Справа № 201/8345/24
Провадження № 2/201/1414/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2025 року Жовтневий районний суд

міста Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Федоріщева С.С.,

при секретарі Максимовій О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми страхового відшкодування, -

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

До Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська 12 липня 2024 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми страхового відшкодування.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що ОСОБА_2 02 лютого 2024 року о 12 годині 07 хвилин, керуючи автомобілем «Мітсубісі», д/н НОМЕР_1 , під час руху в районі буд. № 146 по вул. Набережна Перемоги в м. Дніпрі своєчасно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до повної зупинки або безпечного об`їзду перешкоди, внаслідок чого відбулось зіткнення з попутним попереду автомобілем «Фольксваген», д/н НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 . Своїми діями ОСОБА_2 порушив п. 12.3 Правил дорожнього руху України, спричинивши матеріальний збиток та механічні пошкодження транспортному засобу «Фольксваген», д/н НОМЕР_2 . 21 березня 2024 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська було винесено постанову, якою відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст.124 КУпАП. Цивільно правова відповідальність ОСОБА_2 застрахована в АТ «СГ «ТАС» на підставі полісу № AT4489343, який діяв на дату ДТП. Згідно відповіді АТ «СГ «ТАС» за вих. № 1167 від 21 червня 2024 року вбачається, що розмір матеріальної шкоди становить 160 000,00 грн., розмір франшизи 3 200,00 грн. Позивач звернувся до АТ «СГ «ТАС» з відповідною заявою про відшкодування шкоди та 13 червня 2024 року відшкодував матеріальну шкоду у повному розмірі. Станом на сьогоднішній день відповідач франшизу позивачу не відшкодував. Отже, зважаючи на вищевикладене, позивач вважає, що з відповідача слід стягнути на користь позивача суму франшизи 3 200,00 грн.

Від представника відповідача 04 вересня 2024 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування в розмірі, який у повному обсязі відшкодовує завдану шкоду, деліктне зобов`язання між потерпілим і особою, яка завдала шкоду, припиняється згідно ст. 599 ЦК України виконанням, проведеним належним чином. Отже, в даній справі, взагалі відсутній предмет спору, а позивач намагається протиправно збагатитися за рахунок відповідача.

19 листопада 2024 року до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій остання заперечувала проти обставин, викладених у відзиві на позовну заяву та підтримала заявлені позовні вимоги.

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 12 липня 2024 року указана позовна заява передана для розгляду судді Федоріщеву С.С.

Згідно із вимогами ч. 8 ст. 187 ЦПК України суддя звернувся до Єдиного державного демографічного реєстру щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідача.

До суду 15 липня 2024 року надійшла інформація про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) відповідача.

Ухвалою судді від 16 липня 2024 року відкрито провадження у даній цивільній справі.

09 серпня 2024 року від представника відповідача до суду надійшли заяви про перехід до розгляду справи за правилами загального провадження та залишення позовної заяви без руху, які протокольною ухвалою від 25 березня 2025 року були залишені без задоволення.

04 вересня 2024 року від представника відповідача до суду надійшло клопотання про закриття провадження у даній справі у зв`язку із відсутністю предмету спору, яке протокольною ухвалою від 25 березня 2025 року також було залишено без задоволення.

Представник позивача до суду подав заяву про розгляд цієї цивільної справи без її участі, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, неодноразово подавав заяви про відкладення розгляду справи, взяти участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції не зміг, повідомивши по телефону що в нього поганий інтернет зв`язок.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами.

Фактичні обставини, встановлені судом. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного позивачем, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Вимогами ст.10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ч.ч. 1,2 ст. 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Делегування функцій судів, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускаються. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Згідно з вимогами п.1), п. 3).ч.1 ст.129 Конституції України одними з основних засад судочинства є:1) рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; 3) змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості;

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Положеннями ст. 80 ЦПК України встановлено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно вимог ч.ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом встановлено, що ОСОБА_2 02 лютого 2024 року о 12 годині 07 хвилин, керуючи автомобілем «Мітсубісі», д/н НОМЕР_1 , під час руху в районі буд. № 146 по вул. Набережна Перемоги в м. Дніпрі своєчасно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до повної зупинки або безпечного об`їзду перешкоди, внаслідок чого відбулось зіткнення з попутним попереду автомобілем «Фольксваген», д/н НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 . Своїми діями ОСОБА_2 порушив п. 12.3 Правил дорожнього руху України, спричинивши матеріальний збиток та механічні пошкодження зазначеним транспортним засобам.

Постановою Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська у справі № 201/2395/24 від 21 березня 2024 року ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на останнього стягнення у виді штрафу в розмірі 850,00 грн.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 власником автомобіля «Фольксваген», д/н НОМЕР_2 , є позивач ОСОБА_1 . Керування транспортним засобом «Мітсубісі», д/н НОМЕР_1 під час ДТП здійснював відповідач по справі ОСОБА_2 .

Згідно відповіді АТ «СГ «ТАС» за вих. № 1411 від 16 липня 2024 року цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Мітсубісі», д/н НОМЕР_1 застрахована в АТ «СГ «ТАС» на підставі полісу № AT4489343 від 07 листопада 2023 року. Розмір матеріальної шкоди, заподіяної майну, становить 160 000,00 грн., розмір франшизи 3 200,00 грн. Сума страхового відшкодування, згідно заяви про страхове відшкодування від 07 червня 2024 року, з вирахуванням франшизи, становить 16 504,04 грн., яка була перерахована АТ «СГ «ТАС» на реквізити позивача.

Таким чином, АТ «СГ «ТАС» позивачу виплачено загальну суму страхового відшкодування в розмірі 16 504,04 грн, без врахування суми франшизи, розмір якої згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів становить 3 200,00 грн.

Статтею 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників

Статтею 5 Закону визначено, що об`єктом обов`язкового страхування цивільно- правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Згідно з п. 22.1 ст.22 Закону при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, до яких відносяться витрати, які особа мусить зробити для відновлення пошкодженого майна.

При настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи (ст.22 Закону).

Поняття «франшиза» міститься в ст. 9 Закону України «Про страхування» від 07.03.1996 №85/96-ВР відповідно до якої франшиза це частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

У ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначено, що розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування має бути компенсована страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки (п. 36.6 ст.36 Закону №1961-ІУ).

Таким чином, в ідеальному значенні франшиза - це частина збитку, яка підлягає самостійному відшкодуванню (покриттю) страхувальником за свій рахунок при виникненні страхового випадку.

Отже сума франшизи підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Оцінюючі усі докази, які були досліджені судом в ході розгляду даної цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Крім того, позивач просив суд стягнути з відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 1 500,00 грн., що підтверджується договором про надання правничої допомоги від 19 червня 2024 року, актом приймання-передачі правничої допомоги до договору про надання правничої допомоги від 19 червня 2024 року та квитанцією до прибуткового касового ордера № 19062024 від 19 червня 2024 року на суму 1 500,00 грн.

Відповідно до ч.2 ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

За змістом норм ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

При цьому згідно статті 30 згаданого Закону гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Сума заявлених позивачем до відшкодування відповідачем судових витрат на правничу допомогу адвоката співмірна із складністю справи, кваліфікацією і досвідом адвоката. Факт надання правової допомоги адвокатом та отримання її клієнтом підтверджується актом приймання-передачі правничої допомоги до договору про надання правничої допомоги від 19 червня 2024 року та квитанцією до прибуткового касового ордера № 19062024 від 19 червня 2024 року на суму 1 500,00 грн. Тому, суд вважає, що позивач належними доказами довів понесені ним витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 1 500,00 грн., тому вказана сума підлягає до стягнення з відповідача.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, з урахуванням задоволення позовних вимог, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1 211,20 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 76-78 81, 141, 263-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми страхового відшкодування задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ) суму франшизи в розмірі 3 200,00 грн.

Стягнути зі ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ) витрати на правничу допомогу у розмірі 1 500,00 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 211,20 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи згідно п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , АДРЕСА_1 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_2 ;

Суддя Федоріщев С.С.