рішення суду може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про сторони:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Головуючий Л . О . Колісник