Справа № 644/5694/23
Провадження № 2/635/173/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2025 року Харківський районний суд Харківської області у складі: головуючого судді -Лук`яненко С.А.,

за участю представника позивача -Висоцької Х.О.,

третьої особи - ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання -Осипов М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_1 , про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою, -

встановив:

Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі МТСБУ) звернулося в суд з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить стягнути з відповідача на їх користь кошти в розмірі понесених витрат в сумі 98868,13 грн. - сумарний розмір регламентної виплати, здійсненої потерпілій особі, та судові витрати по справі в сумі 2684,00 грн., а всього 101552 грн. 13 коп.

Позов мотивовано тим, що 21.07.2020 року, близько 09:30 год. в районі будинку 275 по просп.Московському автомобіль «Mitsubishi Pajero» д.н.з НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 допустив наїзд на пішохода ОСОБА_1 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди останній отримав тілесні ушкодження. За фактом ДТП відомості були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000904. На дату скоєння цієї пригоди відповідач не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та страхового сертифікату «Зелена картка», про що свідчить відсутність інформації щодо страхування даного транспортного засобу в Єдиній централізованій баз даних МТСБУ. Внаслідок ДТП ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості і поніс витрати у зв`язку із лікуванням. Загальна сума витрат, пов`язаних з лікуванням за періоди з 21.07.2020 по 10.08.2020 (стаціонарне лікування), 11.08.2020-06.11.2020 року (амбулаторне лікування), 22.01.2021-01.02.2021 року (амбулаторне лікування), 02.02.2021-18.03.2021 року (амбулаторне лікування) становить 13440,49 грн. ОСОБА_1 надав для МТСБУ документи відповідних закладів охорони здоров`я, що підтверджували його витрати на лікування у вказаному розмірі. Відповідно до ст.24 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» мінімальний розмір страхового відшкодування за шкоду, пов`язану з лікуванням потерпілого становить 1/30 розміру мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на дату настання страхового випадку за кожний день лікування, підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я, але не більше 120 днів. Станом на дату настання страхового випадку мінімальна заробітна плата становила 4723,00 грн. у місячному розмірі, таким чином мінімальний розмір відшкодування витрат на лікування за один день становив 4723,00/30=157,43 грн., загальний термін лікування становив 137 днів, тому з МТСБУ підлягало стягненню 157,43х120=18891,60 грн., які були сплачені потерпілій особі ОСОБА_1 . Крім того, у зв`язку із отриманими тілесними ушкодженнями ОСОБА_1 був тимчасово непрацездатним з 21.07.2020 року по 06.11.2020 року-109 днів, та з 22.01.2021 року по 01.03.2021 року-39 днів, тому МТСБУ відшкодувало потерпілій особі шкоду у зв`язку із тимчасовою непрацездатністю у розмірі, не меншому мінімальної заробітної плати, встановленої чинним законодавством. Мінімальна заробітна плата в період такої непрацездатності становила з 21.07.2020 по 31.08.2020 року-4723,00 грн. (пропущено в цей період 9 робочих днів у липні, всі робочі дні у серпні); з 01.09.2020 по 06.11.2020 року-5000,00 грн. (пропущено в цей період роботи всі робочі дні у вересні та жовтні, 5 робочих днів у листопаді); з 22.01.2021 по 01.03.2021 року-6000,00 грн. (пропущено у цей період 6 робочих днів у січні, всі робочі дні у лютому та 1 робочий день у березні). Таким чином загальний розмір витрат становить 23300,13 грн., які відшкодовані потерпілій особі. Також відповідно до довідки МСЕК 12ААБ №283618 від 02.03.2021 року ОСОБА_1 було встановлено безстрокову ІІІ групу інвалідності. Відповідно до ст.26 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» мінімальний розмір страхового відшкодування за шкоду, пов`язану із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок ДТП, становить у разі встановлення ІІІ групи інвалідності 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених на дату настання страхового випадку, внаслідок чого МТСБУ здійснило виплату потерпілому у розмірі 12х4723,00 =56676,00 грн. Таким чином МТСБУ виконало покладений на нього обов`язок по відшкодуванню шкоди, заподіяної з вини правомірного володільця (водія) транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, і у нього виникло право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. МТСБУ надсилало відповідачу листи-претензії щодо компенсації витрат в добровільному порядку, які залишились без відповіді, у зв`язку із чим позивач звернувся до суду із даним позовом.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 09.08.2023 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження.

27.09.2023 року від представника відповідача адвоката Ципліцького Д.О. надійшов до суду відзив на позовну заяву, в якій він зазначив, що відповідач частково визнає позовні вимоги в розмірі 87868,13 грн., в частині позовних вимог в розмірі 11000 грн. заперечує, так як вказані кошти були ним відшкодовані потерпілому ОСОБА_1 на лікування, про що свідчить розписка останнього від 05.08.2020 року.

26.09.2023 року від представника МТСБУ ОСОБА_3 надійшла до суду відповідь на відзив, в якій вона вказала, що на переконання МТСБУ відсутні достатні докази для встановлення факту часткового відшкодування відповідачем шкоди потерпілій особі, оскільки з наданої розписки є незрозумілим підстава передачі коштів ОСОБА_4 для ОСОБА_1 , чи було лікування ОСОБА_1 , за яке було здійснене часткове відшкодування ОСОБА_4 , що засвідчене розпискою від 05.08.2020 року, пов`язане з травмами отриманими ОСОБА_1 внаслідок ДТП., передаючи кошти, ОСОБА_4 діяв від власного імені та в своїх інтересах чи виступав представником іншої особи.

26.09.2023 року від представника відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких він зазначив, що між ним і ОСОБА_2 27.07.2020 року був укладений договір про надання правової допомоги і 05.08.2020 року він отримав від ОСОБА_2 грошові кошти для передачі їх потерпілому ОСОБА_1 , і в цей же день в приміщенні лікарні під розписку передав останньому кошти в розмірі 10000 грн. Після чого ані він, ані ОСОБА_2 потерпілого не бачили. А тому є незрозумілим позиція представника позивача щодо сумнівів у наданій розписці ОСОБА_1 про отримані кошти на лікування, оскільки інші підстави для отримання ним коштів відсутні і є домислом представника позивача. Тому просить позов задовольнити частково і стягнути судові витрати пропорційно задоволених позовних вимог.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 30.11.2023 року справу передано за підсутністю до Харківського районного суду Харківської області.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 23.01.2024 року справу прийнято в провадження і призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 12.08.2024 року залучено до участі у справі у якості третьої особи ОСОБА_1 .

ОСОБА_1 надав письмові пояснення, в яких зазначив, що відповідно до розписки він отримав в рахунок витрат на придбання ліків 3500 грн., про що повідомив МТСБУ в поданій на їх адресу заяві. Інша сума в розмірі 7500 грн. була отримана ним в окремому суворо цільовому призначенні-на відшкодування його оплати послуг лікаря, який проводив операцію, та анестезіолога, яким він сплатив вказану суму в день його доставлення до лікарні, які не були оформлені документами і за згодою сторони відповідача ця сума була йому ним відшкодована і не ввійшла до відшкодування йому МТСБУ. Компенсація МТСБУ за лікування за 21.07.2020 року становила 157,43 грн.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, навівши підстави, вказані у позові і відповіді на відзив.

Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися, від представника відповідача надійшла до суду заява про розгляд справи без їх участі.

Третя особа ОСОБА_1 пояснив, що 21.07.2020 після ДТП він був доставлений до лікарні швидкої і невідкладної допомоги, де йому повідомили, що на операцію потрібно 8000 грн., які привезли його родичі і які були ним сплачені в сумі 7500 грн. Десь через два тижні з`явився відповідач із дружиною і сказали, що вони будуть сплачувати за операцію і витрати на лікування. Він повідомив відповідачу про вже понесені витрати і дійсно спочатку було сплачено 1000 грн., а потім 10000 грн., однак ці витрати мали цільове направлення на операцію.

Вислухавши учасників, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

21.07.2020 року, близько 09:30 год. в районі будинку №275, розташованому по просп.Московському, автомобіль «Mitsubishi Pajero» д.н.з НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 допустив наїзд на пішохода ОСОБА_1 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди останній отримав тілесні ушкодження. За фактом ДТП відомості 21.07.2020 були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000904.

На дату скоєння цієї пригоди відповідач не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та страхового сертифікату «Зелена картка», про що свідчить відсутність інформації щодо страхування даного транспортного засобу в Єдиній централізованій баз даних МТСБУ.

Відповідно до висновку експерта №12-14/551-А/20 наслідок ДТП ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості.

07.07.2021 року він звернувся до МТСБУ із заявою про відшкодування оціненої заподіяної шкоди в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 21.07.2020 року за участю автомобіля «Mitsubishi Pajero» д.н.з НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 .

Відповідно до довідки МСЕК серії 12ААБ №283618 ОСОБА_1 було встановлено з 02.03.2021 року і безстроково ІІІ групу інвалідності

У відповідності до розрахунку ОСОБА_1 , який він надав до МТСБУ, за час лікування ним було придбано ліків на 13440,19 грн., на підтвердження чого він надав копії виписок із медичних карток амбулаторного (стаціонарного) хворого і перелік препаратів щодо призначених ліків та копії чеків на їх придбання. Як вбачається із розрахунку страхового відшкодування витрат на лікування, ОСОБА_1 , враховуючи добровільне часткове відшкодування винною в ДТП особи на суму 3500 грн., просив відшкодувати йому витрати на лікування без цієї суми.

Згідно з довідками про тимчасову втрату працездатності (лікування) потерпілого у дорожньо-транспортній пригоді від 27.08.2021 року ОСОБА_1 перебував на лікуванні

з 21.07.2020 по 10.08.2020 (стаціонарне лікування), 11.08.2020-06.11.2020 року (амбулаторне лікування), 22.01.2021-01.02.2021 року (стаціонарне лікування), 02.02.2021-01.03.2021 року (амбулаторне лікування).

Відповідно до наказу МТСБУ «Про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих ОСОБА_1 » №3.1/7935 від 26.10.2021 та довідки №1 від 25.10.2021 року визначено розмір відшкодування шкоди ОСОБА_1 у сумі 98868,13 грн., з яких: витрати, пов`язані з лікуванням потерпілого - 18892,00 грн., відшкодування шкоди у зв`язку із тимчасовою втратою працездатності-23300,13 грн., відшкодування шкоди у зв`язку із стійкою втратою працездатності потерпілою особою-56676,00 грн.

Вказана сума була сплачена МТСБУ ОСОБА_1 відповідно до платіжної інструкції №1106147 від 27.10.2021 року.

МТСБУ 29.10.2021 року та 10.05.2023 року направило на адресу ОСОБА_2 вимогу про відшкодування сплаченої регламентної виплати потерпілому в добровільному порядку.

На час розгляду справи вказані виплати відповідачем позивачу не відшкодовані.

Надаючи правову оцінку встановленим фактам, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до положень п. 41.1 ст.41 Закону України «Про обов`язків страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон №1961-ІV, Закон), МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: а) транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Відповідно до положень п. 22.1 ст. 22 Закону при настанні страхової випадку страховик або МТСБУ відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

У відповідності до положень п.23.1 ст. 23 цього Закону під шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди вважається: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого..

Згідно з положеннями п.24.1-24.3ст.24 Закону, у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.

Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я.

Мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов`язану з лікуванням потерпілого, становить 1/30 розміру мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на дату настання страхового випадку, за кожний день лікування, підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я, але не більше 120 днів.

Якщо страховику (МТСБУ) не надані документи, що підтверджують розмір витрат, зазначених у пункті 24.1 цієї статті, або їх документально підтверджений розмір є меншим, ніж мінімальний розмір, визначений відповідно до пункту 24.2 цієї статті, страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування у розмірі, визначеному в пункті 24.2 цієї статті.

Оскільки загальна сума витрат потерпілого, пов`язаних з лікуванням, складала 13440,49 грн., який є меншим, ніж визначений п.24.2 ЗУ №1961-ІV, то МТСБУ здійснило виплату ОСОБА_1 відшкодування шкоди, пов`язаною з лікуванням, у розмірі, передбаченому п.24.2. Станом на дату настання страхового випадку мінімальна заробітна плата становила 4723,00 грн. (ЗУ «Про державний бюджет України на 2020 рік»). Таким чином мінімальний розмір відшкодування витрат на лікування за один день становив 4723,00/30=157,43 грн., тому з МТСБУ підлягало стягненню 157,43х120=18891,60 грн.

Відповідно до положень ст. 25 Закону передбачено, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності потерпілим відшкодовуються не отримані доходи за підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я час втрати працездатності. Доходи потерпілого оцінюються в таких розмірах: для працюючої особи (особи, яка працює за трудовим договором) - не отримана середня заробітна плата, обчислена відповідно до норм законодавства України про працю; для особи, яка забезпечує себе роботою самостійно, - не отримані доходи, які обчислюються як різниця між доходом за попередній (до дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік та доходом, отриманим у тому календарному році, коли особа була тимчасово непрацездатною; для непрацюючої повнолітньої особи - допомога у розмірі, не меншому мінімальної заробітної плати, встановленої чинним законодавством.

Якщо особа була в зазначеному статусі менше вказаних розрахункових термінів, то до уваги береться середньомісячний доход з розрахунку суми сукупного доходу такої особи за попередній до настання страхового випадку календарний рік та доход протягом фактичного терміну (повні місяці) перебування особи в зазначеному статусі.

ОСОБА_1 був тимчасово непрацездатним з 21.07.2020 року по 06.11.2020 року-109 днів, та з 22.01.2021 року по 01.03.2021 року-39 днів, тому МТСБУ відшкодувало потерпілій особі шкоду у зв`язку із тимчасовою непрацездатністю у розмірі, не меншому мінімальної заробітної плати, встановленої чинним законодавством.

Мінімальна заробітна плата в період такої непрацездатності становила з 21.07.2020 по 31.08.2020 року-4723,00 грн. (пропущено в цей період 9 робочих днів у липні, всі робочі дні у серпні); з 01.09.2020 по 06.11.2020 року-5000,00 грн. (пропущено в цей період роботи всі робочі дні у вересні та жовтні, 5 робочих днів у листопаді); з 22.01.2021 по 01.03.2021 року-6000,00 грн. (пропущено у цей період 6 робочих днів у січні, всі робочі дні у лютому та 1 робочий день у березні).

Таким чином загальний розмір витрат у зв`язку із тимчасовою непрацездатністю становить 23300,13 грн., які були сплачені потерпілій особі.

Відповідно до довідки до акту огляду МСЕК 12 ААБ № 283618 від 02.03.2021 року ОСОБА_1 було встановлено безстроково ІІІ групу інвалідності на підставі отриманих у ДТП травм.

Відповідно до ст.26 Закону № 1961-IV шкода, пов?язана із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відшкодовується у розмірах, визначених відповідно до Цивільного кодексу України. Мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов?язану із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, становить у разі встановлення III групи інвалідності - 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку. Якщо страховику (МТСБУ) не надані документи, що підтверджують розмір шкоди, пов?язаної із стійкою втратою працездатності потерпілим, або цей розмір є меншим, ніж мінімальний розмір, визначений відповідно до пункту 26.2 цієї статті, страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування в розмірі, визначеному у пункті 26.2 цієї статті.

3 огляду на чинну на момент ДТП мінімальну заробітну плату МТСБУ було визначено та виплачено потерпілому відповідне відшкодування у розмірі: 12 ? 4 723,00 = 56 676,00 грн.

Таким чином у зв?язку з настанням події, передбаченої п.п. «а» п.41.1 ст.41 Закону № 1961-IV, МТСБУ 27.10.2021 р. здійснило виплату відшкодування потерпілій особі ОСОБА_1 - в загальному розмірі 98 868,13 грн., з яких:

- 18 892,00 грн. - витрати пов?язані з лікуванням;

- 23 300,13 грн. - шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим;

- 56 676,00 грн. - шкода, пов?язана з встановленням стійкої втрати працездатності потерпілому.

Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об?єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України обов?язок по відшкодуванню майнової шкоди, завданої неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкоди, завдана майну фізичної або юридичної особи, покладається в повному обсязі на особу, яка ії завдала.

Відповідно до абз.2 п.22.1 ст.22 Закону № 1961-IV у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров?ю, майну третьої особи.

Таким чином, МТСБУ виконало покладений на нього даним законодавчим положенням обов?язок по відшкодуванню шкоди заподіяної з вини правомірного володільця (водія) транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Відповідно до ч.1 ст.993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Згідно з ч.1 ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Згідно п. 38.2.1 ст. 38 Закону МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у п. 13.1 ст. 13 цього Закону.

Тому, відповідно до ст.1191 ЦК України та п.п.38.2.1 п.38.2 ст.38 Закону № 1961-, після проведення виплати потерпілій особі у МТСБУ виникло право зворотної вимоги до відповідача, як особи відповідальної за завдані збитки.

Посилання представника відповідача на те, що відповідачем були сплачені потерпілому грошові кошти у сумі 11000 грн., які повинні бути відраховані від суми відшкодування суд вважає безпідставними.

Як вбачається із копії розписки ОСОБА_1 , наданої відповідачем, ОСОБА_1 отримав на 14 день лікування від ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 10000 грн. як компенсацію витрат на його лікування, а саме вартість операції 5000 грн., анестезіолог 2500 грн., вартість ліків та препаратів для його лікування, а також раніше отримав 1000 грн. на придбання ліків.

Як зазначив ОСОБА_1 в судовому засіданні, такі кошти були ним отримані від відповідача з цільовим призначенням за операцію 7500 грн. і ліки. Крім того, як вбачається із розрахунку відшкодування, який ОСОБА_1 подав 07.07.2021 року до МТСБУ, то із заявленої суми відшкодування витрат на лікування потерпілим було відраховано 3500 грн., які ОСОБА_2 йому відшкодував добровільно.

Аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, а тому вважає за необхідне їх задовольнити у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути 2684,00 гривні сплаченого ним судового збору.

Керуючись ст. ст. 2, 10, 12, 13, 81, 89, 141, 263, 280 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_1 , про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України в порядку регресу виплачене відшкодування в розмірі 98868 (дев`яносто вісім тисяч вісімсот шістдесят вісім) грн. 13 коп. та суму судового збору у розмірі 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн., а разом 101552 (сто одну тисячу п`ятсот п`ятдесят дві) грн. 13 коп.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених строків не подана апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Судове рішення складено 28.03.2025 року.

Позивач- Моторне (транспортне) страхове бюро України, м. Київ, бульвар Русанівський, 8, ;

Відповідач - ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ;

Третя особа - ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_2 .

Суддя С.А.Лук`яненко