Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №338/1661/24

31 березня 2025 року Богородчанський районний суд

Івано-Франківської області

в складі: головуючого - судді Решетова В. В.,

з участю секретаря Остапишин І. Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Богородчани в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ТОВ "Фінансової компанії "Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» 03.12.2024р. звернулося до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитними договорами на загальну суму 65 150,00 гривень.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що 22 січня 2024 р. та 12 лютого 2024р. між первісним кредитором ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ОСОБА_1 було укладено кредитні договори за № 19935-02/2024 та за № № 33543-01/2024.

Згодом, 24.05.2024р. та 20.06.2024р. між первісним кредитором ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Європейська агенція з повернення боргів" укладено договори факторингу №24052024 та №20062024, відповідно до умов яких первісний кредитор ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» передає (відступає) ТОВ "ФК "ЄАПБ" належні йому права вимоги, а ТОВ "ФК "ЄАПБ" приймає належні ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» посилаються на те, що відповідач ОСОБА_1 не виконала взяті на себе зобов`язання, а тому за кредитним договором № 33543-01/2024 має заборгованість в розмірі 28000 гривень, з яких: 7000 гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу; 21000 грн - сума заборгованості за відсотками та за кредитним договором № 19935-02/2024 має заборгованість в розмірі 24000 гривень, з яких: 6000 гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу; 18000 грн - сума заборгованості за відсотками.

Крім того, 19 лютого 2024р. між первісним кредитором ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 було укладено договір позики за № 2714338.

14.06.2021р. між первісним кредитором ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Європейська агенція з повернення боргів" укладено договір факторингу № 14/06/21, в доповнення до якого 25.07.2024р. укладена додаткова угода №32 до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021р., відповідно до умов яких первісний кредитор ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» передає (відступає) ТОВ "ФК "ЄАПБ" належні йому права вимоги, а ТОВ "ФК "ЄАПБ" приймає належні ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» посилаються на те, що відповідач ОСОБА_1 не виконала взяті на себе зобов`язання, а тому має заборгованість в розмірі 13150 грн., з яких: 4000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 9150 грн - сума заборгованості за відсотками.

Ухвалою суду від 04.12.2024р. відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з виклику сторін, визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

23 грудня 2024 року від представника відповідача-адвоката Буй Б.В. надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач позовні вимоги не визнав, вважає їх безпідставними, надуманими та необґрунтованими, та у задоволені позовних вимог просить відмовити в повному обсязі, оскільки позивачем на підтвердження факту видачі кредитних коштів відповідачу та факту отримання цих коштів відповідачем, доказів позивачем не надано. Тобто, в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження виконання обов`язку кредитора щодо переказу кредитних коштів відповідачу, доказів зарахування кредитних коштів, а також розміру заборгованості за тілом кредиту, виписки по даному рахунку Боржника, або будь-яких інших доказів перерахування кредитних коштів на картку чи на рахунок відповідача. Вважає, що твердження ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», що вони на законних підставах по договорам факторингу отримали право відступлення прав вимоги є нікчемними, не мають законної сили, оскільки один із кредитних договорів укладений пізнійше, ніж первісний кредитор переуступив борг. Просить відмовити у задоволенні позову та стягнути з відповідача понесені ним судові втрати на оплату правової допомоги.

27 грудня 2024 року від представника позивача ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» Канак М.С. надійшла відповідь на відзив, згідно якої представник просить задоволити позовні вимоги в повному обсязі. На обґрунтування зазначає, що відповідно до умов кредитного договору та договору позики, кошти надано ОСОБА_1 в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної ОСОБА_1 при реєстрації на сайті первісного кредитора. Інформація про проведення успішних транзакцій зберігається безпосередньо у Кредитодавця, у зв`язку з чим, ТОВ «ФК «ЄАПБ» не володіє та не може володіти оригіналами первинних документів, в тому числі які підтверджують факт перерахування кредитних коштів на рахунок ОСОБА_1 , оскільки такі документи є банківською таємницею, та відповідно до п.35 «Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні», формуються, складаються та зберігаються в установі банку який видавав кредит, відповідно до чинного законодавства України відповідальною особою банку. Згідно ст.60 Закону України «Про банки і банківську діяльність», інформація про операції, проведені на користь чи за дорученням клієнта є банківською таємницею.

Тому, позивач не має змоги надати суду виписку з особового рахунку, оскільки Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затверджене постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75 встановлює основні вимоги щодо організації бухгалтерського обліку в банках України, а позивач не є банком України, отже на нього дія Положення не розповсюджується, виписки по особовим рахункам клієнтів не формуються. Окрім того, на підставі Договорів факторингу позивач одержав від ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» право вимоги по заборгованості відповідача, що підтверджується Договорами факторингу, Витягами з Реєстру боржників до Договорів факторингу, та копіями Актів прийому-передачі інформації згідно реєстру боржників. Згідно з умовами кожного з укладених кредитних договорів, позичальник зобов`язувався повернути позику, сплатити проценти за користування коштами та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором.

31 грудня 2024 року від представника відповідача-адвоката Буй Б.В. надійшло заперечення на відповідь на відзив, відповідно до яких він зазначив, що банк не надав суду жодних первинних документів, які можуть підтвердити факт отримання його довірителем кредитних коштів. Просив відмовити у задоволенні позову.

14 січня 2025 року від представника позивача надійшло клопотання про долучення доказів, відповідно до якого з метою надання вичерпної інформації по справі позивач звернувся до первісного кредитора з відповідним запитом щодо надання додаткових доказів, а саме детальних розрахунків заборгованості та доказів, що підтверджують надання (перерахування) коштів ОСОБА_1 за укладеним договором». Просить долучити надані позивачем докази до матеріалів справи, а саме: Розрахунок заборгованості за договором позики №2714338 від 19.02.2024 року; Розрахунок заборгованості за кредитним договором №19935-02/2024 від 12.02.2024 року; Розрахунок заборгованості за кредитним договором №33543-01/2024 від 22.01.2024 року; Інформаційну довідку - лист №3466_53 від 07.01.2025 року та Інформаційну довідку - лист №3466_54 від 07.01.2025 року. Також, поновити строк на подання додаткових доказів. Причин неможливості їх подання та причин не заявлення клопотання на стадії відкриття провадження не зазначено.

15 січня 2025 року від представника відповідача-адвоката Буй Б.В. надійшло заперечення на клопотання про поновлення строку на подання додаткових доказів, оскільки строки пропущенні без поважних причин. Будь-яких доказів існування поважних причин, які б перешкодили позивачу реалізувати свої права у встановлений судом строк (для подання доказів), позивач суду не надав. Крім того звертаючись з позовною заявою, позивач не повідомив суд про те, які докази на обґрунтування заявлених вимог не можуть бути подані. Матеріали справи також не дають підстав вважати, що представник позивача повідомляв суд письмово про неможливість подати доказ та відповідні причини. Тому просив відмовити у поновленні строку на подання доказів.

Представник позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ» подав клопотання про розгляд справи за відсутності їх представника, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просить суд їх задовольнити.

Відповідач та представник відповідача в судове засідання не з`явилися, направили на адресу суду заяви, відповідно до яких просять відмовити у задоволенні позову повністю та розглядати справу у їх відсутність.

На підставі викладеного, враховуючи те, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, керуючись ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

З матеріалів справи вбачається, що 12 лютого 2024р між первісним кредитором ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір за № 19935-02/2024, який був підписаний електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону, в розмірі 6000,00 грн., строком на 120 днів, зі сплатою 2,50 % на добу, що підтверджується копією договору (а.с.8-11), та паспортом споживчого кредиту (а.с.12).

22 січня 2024 року між первісним кредитором ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір за № 33543-01/2024, який був підписаний електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону, в розмірі 7000,00 грн., строком на 120 днів, зі сплатою 2,50 % на добу, що підтверджується копією договору (а.с.19-22), та паспортом споживчого кредиту (а.с.23).

Також, 19 лютого 2024р. між первісним кредитором ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 було укладено договір позики за № 2714338.

Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором № 19935-02/2024 від 12.02.2024, за період з 20.06.2024р. до 31.10.2024р. відповідач ОСОБА_1 за кредитним договором № 19935-02/2024 має заборгованість в розмірі 24000 гривень, з яких: 6000 гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу; 18000 грн - сума заборгованості за відсотками (а.с. 18). Такий розрахунок не містить обґрунтованого пояснення часу та розміру виникнення заборгованості, отримання кредитних коштів відповідачем, не містить нарахування заборгованості по відсоткам чи інших платежів. З наданого розрахунку неможливо зробити висновок про нарахування заборгованості відповідно до умов договору, оскільки позивачем наводяться відразу заявлені суми до стягнення, які повторюються у кожному рядку розрахунку.

Згідно наданої позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором № 33543-01/2024 від 22.01.2024, за період з 24.05.2024р. до 31.10.2024р. відповідач ОСОБА_1 за кредитним договором № 33543-01/2024 має заборгованість в розмірі 28000 гривень, з яких: 7000 гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу; 21000 грн - сума заборгованості за відсотками (а.с. 29). Такий розрахунок не містить обґрунтованого пояснення часу та розміру виникнення заборгованості, отримання кредитних коштів відповідачем, не містить нарахування заборгованості по відсоткам чи інших платежів. З наданого розрахунку неможливо зробити висновок про нарахування заборгованості відповідно до умов договору, оскільки позивачем наводяться відразу заявлені суми до стягнення, які повторюються у кожному рядку розрахунку.

Згідно наданої позивачем розрахунку заборгованості за договором позики № 2714338 від 19.02.2024, за період з 25.07.2024р. до 31.10.2024р. відповідач ОСОБА_1 за договором позики № 2714338 від 19.02.2024 має заборгованість в розмірі 13150 грн., з яких: 4000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 9150 грн - сума заборгованості за відсотками. (а.п. 42) Такий розрахунок не містить обґрунтованого пояснення часу та розміру виникнення заборгованості, отримання кредитних коштів відповідачем, не містить нарахування заборгованості по відсоткам чи інших платежів. З наданого розрахунку неможливо зробити висновок про нарахування заборгованості відповідно до умов договору, оскільки позивачем наводяться відразу заявлені суми до стягнення, які повторюються у кожному рядку розрахунку.

19 лютого 2024р. між первісним кредитором ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 було укладено договір позики за № 2714338, який був підписаний електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону, в розмірі 4000,00 грн., строком на 30 днів, зі сплатою 2,50 % на добу, що підтверджується копією договору (а.с.32-34), та таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача (а.с.35).

Крім того, судом встановлено, що 24.05.2024р. та 20.06.2024р. між первісним кредитором ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Європейська агенція з повернення боргів" укладено договори факторингу №24052024 та №20062024, відповідно до умов яких первісний кредитор ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» передає (відступає) ТОВ "ФК "ЄАПБ" належні йому права вимоги, а ТОВ "ФК "ЄАПБ" приймає належні ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. (а.с. 13, 24)

Також, 14.06.2021р. між первісним кредитором ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Європейська агенція з повернення боргів" укладено договір факторингу № 14/06/21, в доповнення до якого 25.07.2024р. укладена додаткова угода №32 до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021р., відповідно до умов яких первісний кредитор ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» передає (відступає) ТОВ "ФК "ЄАПБ" належні йому права вимоги, а ТОВ "ФК "ЄАПБ" приймає належні ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. (а.с. 36, 39)

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Частиною 1 статті 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

В силу ч. 1 ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У статті 638 ЦК України зазначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до пункту 5 розділу 1 Інструкції про безготівкові розрахунки в національній валюті користувачів платіжних послуг що затверджена постановою Правління Національного банку України від 29.07.2022 № 163, встановлено, що вимоги цієї Інструкції поширюються на ініціаторів, надавачів платіжних послуг і обов`язкові для виконання ними.

Пунктом 8 розділу 1 вказаної Інструкції передбачено, що надавач платіжних послуг приймає до виконання платіжну інструкцію/зведену платіжну інструкцію платника без обмеження її мінімальної або максимальної суми, крім випадків, передбачених законодавством України або правилами платіжної системи.

Надавач платіжних послуг виконує платіжні інструкції відповідно до черговості їх надходження (крім випадків, установлених законом України) та виключно в межах залишку коштів на рахунку платника на момент надходження платіжної інструкції (крім платіжних інструкцій стягувача).

Надавач платіжних послуг платника має право виконувати платіжні інструкції платника з урахуванням сум, що надходять на рахунок платника протягом операційного дня (поточні надходження) або за рахунок наданого платнику кредиту, якщо ці умови визначено у відповідному договорі.

Згідно з п. 14, 15 розділу 1 Інструкції, надавач платіжних послуг платника під час виконання платіжної операції з рахунку платника зобов`язаний перевірити в платіжній інструкції ініціатора відповідність: 1) номера рахунку платника та коду платника або 2) унікального ідентифікатора платника.

Надавач платіжних послуг приймає рішення щодо перевірки в платіжній інструкції інформації, зазначеної в підпункті 1 або в підпункті 2 пункту 14 розділу I цієї Інструкції, самостійно, а якщо він є учасником платіжної системи, то згідно з правилами платіжної системи.

Надавач платіжних послуг платника приймає до виконання платіжну інструкцію лише в разі відповідності інформації, зазначеної в підпункті 1 або в підпункті 2 пункту 14 розділу I цієї Інструкції, тій інформації про платника, що зберігається у цього надавача платіжних послуг.

Пункт 37 розділу 2 Інструкції визначає обов`язкові реквізити платіжної інструкції.

Таким чином, належним та достовірним доказом проведення безготівкового розрахунку є відповідна платіжна інструкція (платіжний документ), передбачений положеннями Інструкції про безготівкові розрахунки в національній валюті користувачів платіжних послуг що затверджена постановою Правління Національного банку України від 29.07.2022 № 163 заповнений відповідно до вимог цього нормативного документу.

В обґрунтування своїх вимог про стягнення заборгованості з відповідача позивач 14.01.2025 року, на підтвердження факту надання первісними кредиторами відповідачу ОСОБА_1 коштів, надав наступні докази, а саме: за кредитними договорами за № 19935-02/2024 та за № 33543-01/2024. від 22 січня 2024 р. та 12 лютого 2024р. листиiPay.ua №3466_53 від 07.01.2025 року та №3466_54 від 07.01.2025 року, видані ТОВ «Унівесальні платіжні рішення», відповідно до яких оператор послуг платіжної інфраструктури виразило повагу та повідомило, що через платіжний сервіс «іPlaу.ua» було проведено транзакцію №334413409 від 22.01.2024 16:10:05 по видачі кредиту в розмірі 7000 грн. на номер карти № НОМЕР_1 та транзакцію №342606446 від 12.02.2024 16:20:14 по видачі кредиту в розмірі 6000 грн. на номер карти № НОМЕР_1 .

Разом з тим суд, відповідно до заявленого клопотання представником позивача від 15.01.2025 року, не приймає дані докази, як належні та допустимі, з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Відповідно до ч.2 ст.83 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Відповідно до ч.4 ст.83 ЦПК України якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Отже, строк подання доказів стороною позивача встановлений законом і в даному випадку такий термін подання доказів представником позивача пропущений.

Відповідно до ч.5 ст.83 ЦПК України у випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів.

Відповідно до ч.8 ст.83 ЦПК України докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Як було встановлено в судовому засіданні, представник позивача, при подачі 03 грудня 2024 року даної позовної заяви до Богородчанського районного суду Івано-Франківської області, у відповідності до вимог ч.4 ст. 83 ЦПК, не повідомив про намір подання письмового доказу, а саме: Розрахунку заборгованості за договором позики №2714338 від 19.02.2024 року; Розрахунку заборгованості за кредитним договором №19935-02/2024 від 12.02.2024 року; Розрахунку заборгованості за кредитним договором №33543-01/2024 від 22.01.2024 року; Лист iPay.ua №3466_53 від 07.01.2025 року та Лист iPay.ua №3466_54 від 07.01.2025 року, не зазначив причини неможливості їх отримання та долучення при подачі позовної заяви до суду, а тому обґрунтування представника позивача про поновлення строку викладені у клопотанні про долучення доказів від 14 січня 2025 року не заслуговують на увагу, тому в задоволенні даного клопотання, суд вважає за необхідне відмовити.

До позову додано лише розрахунки заборгованості (а.п. 18, 29, 42) з констатацією заявлених сум стягнення, які не містять обґрунтування нарахованих відсотків та суми боргу. За відсутності належних розрахунків, матеріали додані при подачі позову унеможливлюють прийняття рішення та встановлення відповідності заявлених сум заборгованості умовам договорів.

Розрахунки заборгованості надані позивачем 14.01.2025 року, вже після надання відповідачем заперечення (на відповідь на відзив) без обґрунтування клопотання про поновлення строку для подання розрахунків заборгованості суперечать вимогам ч. 1 ст. 83 ЦПК. Клопотання про поновлення строків подання доказів не підлягає задоволенню, оскільки не наведено жодної підстави, яка би перешкоджала складенню та подачі такого розрахунку при зверненні до суду з позовом.

Тому, відповідно до ст. 126 ЦПК докази подані позивачем 14.01.2025 року, після закінчення процесуальних строків суд залишає без розгляду.

Отже, зважаючи на викладене, суд зазначає, що з долучених при подачі позову до суду матеріалів справи доказів в обґрунтування позову відсутня відповідна платіжна інструкція (платіжний документ встановленої форми) чи його належним чином завірена копія, інший платіжний документ на підтвердження перерахування первісними позивачами відповідачу кредитних коштів. Всупереч ст. 84 ЦПК позивачем не обґрунтовано та не заявлено клопотання про витребування судом доказів перерахування чи отримання коштів відповідачем.

Крім того, додані до позову розрахунки заборгованості, на які посилається позивач, не є первинним документом, який підтверджує надання кредиту відповідачу, користування ним, а отже не є належним доказом існування боргу.

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18, від 25 травня 2021 року у справі № 554/4300/16-ц, від 26 травня 2021 року у справі № 204/2972/20, від 13 жовтня 2021 року у справі № 209/3046/20, від 26 жовтня 2022 року у справі № 333/5483/20 та інших.

За таких обставин посилання позивача про надання відповідачу та отримання ним кредитних коштів належними доказами не підтверджено.

Таким чином, оскільки позивачем не підтверджено належними доказами факт надання кредитних коштів відповідачу, вимоги позивача є не доведеними.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Частиною 4 статті 263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

В постанові № 278/2177/15-ц від 17 грудня 2021 року Верховний Суд наголосив, що заборгованість за кредитом та її розмір має доводитись первинними касовими документами, наприклад виписками за картковими рахунками за кредитним договором.

У цій справі позивач на підтвердження наявності заборгованості та її розміру подав до суду докази на укладення договору, тощо. Разом з цим, позивач при подачі позову не зазначив щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, які підтверджують факт надання відповідачу кредитних коштів.

Згідно з положеннями ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Суд також звертає увагу на позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 29 січня 2020 року в справі № 755/18920/18, відповідно до якої наданий банком розрахунок заборгованості, як доказ існування між сторонами кредитних правовідносин, наявності заборгованості та її розмір, сам по собі не є належним та допустимим доказом укладення кредитного договору та наявності заборгованості за цим договором, оскільки доказів перерахування кредитних коштів на картку чи на рахунок відповідача позивачем не надано.

Крім цього, справа не містить доказів того, що відповідач, як боржник первісного кредитора був повідомлений про заміну особи кредитора, відповідно до вимог статті 516-518 ЦК України.

Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позивачем не доведено належними доказами факт отримання відповідачем кредитних коштів, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею, документально підтверджені, судові витрати.

Враховуючи те, що в задоволенні позову було відмовлено, тому суд не стягує з відповідача на користь позивача понесені останнім судові витрати.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 10-13, 76, 77-80, 81, 82, 89, 263-265 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

У задоволенні позову ТОВ "Фінансової компанії "Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення безпосередньо до Апеляційного суду Івано-Франківської області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.В. Решетов