ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
________________________________________________________________________________

Рішення

Іменем України

27 березня 2025 року Фастівський міськрайонний суд Київської області у складі головуючого судді Самухи В.О., за участю секретаря судового засідання Беленчук Я.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

15.01.2025 року представницею позивача товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» (далі по тексту кредитор, позивач, ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА») з використанням системи «Електронний суд» подано позовну заяву до Фастівського міськрайонного суду Київської області до ОСОБА_1 (далі, відповідач, позичальник, боржник) про стягнення заборгованості за кредитним договором.

За змістом заявлених позовних вимог стверджується, що 03.08.2023 року між позивачем, як кредитором, та відповідачем, як позичальником, шляхом обміну електронними повідомленнями було укладено договір № 471698-КС-001 про надання кредиту.

Цей договорів підписаний позичальником шляхом використання одноразового ідентифікатора, який був попередньо направлений кредитором на номер телефону позичальника.

За вказаним договором в борг надані 10 000 гривень на умовах строкового платного володіння з подальшим поверненням та сплатою процентів, комісій.

Відповідачем, як позичальником, не виконані обов`язки щодо сплати суми боргу, процентів за користування грошовими коштами та комісій.

Згідно тверджень позивача, станом на дату подання позовної заяви, сума заборгованості за кредитним договором становить 43 436,38 гривень і складається з 10 000,00 гривень суми прострочених платежів по тілу кредиту, 31 936,38 гривень суми прострочених платежів по процентам, 1 500,00 гривень суми прострочених платежів за комісією.

Далі, позивач наводить в позовній заяві правові норми, що регулюють укладення договорів, в тому числі й у електронній формі та посилається на релевантну, на його думку, судову практику для підтвердження факту укладення договору та виникнення у відповідача зобов`язань щодо сплати грошових коштів.

З урахуванням викладеного, позивач, діючи через свою представницю, просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у сумі 43 436,38 гривень, що складається з 10 000,00 гривень суми прострочених платежів по тілу кредиту, 31 936,38 гривень суми прострочених платежів по процентам, 1 500,00 гривень суми прострочених платежів за комісією.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу справ від 16.01.2025 року справу передано на розгляд головуючому судді Самусі В.О. (а. с. 106).

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 16.01.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду і відкрито провадження у справі, вирішено проводити судовий розгляд в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін в судове засідання, клопотання представниці позивача задоволено та витребувано від АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (далі, АТ КБ «ПРИВАТБАНК») письмовий доказ у вигляді відповідного рішення структурного підрозділу або посадової особи банку, чи у вигляді іншого письмового доказу, який би підтверджував або спростовував факт випуски банківської картки № НОМЕР_1 (та відкриття під неї відповідного банківського рахунку) на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ); - письмовий доказ у вигляді виписок про рух коштів по рахунку, який був відкритий для обслуговування банківської картки № НОМЕР_1 за період з 03.08.2023 року (дата видачі кредиту) по 18.01.2024 року (дата закінчення терміну кредитування).

На виконання ухвали суду про витребування доказів, витребувані докази були надані АТ КБ «ПРИВАТБАНК» повністю, а саме надано: - інформацію про те, що АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано карту № НОМЕР_1 (IBAN НОМЕР_3 ).

Також, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» надано виписку по рахунку № НОМЕР_1 за період з 03.08.2023 по 18.01.2024.

Позивач був повідомлений належним чином про час і дату проведення судового засідання, заперечень щодо проведення судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи не подав.

Відповідач, який належним чином повідомлений про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, шляхом розписки, яка міститься в матеріалах справи (а. с. 132), не скористався своїм правом подати відзив на позовну заяву, тому в силу ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

З огляду на належне повідомлення позивача та відповідача, відсутність клопотань про відкладення судового засідання, клопотань про витребування доказів та не подання відповідачем відзиву на позовну заяву, суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних матеріалів.

При цьому, суд враховує, що у відповідності до приписів частини 8 статті 178 ЦПК України, не подання відзиву відповідачем не перешкоджає розгляду справи по суті, а є нормативно визначеною підставою для вирішення справи за наявними матеріалами.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

03 серпня 2023 року між товариством з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» та ОСОБА_1 було укладено договір № 471698-КС-001 в електронній формі (а. с. 30-56).

Сума наданого кредиту становить 10 000 гривень.

Строк, на який надається кредит 24 тижні.

Термін дії договору до 18.01.2024 року.

Стандартна процентна ставка 2,0 % в день, фіксована.

Комісія за надання кредиту 1 500,00 гривень.

Цей договір підписаний позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором.

Договір укладений шляхом направлення оферти позичальнику в електронній формі та подальшого акцептування оферти.

Кредитором були надані в користування відповідачу, як позичальнику, грошові кошти, однак останній не виконав зобов`язання щодо їх повернення, внаслідок чого виникла заборгованість у сумі, зазначеній в позовній заяві.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості, станом на 06 січня 2025 року загальна заборгованість становить 43 436,38 гривень, що складається з: 10 000,00 гривень суми прострочених платежів по тілу кредиту, 31 936,38 гривень суми прострочених платежів по процентам, 1 500,00 гривень суми прострочених платежів за комісією (а. с. 18-24).

Для підтвердження обставин перерахування грошових коштів відповідачу, як позичальнику, була надана інформаційна довідка ТОВ «ПЛАТЕЖІ ОНЛАЙН» від 03 січня 2025 року № 39/01 (а. с. 61).

Також, з наданої АТ КБ «ПРИВАТБАНК» інформації вбачається, що АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на ім`я ОСОБА_1 було емітовано карту № НОМЕР_1 (IBAN НОМЕР_3 ) та 03.08.2023 року на платіжну картку № НОМЕР_1 , був зарахований платіж у сумі 10 000 гривень, що відповідає сумі, зазначеній в договорі 471698-КС-001 від 03.08.2023 року.

Відповідач, як позичальник, факт укладення кредитного договору не заперечував, також не заперечував факт перерахування йому грошових коштів у сумі, зазначеній в договорі.

Суд вважає, що спірні правовідносин сторін урегульовані положеннями ЦК України та Законом України «Про споживче кредитування».

Зокрема, згідно приписів пункту 1 частини 2 статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно приписів частини 1, 2, 4 статті 201 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Згідно приписів частини 1 статті 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно приписів частини 1 статті 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Згідно приписів абзацу 1, 2 частини 1 статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Згідно приписів частини 2 цієї статті, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно приписів частини 1 статті 13 Закону України «Про споживче кредитування», Договір про споживчий кредит, договори про надання супровідних послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію"). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами.

Зміст процитованих вище правових норм свідчить про те, що правочин, в тому числі й договір, є законодавчо визначеною підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків.

Формою правочину є усна, або письмова, специфічним видом якої є електронна форма правочину.

При цьому, для дотримання письмової, в тому числі й електронної форми правочину, є наявність підпису сторін.

Далі, згідно приписів частини 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно приписів частини 1 статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно приписів частини 2 статті 638 ЦК України, договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно приписів абзацу 2 частини 2 статті 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Згідно приписів частини 1 статті 640 ЦК України, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

Далі, згідно приписів частини 1 статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Враховуючи зміст наведених вище правових норм, суд приходить до висновку, що позивачем у справі надані належні та допустимі докази щодо укладення договору у спосіб, передбачений ЦК України та Законом України «Про споживче кредитування».

Тому, з урахуванням презумпції правомірності правочину та відсутності в суду даних про його нікчемність, суд приходить до висновку, що кредитний договір укладено та він є регулятором спірних правовідносин сторін.

Далі, згідно приписів частини 1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно приписів частини 1 статті 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі.

За змістом частини 2 статті 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики.

Згідно приписів частини 1 статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно приписів частини 2 статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Далі, згідно приписів частини 1 статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно приписів пункту 3 частини 1 статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

З урахуванням викладеного, за відсутності доказів повного виконання умов договору позичальником та повернення коштів, суд приходить до висновку, що відповідачем порушені умови кредитного договору, а права позивача, як кредитора, підлягають захисту шляхом стягнення заборгованості в судовому порядку, що відповідає способам захисту права, встановленим в частині 2 статті 16 ЦК України.

При цьому, суд погоджується з доводами позивача, що між сторонами спору було укладеного договір та погоджено всі істотні умови зобов`язання, а докази, що надані для підтвердження факту перерахування коштів на рахунок відповідача є належними, допустимими, достовірними та достатніми у розумінні приписів статті 77-80 ЦПК України.

Натомість судом не встановлено обставин щодо повного чи часткового виконання відповідачем, як позичальником своїх зобов`язань.

Суд, перевіривши розрахунок сум, заявлених до стягнення, вважає його арифметично правильним та враховує, що відповідачем не надано доказів на спростування цього розрахунку, як і іншого розрахунку заборгованості.

Отже, позовні вимоги є доведеними та підлягають задоволенню.

Далі, у відповідності до приписів статті 141 ЦПК України, враховуючи повне задоволення позовних вимог, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені останнім судові витрати зі сплати судового збору.

Враховуючи наведене вище, керуючись приписами статті 11, 16, 201, 204, 205, 207, 610, 611, 626, 629, 638, 640, 1049, 1050, 1054, 1055 ЦК України, статті 3, 5, 10-12 Закону України «Про електронну комерцію», статті 4, 12, 81, 141, 263-265, 354 ЦПК України, -

Ухвалив:

Позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» заборгованість за договором № 471698-КС-001 від 03 серпня 2023 рокуу сумі 43 436,38 гривень, що складається з 10 000,00 гривень суми прострочених платежів по тілу кредиту, 31 936,38 гривень суми прострочених платежів по процентам, 1 500,00 гривень суми прострочених платежів за комісією.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА», компенсацію витрат зі сплати судового збору за подання позовної заяви у сумі 2 422,40 гривень.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 01.04.2025.

Інформація про учасників справи:

Позивач: товариство з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА», , місцезнаходження: м. Київ, бульвар Лесі Українки, буд. 26, офіс 411.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя Самуха В.О.