Провадження № 2/638/197/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2025 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Теслікова І.І.,

за участі секретаря судових засідань Зубко А.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідачів ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Харкові, в режимі відеоконференції, в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про припинення дій, що порушують житлові права та усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом виселення особи, яка незаконно проживає у квартирі на підставі нікчемного договору оренди,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , в якому просить суд:

-зобов`язати ОСОБА_3 припинити і не вчиняти в подальшому дії, які порушують його право проживати у квартирі АДРЕСА_1 ;

- усунути перешкоди у користуванні ним квартирою АДРЕСА_1 шляхом виселення ОСОБА_4 з квартири АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що згідно свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_1 та актового запису № 1153 від 10 серпня 2013 року про державну реєстрацію шлюбу він перебував з ОСОБА_3 у зареєстрованому шлюбі.

В період шлюбу у подружжя народилося двоє дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На підставі заочного рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 24 травня 2019 року по справі № 638/13593/18 шлюб між подружжям ОСОБА_7 був розірваний, про що 16 жовтня 2019 року в актовому записі № 1153 від 10 серпня 2013 року про реєстрацію шлюбу внесений запис про його розірвання.

Квартира АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна 01) на праві власності належала його матері ОСОБА_8 згідно договору купівлі-продажу від 11 лютого 2012 року, реєстраційний № 377, витяг з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно № 33154825.

26 травня 2014 року згідно договору дарування, укладеного між ОСОБА_8 і ОСОБА_1 (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №13328329, витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 22164399) вказана квартира перейшла у його власність, в якій останній спочатку проживав одноосібно, а потім зі своєю родиною (дружиною і двома малолітніми дітьми).

3 01 липня 2014 року і до теперішнього часу 2024 року він зареєстрований у квартирі АДРЕСА_1 , яка є його єдиним житлом.

29 вересня 2016 року за договором дарування, реєстраційний № 1037, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Зверєвим А.М. квартира АДРЕСА_1 ним була подарована своєму сину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На час звернення до суду одноосібним власником квартири є його старший син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

13 і 26 жовтня 2021 року відбулися події, які стали підставою не тільки для його звернення у 2021 році до Дзержинського районного суду міста Харкова з позовною заявою про вселення (справа № 638/17157/21), але й для звернення із заявами до правоохоронних органів про вчинення відповідачами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 162 КК України та частиною 4 статті 190 КК України, відомості про які в ЄРДР внесені слідчими територіальних підрозділів органів ДБР та Національної поліції.

Після того як перший відповідач ОСОБА_3 26 жовтня 2021 року протиправно заволоділа квартирою АДРЕСА_1 , поміняла замки у вхідних дверях і незаконно (шляхом укладення нікчемних договорів) вселила орендарів, він не має можливості проживати у квартирі, вільно користуватися житлом і своїм особистим майном, яке зберігається у квартирі.

Матір`ю малолітнього власника квартири ОСОБА_3 , починаючи з 26 жовтня 2021 року і до теперішнього часу 2024 року, без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків, без дозволу органу опіки та піклування, який оформлюється рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради (стаття 177 Сімейного кодексу України), з третіми особами одноосібно укладалися нікчемні (статті 215, 224 ЦК України) договори оренди квартири АДРЕСА_1 , що унеможливлює його проживання у цій квартирі.

У теперішній час у захопленій квартирі незаконно проживає найнятий першим відповідачем громадянин ОСОБА_4 , який виконує роль охоронця квартири і фізично, із загрозою застосування фізичного насильства, перешкоджає йому проживати у квартирі і користуватися особистим майном.

Постановою Харківського апеляційного суду від 14 березня 2024 року у справі № 638/17157/21 ухвалено рішення, яким його позов до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням (квартирою) та вселення задоволено.

Вказаною постановою судом апеляційної інстанції усунуті перешкоди у користуванні житловим приміщенням шляхом вселення ОСОБА_1 в квартиру АДРЕСА_1 . Цією ж постановою ОСОБА_3 зобов?язано надати ОСОБА_1 екземпляр ключів від вхідних дверей квартири АДРЕСА_1 .

17 квітня 2024 року державним виконавцем Шевченківського ВДВС у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Стадник С.О. відкрито виконавче провадження № 74777332 з примусового виконання виконавчого листа Дзержинського районного суду міста Харкова від 11 квітня 2024 року у справі № 638/17157/21 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням (квартирою) та вселення, яке станом на 22 липня 2024 року не закінчено.

З 26 жовтня 2021 року і до теперішнього часу 2024 року так звані «орендарі», а насправді найняті першим відповідачем ОСОБА_3 представники кримінального світу (другий відповідач ОСОБА_4 ) проти його волі заволоділи житловим приміщенням і фізично перешкоджають мені проживати у квартирі, яка є моїм єдиним житлом.

Конкретні особи, про яких він давав свідчення під час його відвідування Офісу Генерального прокурора, протиправно заволоділи і проти його волі тривалий час володіють не тільки житловим приміщенням, але й усім дороговартісним майном, яке знаходиться у квартирі, яке не є спільною сумісною власністю колишнього подружжя і належить на праві власності тільки його, оскільки було придбано у 2012 році до шлюбу з ОСОБА_3 , зареєстрованого 10 серпня 2013 року.

В якості способу перешкоджання йому проживати у квартирі АДРЕСА_1 відповідачами обрано такий спосіб, як укладення нікчемних договорів оренди квартири, в яких ОСОБА_3 одноосібно виступає орендодавцем.

Викладені обставини є підставою для захисту і відновлення в судовому порядку його житлових прав, та він змушений звернутися до суду з позовними вимогами про припинення дій, що порушують житлові права Позивача та усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом виселення особи, яка незаконно (самоправно) проживає у квартирі на підставі нікчемного договору оренди.

Ухвалою судді Дзержинського районного суду м. Харкова Теслікової І.І. від 26 липня року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовною заявою в порядку загального позовного провадження. Запропоновано позивачу та відповідачу скористатися вимогами ст. 178-180, 193 ЦПК України.

Ухвалою суду від 31 жовтня 2024 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду.

Ухвалою суду від 13 лютого 2025 року в задоволенні клопотань представника відповідачів - адвоката Тищенка А.В. про закриття провадження у справі відмовлено.

20 березня 2025 року позивачем подано письмові пояснення, згідно яких звертає увагу на те, що при розгляді справи по суті мають бути враховані події, які мали місце 13 і 26 жовтня 2021 року, коли першою відповідачкою ОСОБА_3 відносно нього із застосуванням насильства були вчинені вочевидь протиправні дії, результатом яких було незаконне виселення позивача з житлового приміщення, а саме:

13 жовтня 2021 року ОСОБА_3 без судового рішення була вчинена спроба здійснити протиправне виселення позивача з квартири АДРЕСА_1 , яке не було доведено до кінця через обставини, які не залежали від її волі.

За даним фактом на підставі повідомлення позивача від 13 жовтня 2021 року про вчинене кримінальне правопорушення, на виконання ухвали слідчого судді Дзержинського районного суду міста Харкова від 23 листопада 2021 року Харківським районним управлінням поліції №3 ГУНП в Харківській області в ЄРДР внесені відомості про реєстрацію 08 грудня 2021 року кримінального провадження №0002257 про вчинення злочину, передбаченого частиною 2 статті 15, частиною 3 статті 185 Кримінального кодексу України.

26 жовтня 2021 року ОСОБА_3 без судового рішення було вчинене насильницьке протиправне виселення його з вказаної квартири, здійснення якого ОСОБА_3 за попередньою змовою групою осіб було заздалегідь сплановано і організовано. Для досягнення своєї мети ОСОБА_3 залучила декількох представників кримінального світу і двох осіб, які виконували роль «ведмежатників».

За даним фактом на підставі повідомлення позивача від 26 жовтня 2021 року про вчинене кримінальне правопорушення, на виконання ухвали слідчого судді Дзержинського районного суду міста Харкова від 19 листопада 2021 року Харківським районним управлінням поліції №3 ГУНП в Харківській області в ЄРДР внесені відомості про реєстрацію 06 грудня 2021 року кримінального провадження №0002229 про вчинення злочину, передбаченого частиною 1 статті 194 Кримінального кодексу України.

У кримінальних провадженнях № 0002257 і № 0002229 позивач залучений як потерпілий.

У липні 2023 року за його заявами (повідомленнями) про вчинення злочинів, на виконання ухвал слідчих суддів Дзержинського районного суду міста Харкова, Харківським районним управлінням поліції № 3 ГУНІ в Харківській області в ЄРДР внесені відомості про реєстрацію ще двох кримінальних проваджень № 0001623 за фактом замаху на незаконне виселення позивача, яке мало місце 13 жовтня 2021 року (зареєстровано в ЄРДР 07 липня 2023 року за частиною 2 статті 15 і частиною 2 статті 162 КК України); № 0001622 за фактом незаконного виселення позивача, яке мало місце 26 жовтня 2021 року (зареєстровано в ЄРДР 07 липня 2023 року за частиною 2 статті 162 КК України).

У вказаних кримінальних провадженнях він залучений як потерпілий і насьогодні проводяться слідчі, розшукові та інші процесуальні дії.

Завершення досудового розслідування ускладнено тим, що у лютому 2022 року ОСОБА_3 виїхала за межі України і до теперішнього часу постійно проживає за кордоном. Слідством доведено, що за допомогою осіб кримінального світу і двох ведмежатників ОСОБА_3 зламала два замки у вхідних дверях квартири АДРЕСА_1 , вставила нові замки і вселила у квартиру сторонніх осіб, які до 01 серпня 2024 року постійно проживали у квартирі і фізично перешкоджали йому проживати у квартирі, в якій він зареєстрований і в якій зберігається його особисте майно.

Навіть після внесення в ЄРДР у 2021 році відомостей про вчинені кримінальні правопорушення та допитів ОСОБА_3 і ОСОБА_4 як свідків у вказаних вище кримінальних провадженнях перша відповідачка ОСОБА_3 протягом 2021 - 2024 років продовжувала укладати з другим відповідачем ОСОБА_4 та з іншими особами нікчемні договори оренди квартири (йому відомо про три таких договори), які прямо порушують його житлові та майнові права.

Викладене у цій частині доводить довготривалість протиправних дій ОСОБА_3 і те, що вона триваючий до теперішнього часу між колишнім подружжям житловий спір намагається вирішувати не на підставі закону, як це передбачено статтею 191 ЖК України, а вчиненням протиправних дій, які мають ознаки кримінальних правопорушень.

Позивач в судовому засіданні позовну заяву підтримав в повному обсязі, та просив її задовольнити.

Представник відповідачів адвокат Тищенко А.В. в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову, посилаючись на його необґрунтованість та безпідставність.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши та оцінивши докази у справі, встановив наступні обставини та відповідні правовідносини.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Судом встановлено, що 10.08.2013 між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено шлюб, якій розірвано рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 24.05.2019 по справі №638/13593/18.

Від шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_3 мають неповнолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З 26 травня 2014 року по 29 вересня 2016 року позивач ОСОБА_1 був власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору дарування від 26.05.2014.

29 вересня 2016 року позивач ОСОБА_1 подарував спірну квартиру АДРЕСА_1 , старшому сину ОСОБА_5 .

В спірній квартирі позивач ОСОБА_1 зареєстрований з 01.07.2014 по теперішній час, та зазначає що дана квартира є його єдиним житлом.

Позивач вказує про те, що з боку відповідачів чиняться перешкоди у праві користування спірною квартирою, а саме ОСОБА_3 26 жовтня 2021 року протиправно заволоділа квартирою АДРЕСА_1 , поміняла замки у вхідних дверях і незаконно (шляхом укладення нікчемних договорів) вселила орендарів, позивач не має можливості проживати у квартирі, вільно користуватися житлом і своїм особистим майном, яке зберігається у квартирі. У захопленій квартирі незаконно проживає ОСОБА_4 , який перешкоджає йому проживати у квартирі і користуватися особистим майном.

Відповідно до статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно з статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Звертаючись до суду з позовом, позивач посилалася на те, що відповідачі чинить перешкоди у користуванні спірною квартирою.

Конституцією України передбачено як захист права власності, так і захист права на житло.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

Згідно зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно зі статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до частин першої та другої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Серед способів захисту речових прав цивільне законодавство виокремлює, зокрема, усунення перешкод у здійсненні права користування та розпоряджання своїм майном (стаття 391 ЦК України).

Власником квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_5 син позивача ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_3 , які разом з тим зареєстровані у спірній квартирі, тобто мають рівні права на користування нею.

Постановою Харківського апеляційного суду від 14 березня 2024 року рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 06 вересня 2023 року скасувано. Ухвалено нову постанову. Позов ОСОБА_1 (до ОСОБА_3 , третя особа Служба у справах дітей по Шевченківському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням (квартирою) та вселення задоволено. Усунути перешкоди у користуванні житловим приміщенням шляхом вселення ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) в квартиру АДРЕСА_1 . Зобов`язати ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 ) надати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) екземпляр ключів від вхідних дверей квартири АДРЕСА_1 . Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) 4540 (чотири тисячі п`ятсот сорок) грн судового збору сплаченого в суді першої та апеляційної інстанції.

Відповідно до копії договору оренди квартири №2 від 03 травня 2023 року ОСОБА_3 передала в оренду квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_4 .

Згідно копії додаткової угоди №2 до договору оренди квартири №2 від 03 травня 2023 року, від 09 липня 2024 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 дійшли згоди достроково припинити дію договору з 09 липня 2024 року.

Згідно копії акту прийому-передачі нерухомого майна від 09 липня 2024 року ОСОБА_4 повернув ОСОБА_3 з тимчасового платного користування квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Постановою старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Стадник С.О. від 17 квітня 2024 року відкрито виконавче провадження № 74777332 щодо виконання виконавчого листа Дзержинського районного суду м.Харкова № 638/17157/21 від 11 квітня 2024 року про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом вселення ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) в квартиру АДРЕСА_1 .

Постановою державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Березньова А.С. від 18 липня 2024 року у виконавчому провадженні № 74777332 за невиконання боржником ОСОБА_3 рішення суду на боржника накладено штраф на користь держави у розмірі 1700.00 грн.

Постановою державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Березньова А.С. від 01 серпня 2024 року виконавче провадження № 74777332 щодо виконання виконавчого листа Дзержинського районного суду м.Харкова № 638/17157/21 від 11 квітня 2024 року про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом вселення ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) в квартиру АДРЕСА_1 , закінчено. Згідно мотивувальної частини вказаної постанови згідно акту державного виконавця рішення суду виконано.

Враховуючи вищевикладене та з урахуванням того, що згідно акту прийому-передачі від 09 липня 2024 року ОСОБА_4 виселився зі спірної квартири, чим усунув перешкоди у користуванні нею позивачем, ще до звернення позивача з даною позовною заявою (22 липня 2024 року), та виконавче провадження щодо усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом вселення ОСОБА_1 в спірну квартиру виконано, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог про зобов?язання ОСОБА_3 припинити дії які порушують право ОСОБА_1 проживати в квартирі АДРЕСА_1 та усунення перешкод у користуванні ОСОБА_1 квартирою АДРЕСА_1 шляхом виселення ОСОБА_4 з квартири АДРЕСА_1 .

Що стосується позовної вимоги про зобов`язання ОСОБА_3 не вчиняти в подальшому дії, які порушують право ОСОБА_1 проживати в квартирі АДРЕСА_1 , суд прийшов до висновку про відмову в її задоволенні враховуючи наступне.

Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений статтею 16 ЦК України.

Власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права, який прямо визначається спеціальним законом, що регламентує конкретні цивільні правовідносини.

У постанові від 24 травня 2017 року у справі № 6-951цс16 Верховний Суд України зазначив, що правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Враховуючи вищевикладене, вимога про зобов?язання ОСОБА_3 не вчиняти в подальшому дії, які порушують права ОСОБА_1 проживати у спірній квартирі не може бути задоволена, оскільки захисту підлягає тільки порушене право.

На підставі ст.141 ЦПК України, у зв`язку з відмовою у задоволенні позову, судовий збір з відповідача на користь позивача не стягується.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 4, 5, 12, 76, 141, 206,263-265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про припинення дій, що порушують житлові права та усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом виселення особи, яка незаконно проживає у квартирі на підставі нікчемного договору оренди відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 31 березня 2025 року.

Суддя Теслікова І.І.