П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2025 року м. Київ

Справа № 753/16690/24

Провадження: № 22-ц/824/6714/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т. О.,

суддів Верланова С. М., Нежури В. А.,

секретар Сакалош Б. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Лісової Наталі Вікторівни в інтересах ОСОБА_1

на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 20 листопада 2024 року, ухвалене під головуванням судді Трусової Т. О.,

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,

у с т а н о в и в:

У серпні 2024 року ОСОБА_2 звернулась до суду із вказаним позовом, мотивуючи його тим, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, у якому народилося троє дітей - дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Погляди на сімейні цінності та життя у кожного з подружжя не співпадають, на цей час у позивачки немає до відповідача почуттів кохання та поваги, сімейні відносини між ними припинені, шлюб існує лише формально і подальше його збереження неможливе.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 20 листопада 2024 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Шлюб, зареєстрований 23.12.2005 Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім`ї, актовий запис № 2082, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 1 211,20 грн.

Не погодившись із таким судовим рішенням, адвокат Лісова Н. В. в інтересах ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, не погоджуючись з мотивами описової частини судового рішення просила змінити рішення суду шляхом зміни абзацу описової частини рішення «в судовому засіданні позивачка ОСОБА_2 позов підтримала та пояснила, що впродовж усього шлюбу чоловік займався лише собою та своїми бізнес-проектами, матеріально не утримував родину та постійно знецінював її як дружину і особистість, внаслідок чого вона втратила до чоловіка довіру, повагу та почуття любові. З наведених підстав вона вже зверталась до суду з позовом про розірвання шлюбу, проте у подальшому піддалась на умовляння чоловіка не розлучатись. Незважаючи на її неодноразові спроби зберегти шлюб, їх відносини не налагодились. Відповідач сховав документи на спільне майно, що свідчить про його недовіру до неї, самовільно продав її прикраси, негативно висловлювався про неї у своєму щоденнику, не давав кошти під час перебування її з дітьми в Італії, куди вони виїхали після початку повномасштабної війни, при тому, що сам мешкав у Болгарії за гроші, отримані від продажу спільного майна. У серпні 2024 року чоловік скористався тим, що є багатодітним батьком, а старшій дочці в дитинстві була встановлена інвалідність, разом з нею виїхав до Австрії як біженець. Рішення про виїзд відповідач прийняв самостійно, хоча вона заперечувала проти цього. Залишившись з двома малолітніми дітьми в Україні, вона працює на кількох роботах, активно волонтерить та не бажає проживати з чоловіком, повага та любов до якого втрачені. Старша дочка знає про її рішення розлучитись і підтримує його…».

У зв`язку з чим, просила викласти його в редакції: «моє бажання розірвати шлюб було обґрунтоване тим, що я, на момент подання заяви до суду, перестала відчувати любов до свого чоловіка. Саме це і спонукало мене до припинення стосунків».

Крім того, просила виключити абзац з мотивувальної частини рішення: «За три місяці, протягом яких позов перебуває в провадженні суду, відновлення шлюбних відносин сторін не відбулося, переконливих аргументів на користь можливості примирення подружжя відповідачем не наведено, а з огляду на категоричну позицію позивачки жодних передумов для цього немає».

Ухвалами Київського апеляційного суду від 05 лютого 2025 року відкрито апеляційне провадження у справі, справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Від ОСОБА_2 надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення апеляційної скарги не заперечувала.

В судовому засіданні адвокат Лісова Н. В. в інтересах ОСОБА_1 підтримала апеляційну скаргу, з викладених в ній підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Вислухавши пояснення адвоката Лісової Н. В., дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Рішення суду в частині задоволення позову та розірвання шлюбу не оскаржується, а тому, в цій частині не переглядається.

Положеннями ст. 265 ЦПК України передбачено, що рішення суду складається з вступної, описової, мотивувальної і резолютивної частин (ч. 1). В описовій частині рішення зазначаються, зокрема, стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача (п. 1 ч. 3). У мотивувальній частині рішення зазначаються, зокрема, фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини (п. 1 ч. 4).

Викладаючи описову частину рішення, а саме пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, суд першої інстанції виходив з наданих пояснень безпосередньо ОСОБА_2 в ході судового засідання 20.11.2024 року.

При цьому, колегія суддів , прослухавши в системі ЄСІТС аудіо-запис судового засідання в суді першої інстанції від 20.11.2024 року, відмічає, що суд лише виклав дослівно пояснення позивачки, надані в ході судового розгляду.

Отже, як слідує із оскаржуваного рішення, суд першої інстанції не встановлював обставин, на які посилається скаржник в апеляційній скарзі. Викладена позиція позивачки в судовому засіданні зазначена судом в описовій частині рішення при викладенні стислої позиції позивачки відповідно до ч. 3 ст. 265 ЦПК, оскільки саме такі пояснення надавала позивачка у судовому засіданні 20.11.2024 року.

Тобто, вказаний абзац судового рішення відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 265 ЦПК України є стислим викладом позиції позивачки, а не фактичними обставинами, встановленими судом.

Щодо виключення з мотивувальної частини рішення абзацу: «за три місяці, протягом яких позов перебуває в провадженні суду, відновлення шлюбних відносин сторін не відбулося, переконливих аргументів на користь можливості примирення подружжя відповідачем не наведено, а з огляду на категоричну позицію позивачки жодних передумов для цього немає».

Колегія суддів зауважує, як зазначено вище, відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 265 ЦПК України, у мотивувальній частині рішення зазначаються, зокрема, фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин із посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Отже, абзац, який просить скаржник виключити з мотивувальної частини рішення є відображенням встановлених судом першої інстанції фактичних обставин справи, що підтверджується дослідженими доказами та поясненнями позивачки. При цьому, колегія суддів ураховує ту обставину, що позивачка категорично наполягала на розірванні шлюбу, а відповідач не надав переконливих доказів, які б свідчили про можливість відновлення сімейних відносин.

Таким чином, зазначений абзац є частиною обов`язкової мотивувальної частини рішення суду, що містить правову оцінку встановлених обставин, і його виключення є безпідставним.

За наведених обставин колегія суддів вважає помилковими доводи скаржника щодо наявності підстав для зміни судового рішення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже, оскаржуване рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, висновки суду відповідають встановленим обставинам, а відтак, апеляційна скарга адвоката Лісової Н. В. в інтересах ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, а рішення Дарницького районного суду від 20 листопада 2024 року залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Лісової Наталі Вікторівни в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 20 листопада 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повне судове рішення складено28 березня 2025 року.

Головуючий Т. О. Невідома

Судді С. М. Верланов

В. А. Нежура