Справа № 1806/2-442/11
Провадження № 4-с/592/9/25
УХВАЛА

01 квітня 2025 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми в складі головуючого судді Костенко В.Г., з участю секретаря судового засідання Сидоренко Ю.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу стягувача Товариства з обмеженою відповідальністю «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» на дії та бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Сумської області Жованик Юлії Андріївни, боржник ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

Стягувач просить визнати протиправною бездіяльність приватного виконавця та зобов`язати її винести постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності для визначення вартості 1 / 4 частин земельної ділянки кадастровий номер :04:002:0438, описати та арештувати 1 / 4 частину ділянки кадастровий номер :03:003:0135, та зобов`язати здійснити усі дії щодо перевірки майнового стану боржника.

Скарга мотивована тим, що рішенням Ковпаківського районного суду м.Суми від 01.02.2021 у справі №1806/2-442/11 стягнуто з боржника заборгованість за кредитним договором у сумі 234 982,66 грн., залишок заборгованості становить 154 814,29 грн.. На думку стягувача виконавець не вживає передбачених законом заходів до виконання рішення, не вчиняє дій на перевірку майнового стану боржника, не викликав останнього, не звертає стягнення на зазначені земельні ділянки

Приватний виконавець та боржник письмових пояснень на скаргу не подавали.

В судове засідання учасники розгляду не з`явилися.

Суд, заслухавши пояснення, вивчивши матеріали справи, дійшов наступного.

При вирішенні скарги слід керуватися положеннями закону.

Так згідно ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з п. а ч. 1 ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Згідно з ч. 2 і ч. 3 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Аналізуючи наведені положення закону суд зазначає, що предметом розгляду скарги на дії приватного виконавця, є відповідно конкретні дія чи рішення, яке відбулося у певний час. При цьому скарга може бути подана у продовж десяти днів коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи. Поряд з цим суд при розгляді скарги у разі встановлення порушень визнає такі дії чи рішення протиправними та зобов`язує виконавця усунути такі порушення. У тому разі якщо виконавець діяв відповідно до закону, суд відмовляє у задоволенні скарги.

Разом з цим наведені положення закону не містять порядку дослідження доказів, обов`язків доведення обґрунтованості скарги чи дій виконавця тощо. Проте для цього слід керуватися загальними засадами цивільного судочинства.

Так згідно з положеннями ч.ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно з ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Аналізуючи наведені положення закону суд звертає увагу, що при розгляді скарги обов`язок доказування обставин у обґрунтування скарги покладений на особу яка з нею звернулася. Виконавець має право заперечувати проти скарги та доводити таки обставини у загальному порядку.

З наданих до скарги доказів вбачається, що 28.08.2024 приватним виконавцем виконавчого округу Сумської області Жованик Юлією Андріївною винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Цією постановою виконавець відкрила виконавче провадження №75921297 на виконання виконавчого листа №1806/2-442/11 виданого 13.08.2024 Ковпаківським районним судом м.Суми про стягнення з ОСОБА_1 на користь стягувача заборгованості у сумі 154 814,29 грн.

05.11.2024 виконавець виніс постанову про опис та арешт майна боржника, якою наклав арешт на 1 / 4 частину земельної ділянки кадастровий номер :04:002:0438.

З 28.08.2024 виконавець здійснила дії для встановлення майнового стану боржника, зокрема 28.08.2024, 20.09.2024 26.09.2024, 08.10.2024, 20.10.2024, 23.10.2024, 09.11.2024, 26.11.2024, 16.12.2024, 23.01.2025, 03.02.2025, 05.02.2025, 22.02.2025 здійснювала запити на отримання інформації яка становить банківську таємницю, про доходи та транспортні засоби боржника.

Проте незважаючи на зазначені заходи виконавчий документ не виконано.

Разом з цим стягувач не надав доказів на підтвердження належності боржнику зазначених частин земельних ділянок. Оскільки стягувач не надав доказів на підтвердження належності зазначених частин ділянок боржнику, суд вважає, що скарга у цій частині не підлягає задоволенню.

Щодо звернення скарги про зобов`язання виконавця вчинити дії щодо перевірки майнового стану боржника слід також зазначити.

Законом України «Про виконавче провадження» регламентовано порядок здійснення виконання судових рішень у примусовому порядку.

Згідно з ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Під час виконання рішення виконавець наділений рядом обов`язків і повноважень. Зокрема виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. Для виконання рішення виконавець має паво викликати боржника. (ст. 18 Закону).

Згідно з положеннями ст. 48 Закону звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації (пред`явленні електронних грошей до погашення в обмін на кошти, що перераховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця). Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Згідно з ч. 5 ст. 48 Закону у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

Виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не менше одного разу на два тижні - щодо виявлення рахунків, електронних гаманців боржника, не менше одного разу на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.(ч. 8 ст. 48 Закону)

Згідно з ч. 3 ст. 57 Закону для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, об`єктів незавершеного будівництва, майбутніх об`єктів нерухомості, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання.

Зазначені положення закону визначають обов`язки, права виконавця під час виконання судового рішення, порядок звернення стягнення на майно боржника.

З зазначених вище відомостей про виконавче провадження вбачатися, що судове рішення не виконане, а вчинені дії виконавцем є неефективними.

Належним доказом вжиття усіх передбачених Законом заходів з примусового виконання рішення суду, що свідчить про повноту виконавчих дій, є повне виконання рішення суду. Невиконання рішення суду, яке набрало законної сили, свідчить про неповноту виконавчих дій, що є недопустимим з огляду на положення статті 129-1 Конституції України щодо обов`язковості судових рішень.

Такий висновок зазначений у постанові Верховного Суду від 20 січня 2021 року у справі № 619/562/18.

Натомість у даному виконавчому провадженні судове рішення не виконане, а тому заходи виконання рішення вжиті виконавцем є недостатніми.

Ураховуючи наведене суд вважає, що скарга обґрунтована частково, а тому бездіяльність виконавця слід визнати неправомірною і зобов`язати усунути такі порушення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 450-451 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ :

Задовольнити частково скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» на дії та бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Сумської області Жованик Юлії Андріївни.

Визнати неправомірною бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Сумської області Жованик Юлії Андріївни у виконавчому провадженні №75921297 по виконанню виконавчого листа №1806/2-442/11 виданого 13.08.2024 Ковпаківським районним судом м.Суми про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» заборгованості у сумі 154 814,29 грн.

Зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Сумської області Жованик Юлії Андріївни у виконавчому провадженні №75921297 вжити усіх заходів щодо перевірки майнового стану боржника ОСОБА_1 .

Ухвала суду набирає законної сили з моменту підписання.

Ухвала може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду в п`ятнадцятиденний строк з дня проголошення.

Суддя В.Г. Костенко