Справа № 689/1851/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2025 року смт. Ярмолинці

Ярмолинецький районний суд Хмельницької області у складі:

головуючого - судді Кульбаби А.В.,

з участю: секретаря судового засідання - Лебеденко О.М.,

представника позивача адвоката Кравчук С.П.,

представника відповідача адвоката Книш О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в загальному позовному провадженні в залі суду в смт. Ярмолинці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів,

встановив:

Позивач звернулася з позовом до відповідача про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. В позові зазначила, що з 2008 року вона перебувала у цивільному шлюбі із відповідачем і у них народилося двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 21 квітня 2016 року з відповідача стягуються щомісячно аліменти на користь позивача на утримання неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в твердій грошовій сумі в розмірі 1000грн. (по 500 грн. на кожну дитину), починаючи з 22 лютого 2016 року і до досягнення дітьми повноліття. В Першому відділі ДВС у м. Хмельницькому ЦМУМЮ (м. Київ) перебуває на примусовому виконанні виконавчий лист № 689/353/16-ц. Однак, відповідач у встановленому законом порядку аліменти не сплачує, через що у нього виникла прострочена заборгованість зі слати аліментів, яка за період з січня 2022 року по квітень 2024 року становить 79 041 грн. За період з січня 2022 року по 16 серпня 2024 року розмір неустойки (пені) від суми несплачених аліментів складає 399 533, 75 грн., виходячи з розрахунку, зробленому відповідно до правових висновків Великої Палати Верховного Суду, які викладені в постанові від 25 квітня 2018 року по справі № 572/1762/15-ц. Оскільки статтею 196 СК України передбачено, що розмір пені не повинен перевищувати 100 відсотків заборгованості по сплаті аліментів, тому з відповідача підлягає стягненню за період з січня 2022 року по квітень 2024 року пеня у розмірі 79 041 грн. Діти проживають разом із позивачем та перебувають на її утриманні, що встановлено рішенням суду про стягнення аліментів та підтверджується витягами із реєстру територіальної громади. На адресу суду від представника позивача 25 березня 2025 року надійшли письмові додаткові пояснення. Зазначила, що відповідач не виконує рішення суду, з січня 2022 року не сплачує аліменти на утримання дітей, допустив значну заборгованість зі сплати аліментів. Ні розрахунок заборгованості, і підстава для стягнення аліментів не оскаржувалася відповідачем. Відповідач є особою працездатного віку, інших осіб на утриманні немає. Наявність вини відповідача у несплаті аліментів за рішенням суду підтверджується рішенням Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 21 квітня 2016 року, 5 липня 2016 року відповідач подав до виконавчої служби записку про зобов`язання сплачувати аліменти тощо. Твердження відповідача щодо перебування дітей на його утриманні у спірний період не доведені належними і допустимими доказами. Так, вироки судів, якими засуджено позивачку, не містять будь-яких відомостей щодо проживання дітей з батьком чи перебування на утриманні у відповідача, а також не спростовують наявність вини у несплаті аліментів. Показання свідків ОСОБА_5 (матері відповідача) та ОСОБА_6 (дружини відповідача) щодо проживання ОСОБА_2 разом із неповнолітніми дітьми є непослідовними та суперечливими. Так, свідок ОСОБА_5 зазначила, що відповідач проживав із дітьми, однак на власні очі вона цього не бачила, бо проживала в м. Харків, також зазначила, що переказувала грошові кошти замість свого сина в рахунок сплати аліментів, проте належних і допустимих доказів цьому немає. Баба та дід мають право на участь у вихованні онуків, в тому числі, і у наданні матеріальної допомоги на власний розсуд. Показання свідка ОСОБА_6 також є суперечливими, оскільки остання спершу повідомила, що з ОСОБА_2 вони почали жити разом з 2021 року і до цього часу, а в подальшому змінила показання і повідомила, що ОСОБА_2 проживав разом із ОСОБА_1 з липня 2022 року по листопад 2022 року. Твердження відповідача та показання свідків щодо проживання разом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 спростовуються письмовими доказами, а саме: актом від 25.11.2024р. УМК «Дубове», актом від 17.04.2024р. УМК «Дубове» та актом від 11.11.2024р. УМК «Дубове».

Відповідач та його представник відзив на позовну заяву не подали.

Ухвалою Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 26 листопада 2024 року витребувано: з Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області належним чином завірену копію вироку від 22 грудня 2023 року, яким ОСОБА_1 засуджена за ч. 2 ст. 307; ч. 3 ст. 307; ч. 1 ст. 69, ч. 1 ст. 70 КК України до 6 років позбавлення волі; з Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області належним чином завірену копію вироку від 15 січня 2024 року, яким ОСОБА_1 засуджена за ч. 3 ст. 307, ч. 1 ст. 69 КК України до 8 років позбавлення волі, ухвалу слідчого судді (суду) про обрання запобіжного заходу ОСОБА_1 від 23 червня 2023 року; з Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області належним чином завірену копію вироку від 29 квітня 2024 року, яким ОСОБА_1 засуджена за ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307, ст. 69-1, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до 8 років 2 місяців позбавлення волі (а.с. 67-69).

Ухвалою Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 16 грудня 2024 року зобов`язано Перший міський відділу державної виконавчої служби у м. Хмельницькому Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) надати суду належним чином завірені копії матеріалів виконавчого провадження № 51008877 (головний державний виконавець Олена Перепелюк, стягувач ОСОБА_1 , боржник ОСОБА_2 ).

На адресу суду 16 грудня 2024 року від представника позивача адвоката Кравчук С.П. надійшла заява про уточнення позовних вимог. У зазначеній заяві вказала, що позивачем допущена описка у прохальній частині позовної заяви та помилково вказано період з січня 2022 року по квітень 2023 року. Остаточно просила суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 79 041 грн. неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за утримання синів ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за період з січня 2022 року по квітень 2024 року (Том № 1 а.с. 183).

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала. Суду пояснила, що в період фактичних шлюбних відносин у позивача та відповідача народилося двоє дітей. Рішенням Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 21 квітня 2026 року з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі в розмірі 1 000 грн. До 2022 року відповідач сплачував аліменти на своїх дітей, а після цього виплати припинилися. Відповідно, у відповідача виникла заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 79 041 грн. Зазначила, що мати відповідача надавала допомогу онукам, в тому числі грошову, як бабуся. З січня 2022 року по червень 2023 року діти проживали разом із позивачкою в м. Хмельницькому, а після її затримання в травні 2023 року разом із бабусею також в м. Хмельницькому. Заперечила проживання дітей разом із відповідачем.

Представник відповідача заперечила проти задоволення позову. Суду пояснила, що позивач сплачував аліменти на малолітніх дітей, а саме: передавав їх готівкою позивачці в руки. Вважає, що відповідач не ухилявся від виконання рішення суду про стягнення з нього аліментів. Діти проживали разом із батьком (відповідачем) з липня 2022 року по грудень 2022 року. Коли діти проживали разом із матір`ю позивачки, то грошові кошти передавалися саме їй. Також відповідач передавав грошові кошти на аліменти своїй матері, яка, в свою чергу, перераховувала ці грошові кошти на рахунок матері позивача. Зокрема, мати відповідача передавала грошові кошти в сумі 2000 грн. щомісяця своїй сусідці, яка через ПУМБ перераховувала їх позивачу. Також відповідач постійно допомагав купувати дітям одяг, шкільне приладдя, продукти харчування тощо. Мати позивачки самостійно не могла б утримувати малолітніх дітей. Обов`язок щодо сплати аліментів він виконує. Із позовом про припинення сплати аліментів він не звертався, розрахунок заборгованості зі сплати аліментів по ВП 51008877 він не оскаржував. Щодо додаткових пояснень, що подані представником позивача 25.03.2025р., зазначила наступне. Так, позивачка не надавала державному виконавцю картковий рахунок, на який би відповідач перераховував аліменти. Мати відповідача підтвердила, що в спірний період її син проживав разом із дітьми, вона кожен місяць переказувала грошові кошти в рахунок сплати аліментів. Позивачка, перебуваючи в місцях позбавлення волі, не могла фізично утримувати своїх дітей, їх утриманням та забезпеченням займався батько. Зазначила, що відповідач сплачував аліменти позивачці шляхом передання грошових коштів особисто в руки. З липня 2023 року по квітень 2024 року мати відповідача ОСОБА_5 щомісячно сплачувала аліменти матері позивача ОСОБА_7 . До липня 2023 року аліменти сплачувалися відповідачем або його теперішньою дружиною безпосередньо його дітям. Також вказала, що у актах УМК «Дубове» немає даних про те, що діти перебували на утриманні в позивача, або в позивача батьків, крім цього, в цих актах тне зазначено, хто купував дітям продукти харчування, одяг тощо. Стверджує, що до школи своїх дітей збирав відповідач та забезпечував їх усім необхідним. Вироки суду, якими позивачка засуджена за збут наркотиків, свідчать про те, що з 2022 року забезпечував дітей саме відповідач.

Свідок ОСОБА_5 суду пояснила, що відповідач є її сином. В червні 2023 року вона приїхала в м. Тернопіль до доньки та попросила сина позичити їй гроші. Відповідач сказав їй, щоб вона передала онукам по 2000 грн. Вона перерахувала грошові кошти в сумі 2000 грн. ОСОБА_8 (матері позивачки) на її картковий рахунок. З травня 2024 року по листопад 2024 року вона грошові кошти не переказувала, оскільки в банку їй повідомили, що потрібно мати картку цього банку. Також в листопаді 2023 року вона переказала матері позивачки 6500 грн. на мобільний телефон старшому онуку ОСОБА_9 . Зазначила, що по травень 2024 року вона сплачувала аліменти на дітей замість свого сина. Починаючи з січня 2022 року діти говорили їй, що їм тато давав грошові кошти на кишенькові потреби, вони ходили в піцерію, аквапарк тощо. Між її сином та позивачкою була домовленість, що аліменти сплачуються готівкою особисто позивачу. До мобілізації 12 серпня 2024 року відповідач працював неофіційно по найму. При спілкуванні по телефону мати позивачки ОСОБА_10 говорила, що у позивача немає претензій щодо сплати аліментів. В червня 2023 року син дав їй грошові кошти в сумі 20 000 грн. на операційне втручання. Оскільки їй операцію не зробили, то вона перераховувала дітям в якості аліментів по 2000 грн. щомісяця. На даний час в сина заблоковані банківські картки. Так, в серпні, листопаді та грудні 2024 року вона попросила свою сусідку ОСОБА_11 перерахувати грошові кошти через банк ОСОБА_12 (матері позивачки) по 2000 грн. З 2023 року вона сплачувала кожен місяць аліменти через АТ «Укрексімбанк». Зазначила також, що зі слів онуків в 2022 році був період, коли діти проживали разом із відповідачем та позивачем в м. Хмельницькому на квартирі.

Свідок ОСОБА_6 показала суду, що відповідач є її чоловіком, вони в шлюбі перебувають з 10 серпня 2023 року. Почали проживати разом в 2021 році. Зазначила, що відповідач забезпечує своїх дітей ОСОБА_9 і ОСОБА_13 і раз на півроку чи раз на рік позивачка подає у виконавчу службу заяву, що вона не має претензій до відповідача. Так, з січня 2022 року по квітень 2024 року відповідач сплачував аліменти шляхом передання грошових коштів особисто позивачці або через старшого сина щомісячно по 2-3 тисячі гривень. Один раз на тиждень купував продукти харчування, також купував одяг для своїх дітей. В липні 2022 року зателефонував старший син, що його матір вдарили і вона знаходиться на лікуванні. Тому відповідач винаймав квартиру і проживав деякий час разом із дітьми та позивачкою. Кожного дня вона бачила як її чоловік заводив синів ОСОБА_9 та ОСОБА_13 до школи. Тобто, з липня 2022 року по листопад 2022 року діти перебували на повному забезпеченні відповідача, а 16 грудня 2022 року купив куртку сину. Протягом січня-березня 2023 року відповідач надавав грошові кошти позивачці не менше 4 000 грн. щомісяця, а також купував продукти харчування. В травні 2023 року купував кросівки, купував шкільні товари. В грудні 2023 року вони купили телефон за 5 000 грн., мати відповідача ще передала 6 000 грн. на мобільний телефон для онука. Також повідомила, що її чоловік позичив своїй матері 20 000 грн., а віддавала вона ці грошові кошти своїм онукам по 2 000 грн. щомісяця. Протягом 2024 року мати позивачки постійно отримувала грошові кошти від відповідача, також її чоловік надавав своїм дітям грошові кошти на кишенькові потреби в сумі по 200 300 грн. Після мобілізації відповідача він не міг сплачувати аліменти, натомість ОСОБА_14 не відмовлявся від обов`язку забезпечувати своїх дітей. Після мобілізації відповідач попросив свою матір переказувати його дітям по 2000 грн. щомісяця. Так, з січня 2022 року по квітень 2024 року відповідач надав дітям щомісяця по 2 3 тисячі гривень. Уточнила, що відповідач проживав разом із позивачкою та їхніми дітьми в окремій квартирі з липня 2022 року по кінець листопада 2022 року. Дохід в її чоловіка в 2-21 році був приблизно 14 15 тисяч гривень щомісячно. В липні 2023 року відповідач позичив своїй матері 20 000 грн.

Заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, допитавши свідків, оцінивши письмові докази у справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов необхідно задоволити повністю.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 народився ОСОБА_3 , батьками якого записано: ОСОБА_2 (батько) та ОСОБА_1 (мати). Ця обставина підтверджується копією свідоцтва про народження ОСОБА_3 (Том № 1 а.с. 13). ІНФОРМАЦІЯ_4 народився ОСОБА_4 , батьками якого записано: ОСОБА_2 (батько) та ОСОБА_1 (мати). Ця обставина підтверджується копією свідоцтва про народження ОСОБА_4 (Том № 1 а.с. 15). Згідно витягу з реєстру територіальної громади від 5 квітня 2024 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований 29 грудня 2010 року в АДРЕСА_1 (Том № 1 а.с. 14). Згідно витягу з реєстру територіальної громади від 5 квітня 2024 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 зареєстрований 29 грудня 2010 року в АДРЕСА_1 (Том № 1 а.с. 16). Згідно витягу з реєстру територіальної громади від 5 квітня 2024 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 зареєстрована 12 березня 1990 року в АДРЕСА_1 (Том № 1 а.с. 12). Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади від 26 листопада 2024 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 зареєстрована 12 березня 1990 року в АДРЕСА_1 (Том № 2 а.с. 45). Рішенням Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 21 квітня 2016 року вирішено стягувати щомісячно аліменти в твердій грошовій сумі 1000 грн. по 500 грн. на кожну дитину з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дітей: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , починаючи з 22 лютого 2016 року і до досягнення дітьми повноліття (Том № 1 а.с. 17-18, 189). 5 травня 2016 року державним виконавцем Марковою Ю.В. Першого міського відділу державної виконавчої служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 51008877 з виконання виконавчого листа № 689/353/16-ц виданого 21 квітня 2016 року (Том № 1 а.с. 19). 2 червня 2021 року позивачка ОСОБА_1 начальнику відділу ДВС подала заяву про те, що відповідач ОСОБА_2 сплачує аліменти в повному обсязі, заборгованості немає (Том № 2 а.с. 3). Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів по ВП № 51008877, що складений головним держаним виконавцем Оленою Перепелюк, сукупний розмір заборгованості відповідача по сплаті аліментів становить 79 041 грн. (Том № 1 а.с. 20). Відповідно до копії довідки військової частини НОМЕР_1 від 1 серпня 2024 року та копії витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 210 від 24 липня 2024 року солдат ОСОБА_1 перебуває на військовій службі за контрактом у ВЧ НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 з 24 липня 2024 року (Том № 1 а.с. 10, 11). Станом на 5 березня 2025 року ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_2 . Ця обставина підтверджується копією довідки В/Ч НОМЕР_2 від 05.03.2025р. (Том № 2 а.с. 46).

Відповідно до акту від 17 квітня 2024 року УМК « ІНФОРМАЦІЯ_7 » за адресою: АДРЕСА_3 , проживали разом з дідусем ОСОБА_15 та бабусею ОСОБА_7 ОСОБА_3 , 2010 р.н., та ОСОБА_4 , 2013 р.н., з червня 2023 року по квітень 2024 року (Том № 1 а.с. 56).

Згідно із актом від 19 листопада 2024 року УМК «Дубове» за адресою: АДРЕСА_3 , проживали разом з дідусем ОСОБА_15 та бабусею ОСОБА_7 ОСОБА_3 , 2010 р.н., та ОСОБА_4 , 2013 р.н., з травня по листопад 2024 року (Том № 1 а.с. 57).

Відповідно до акту від 25 листопада 2024 року УМК «Дубове» за адресою: АДРЕСА_3 , проживали ОСОБА_1 разом із своїми дітьми: ОСОБА_3 , 2010 р.н., та ОСОБА_4 , 2013 р.н., з грудня 2021 року по жовтень 2022 року (Том № 1 а.с. 58).

Відповідно до ухвали слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Дзюбака О.В. від 23 червня 2023 року до підозрюваної ОСОБА_1 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк по 18 серпня 2023 року. Слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_1 була затримана 21 червня 2023 року (Том № 1 а.с. 177-179).

Вироком Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 22 грудня 2023 року ОСОБА_1 визнано винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307; ч. 3 ст. 307 КК України, та призначено остаточне покарання за сукупністю злочинів на підставі ч. 1 ст. 70 КК України у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років з конфіскацією майна, крім житла. Строк відбуття покарання ОСОБА_1 вирішено обчислювати з моменту набрання вироком законної сили (Том № 1 а.с. 78-90).

Вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 січня 2024 року ОСОБА_1 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років з конфіскацією майна, крім житла. Строк відбуття покарання ОСОБА_1 вирішено обчислювати з дня набранням вироком законної сили. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_1 у строк покарання, яке відбуте, термін її попереднього ув`язнення під час досудового розслідування та судового розгляду з дня фактичного затримання, тобто з 21 червня 2023 року (Том № 1 а.с. 173-176).

Вироком Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 29 квітня 2024 року ОСОБА_1 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, та призначено покарання за сукупністю злочинів на підставі ч. 1 ст. 70 КК України у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років з конфіскацією майна, крім житла. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання покарання, призначеного за даним вироком та вироками Стапрокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 22 грудня 2023 року та вироку Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 січня 2024 року призначено ОСОБА_1 остаточне покарання у виді 8 років 2 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, крім житла. Строк відбування покарання ОСОБА_1 рахувати з 29 квітня 2024 року. Зараховано ОСОБА_1 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з моменту затримання з 17 травня 2023 року по 20 травня 2023 року включно та з 31 травня 20234 року по 2 червня 2023 року включно відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі. Зараховано ОСОБА_1 в строк відбування покарання строк цілодобового домашнього арешту з 21 травня 2023 року по 30 травня 2023 року включно як три дні позбавлення волі відповідно до ч. 7 ст. 72 КК України з розрахунку три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі. Зараховано ОСОБА_1 в строк відбування покарання строк відбутого покарання з 21 червня 2023 року по 28 квітня 2024 року включно за вироком Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 22 грудня 2023 року та за вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 січня 2024 року (Том № 1 а.с. 204-280).

Показання свідків ОСОБА_5 (матері відповідача) та ОСОБА_6 (дружини відповідача) щодо проживання ОСОБА_2 разом із неповнолітніми дітьми є нелогічними, непослідовними та суперечливими.

Так, показання свідка ОСОБА_5 про те, що вона в серпні, листопаді та грудні 2024 року попросила свою сусідку ОСОБА_11 перерахувати грошові кошти через банк ОСОБА_12 (матері позивачки) по 2000 грн. щомісяця і ці грошові кошти є аліментами на дітей, які зобов`язаний сплачувати її син (відповідач), суд до уваги не бере, оскільки добровільна сплата грошових коштів бабою (дідом) своїм онукам, надання іншої майнової допомоги не є аліментами, які зобов`язаний згідно рішення суду сплачувати відповідач. А відповідно до ч. 1 ст. 257 СК України баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Показання свідка про те, що з 2023 року вона сплачувала кожен місяць аліменти через АТ «Укрексімбанк» суд визнає необґрунтованими, адже з цього приводу суду не надано жодних належних і допустимих доказів. Покази свідка ОСОБА_5 про те, що, зі слів онуків, в 2022 році був період, коли діти проживали разом із відповідачем та позивачем в м. Хмельницькому на квартирі, суд розцінює критично, оскільки ці показання є неконкретними і такими, що не підтверджені іншими належними і допустимими доказами, а, натомість, спростовуються актом УМК «Дубове» від 25.11.2024р., що в період з грудня 2021 року по жовтень 2022 року з неповнолітніми дітьми проживала позивачка (Том № 1 а.с. 58).

Показання свідка ОСОБА_6 також є суперечливими, оскільки остання спершу повідомила, що з ОСОБА_2 вони почали жити разом з 2021 року і до цього часу, а потім зазначила, що ОСОБА_2 проживав разом із ОСОБА_1 з липня 2022 року по листопад 2022 року. Твердження відповідача та показання свідків щодо проживання разом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 спростовуються письмовими доказами, а саме: актом від 25.11.2024р. УМК «Дубове», актом від 17.04.2024р. УМК «Дубове» та актом від 11.11.2024р. УМК «Дубове». Не підтверджено іншими належними і допустимими доказами твердження свідка про те, що з січня 2022 року по квітень 2024 року відповідач сплачував аліменти шляхом передання грошових коштів особисто позивачці або через старшого сина щомісячно по 2-3 тисячі гривень. Крім цього, свідок не могла пояснити кому конкретно передавалися грошові кошти, час їх передачі і чи це було домовленістю між сторонами тощо. Показання свідка про те, що з липня 2022 року по листопад 2022 року діти перебували на повному забезпеченні відповідача, 16 грудня 2022 року він купив куртку сину, протягом січня-березня 2023 року відповідач надавав грошові кошти позивачці не менше 4 000 грн. щомісяця, а також купував продукти харчування, суд також вважає неконкретними та непослідовними, адже відповідачем не надано жодних належних і допустимих доказів спільного проживання із дітьми у зазначені періоди часу; до того ж, не надано стороною відповідача і розписок про одержання позивачем вказаних грошових коштів. Показання свідка про те, що з січня 2022 року по квітень 2024 року відповідач надав дітям щомісяця по 2 3 тисячі гривень та те, що відповідач проживав разом із позивачкою та їхніми дітьми в окремій квартирі з липня 2022 року по кінець листопада 2022 року, суд також не бере до уваги. Так, ці показання не підтверджені іншими належними і допустимими доказами, а представник позивача заперечила факт проживання її довірительки разом із відповідачем в одній квартирі. Крім цього, відповідачем та його представником не надано суду копію договору оренди вказаного житла, де, за показаннями свідків, тимчасово проживали позивач та відповідач.

Суд не бере до уваги та відхиляє в якості доказу сплату відповідачем аліментів квитанції АТ «ПУМБ»: від 21 серпня 2024 року № 61 на суму 2000 грн., від 29 листопада 2024 року № 66 на суму 2 000 грн., від 12 грудня 2024 року № 02 на суму 2000 грн., де платником виступала ОСОБА_11 , оскільки відповідачем та його представником не надано суду доказів того, що це були саме грошові кошти ОСОБА_2 (а.с. 186-188 Том № 1 ).

Суд розцінює критично доводи представника відповідача про те, що вироки суду, якими позивачка засуджена за збут наркотиків, свідчать про те, що з 2022 року забезпечував дітей саме відповідач. Так, дійсно, як встановлено судом, ОСОБА_1 21 червня 2023 року було затримано і з цього часу вона перебувала під вартою (Том № 1 а.с. 177-179). Водночас, як встановлено судом, неповнолітні діти ОСОБА_16 та ОСОБА_17 з червня 2023 року по квітень 2024 року проживали разом із батьками позивачки в АДРЕСА_3 , що підтверджується Актом УМК «Дубове» від 17.04.2024р. (Том № 1 а.с. 56). В свою чергу, відповідач не надав суду жодних належних і допустимих доказів того, що в цей період неповнолітні діти проживали із ним та перебували на його утриманні. Та обставина, що відповідач заводив дітей до школи, купував їм одяг, відвідував разом із дітьми піцерію, аквапарк тощо, то суд зауважує, що це його безпосереднім обов`язком в силу приписів ст. ст. 150, 151, 153, 180 СК України.

Твердження представника відповідача про те, що з липня 2023 року по квітень 2024 року мати відповідача ОСОБА_5 щомісячно сплачувала аліменти матері позивача ОСОБА_7 , а до липня 2023 року аліменти сплачувалися відповідачем або його теперішньою дружиною безпосередньо його дітям, не підтверджені жодними належними і допустимими письмовими доказами. А показання з цього приводу свідків ОСОБА_5 (матері відповідача) та ОСОБА_6 (дружини відповідача) суд не бере до уваги, оскільки зазначені свідками є зацікавленими особами і, крім цього, їхні показання є суперечливими, нелогічними, неконкретними та непослідовними.

На переконання суду, саме платник аліментів (відповідач) має довести, що він вжив усіх заходів щодо належного виконання зобов`язання (сплати аліментів). Тобто, саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів, він повинен надати докази на підтвердження того, що твін мав об`єктивні перешкоди для своєчасної сплати аліментів. Обставини, що перешкоджають своєчасній сплаті аліментів, повинні існувати на час виникнення заборгованості. Аналогічна позиція була висловлена Верховним Судом у постановах від 10 січня 2024 року по справі 3 359/240/21, від 19 лютого 2024 року по справі № 761/893/23.

Верховний Суд у постанові № 661/905/19 від 14 грудня 2020 року зазначив, що обставинами, які виключають вину платника аліментів у виникненні заборгованості, вважається хвороба, несвоєчасна виплата зарплати, затримка або неправильне перерахування аліментів банками, помилка державного виконавця у розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, а у постанові № 519/970/21 від 18 травня 2023 року зроблено висновок, що такою обставиною також є спільне проживання стягувача та боржника однією сім`єю після ухвалення рішення про стягнення аліментів та непред`явлення його до примусового виконання протягом часу такого проживання.

Так, відповідачем та його представником не надано суду жодних належних і допустимих доказів того, що відповідачем сплачувалися аліменти в період з 1 січня 2022 року по 1 травня 2024 року, а доказів проживання разом із позивачкою та їхніми дітьми в окремій квартирі з липня 2022 року по кінець листопада 2022 року відповідач не надав. В той же час, за показаннями свідка ОСОБА_6 в 2021 році дохід відповідача становив приблизно 14 15 тисяч гривень на місяць, що не заважало йому сплачувати визначені рішенням суду аліменти.

Отже, відповідач не довів відсутність своєї вини у несплаті аліментів, визначених рішенням суду.

Судом встановлено, що розрахунок заборгованості зі сплати аліментів по ВП 51008877 за період з січня 2022 року по квітень 2024 року відповідач не оскаржував (а.с. 20 Том № 1).

Відповідно до припису ч. 1 ст. 196 Сімейного кодексу України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Вказана правова позиція, висловлена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц.

Стягнення пені, передбаченої абзацом 1 частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів; розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %; при застосуванні формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» вабзаці 1 частини 1 статті 196 СК України якщо обмежувати нарахування пені поточною заборгованістю (тобто, тією яка існує за всі місяці станом на момент пред`явлення позову чи на інший момент), то при пред`явленні позову за період коли існувало прострочення, а на момент пред`явлення позову поточна заборгованість відсутня, то і не буде межі, яку не повинна перевищувати пеня. Як наслідок, очевидно, що потрібно розмежовувати сукупну поточну заборгованість та заборгованість за аліментами за певний місяць.

Таким чином, пеня є змінною величиною, основою для обчислення якої є саме заборгованість за аліментами за певний місяць, то формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» означає, що розмір пені не повинен перевищувати розмір заборгованості, на яку вона нараховується. У разі, якщо позивач, з урахуванням принципу диспозитивності пред`явив позов про стягнення пені за декілька місяців, то розмір пені за ці місяці не повинен перевищувати сукупний розмір заборгованості, на яку вона нараховується.

Так правова позиція вказана Верховним Судом в постановах від 19 січня 2022 року в справі № 711/679/21, від 09 листопада 2022 року в справі № 754/4461/21

Як вбачається з розрахунку заборгованості зі сплати аліментів по ВП 51008877, наданого головним державним виконавцем Оленою Перепелюк, відповідач з 01.01.2022 року до 01.05.2024 року взагалі не сплачував, нараховані аліменти, загальна заборгованість за даний період склала 79 041 грн. (Том № 1 а.с. 20).

Відповідно до правових висновків, що викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року по справі № 572/1762/15-ц, розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на 1 відсоток.

Отже, розмір пені за період з 1 січня 2022 року по 1 травня 2024 року (згідно позовних вимог позивача) розраховується наступним чином:

за січень 2022 року нараховані аліменти в сумі 2618 грн. * 928 (кількість днів прострочення за період з 01.02.2022р. по 16.08.2024р.) * 1% : 100 % = 24 295, 04 грн.;

за лютий 2022 року нараховані аліменти в сумі 2618 грн. * 900 днів (кількість днів прострочення за період з 01.03.2022р. по 16.08.2024 р.) * 1 % : 100 % = 23 562 грн.;

за березень 2022 року нараховані аліменти в сумі 2618 грн. * 869 днів (кількість днів прострочення за період з 01.04.2022р. по 16.08.2024 р.) * 1 % : 100 % = 22 750, 42 грн.;

за квітень 2022 року нараховані аліменти в сумі 2618 грн. * 839 днів (кількість днів прострочення за період з 01.05.2022р. по 16.08.2024 р.) * 1 % : 100 % = 21 965, 02 грн.;

за травень 2022 року нараховані аліменти в сумі 2618 грн. * 808 днів (кількість днів прострочення за період з 01.06.2022р. по 16.08.2024 р.) * 1 % : 100 % = 21 153, 44 грн.;

за червень 2022 року нараховані аліменти в сумі 2618 грн. * 778 днів (кількість днів прострочення за період з 01.07.2022р. по 16.08.2024 р.) * 1 % : 100 % = 20 368, 04 грн.;

за липень 2022 року нараховані аліменти в сумі 2744 грн. * 747 днів (кількість днів прострочення за період з 01.08.2022р. по 16.08.2024 р.) * 1 % : 100 % = 20 497, 68 грн.;

за серпень 2022 року нараховані аліменти в сумі 2744 грн. * 716 днів (кількість днів прострочення за період з 01.09.2022р. по 16.08.2024 р.) * 1 % : 100 % = 19 647, 04 грн.;

за вересень 2022 року нараховані аліменти в сумі 2744 грн. * 686 днів (кількість днів прострочення за період з 01.10.2022р. по 16.08.2024 р.) * 1 % : 100 % = 18 823, 84 грн.;

за жовтень 2022 року нараховані аліменти в сумі 2744 грн. * 655 днів (кількість днів прострочення за період з 01.11.2022р. по 16.08.2024 р.) * 1 % : 100 % = 17 973, 20 грн.;

за листопад 2022 року нараховані аліменти в сумі 2744 грн. * 625 днів (кількість днів прострочення за період з 01.12.2022р. по 16.08.2024 р.) * 1 % : 100 % = 17 150 грн.;

за грудень 2022 року нараховані аліменти в сумі 2833 грн. * 594 дні (кількість днів прострочення за період з 01.01.2023р. по 16.08.2024 р.) * 1 % : 100 % = 16 828, 02 грн.;

за січень 2023 року нараховані аліменти в сумі 2833 грн. * 563 дні (кількість днів прострочення за період з 01.02.2023р. по 16.08.2024 р.) * 1 % : 100 % = 15 949, 79 грн.;

за лютий 2023 року нараховані аліменти в сумі 2833 грн. * 535 днів (кількість днів прострочення за період з 01.03.2023р. по 16.08.2024 р.) * 1 % : 100 % = 15 156, 55 грн.;

за березень 2023 року нараховані аліменти в сумі 2833 грн. * 504 дні (кількість днів прострочення за період з 01.04.2023р. по 16.08.2024 р.) * 1 % : 100 % = 14 278, 32 грн.;

за квітень 2023 року нараховані аліменти в сумі 2833 грн. * 474 дні (кількість днів прострочення за період з 01.05.2023р. по 16.08.2024 р.) * 1 % : 100 % = 13 428, 42 грн.;

за травень 2023 року нараховані аліменти в сумі 2833 грн. * 443 дні (кількість днів прострочення за період з 01.06.2023р. по 16.08.2024 р.) * 1 % : 100 % = 12 550, 19 грн.;

за червень 2023 року нараховані аліменти в сумі 2833 грн. * 413 дні (кількість днів прострочення за період з 01.07.2023р. по 16.08.2024 р.) * 1 % : 100 % = 11 700, 29 грн.;

за липень 2023 року нараховані аліменти в сумі 2833 грн. * 382 дні (кількість днів прострочення за період з 01.08.2023р. по 16.08.2024 р.) * 1 % : 100 % = 10 822, 06 грн.;

за серпень 2023 року нараховані аліменти в сумі 2833 грн. * 351 день (кількість днів прострочення за період з 01.09.2023р. по 16.08.2024 р.) * 1 % : 100 % = 9 943, 83 грн.;

за вересень 2023 року нараховані аліменти в сумі 2833 грн. * 321 день (кількість днів прострочення за період з 01.10.2023р. по 16.08.2024 р.) * 1 % : 100 % = 9 093, 93 грн.;

за жовтень 2023 року нараховані аліменти в сумі 2833 грн. * 290 днів (кількість днів прострочення за період з 01.11.2023р. по 16.08.2024 р.) * 1 % : 100 % = 8 215, 70 грн.;

за листопад 2023 року нараховані аліменти в сумі 2833 грн. * 260 днів (кількість днів прострочення за період з 01.12.2023р. по 16.08.2024 р.) * 1 % : 100 % = 7 365, 80 грн.;

за грудень 2023 року нараховані аліменти в сумі 2833 грн. * 229 днів (кількість днів прострочення за період з 01.01.2024р. по 16.08.2024 р.) * 1 % : 100 % = 6 487, 57 грн.;

за січень 2024 року нараховані аліменти в сумі 3196 грн. * 198 днів (кількість днів прострочення за період з 01.02.2024р. по 16.08.2024 р.) * 1 % : 100 % = 6 328, 08 грн.;

за лютий 2024 року нараховані аліменти в сумі 3196 грн. * 169 днів (кількість днів прострочення за період з 01.03.2024р. по 16.08.2024 р.) * 1 % : 100 % = 5 401, 24 грн.;

за березень 2024 року нараховані аліменти в сумі 3196 грн. * 136 днів (кількість днів прострочення за період з 01.04.2024р. по 16.08.2024 р.) * 1 % : 100 % = 4 346, 56 грн.;

за квітень 2024 року нараховані аліменти в сумі 3196 грн. * 108 днів (кількість днів прострочення за період з 01.05.2024р. по 16.08.2024 р.) * 1 % : 100 % = 3 451, 68 грн.

Отже, загальний розмір пені за період з 1 січня 2022 року по 1 травня 2024 року склав 399 533, 75 грн.

Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів по ВП 51008877, складеного головним державним виконавцем Оленою Перепелюк, за період з 1 січня 2022 року по 1 травня 2024 року сукупний розмір заборгованості зі сплати аліментів становить 79 041 грн.

На підставі ч. 1 ст. 196 СК України, уз урахуванням обмеження розміру неустойки 100 % заборгованості зі сплати аліментів, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути загальну суму пені в розмірі 79 041 грн. за прострочення сплати аліментів за період з 1 січня 2022 року по 1 травня 2024 року.

Оскільки позивач відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, тому з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 1211, 20 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 10, 12, 13, 77-81, 141, 258-259, 263-265 ЦПК України,

вирішив:

Позов задоволити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 ; проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 ; РНОКПП: НОМЕР_3 ; зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_5 ; проходить військову службу в НОМЕР_4 Прикордонному загоні ( АДРЕСА_6 )) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_9 ; зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_7 ; проживаючої за адресою: АДРЕСА_8 ; фактичне місце перебування: військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ); РНОКПП: НОМЕР_5 ) 79 041 грн. (сімдесят дев`ять тисяч сорок одну гривню) неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання синів: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , за період з 1 січня 2022 року по 1 травня 2024 року.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 ; проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 ; РНОКПП: НОМЕР_3 ; зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_5 ; проходить військову службу в НОМЕР_4 Прикордонному загоні ( АДРЕСА_6 )) на користь держави судовий збір в розмірі 1 211 грн. 20 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду виготовлений 1 квітня 2025 року.

Суддя А.В. Кульбаба