Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/3054/18
Провадження №: 2/332/15/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2025 р. м. Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді: Погрібної О.М., за участю секретаря судового засідання Паніної Л.Д., позивача ОСОБА_1 , представника позивачів адвоката Мормуль П.В., представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Литвинця Ю.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Заводського районного суду м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_6 , яка також діє в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та орган опіки та піклування в особі районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району, про виділ у натурі частки майна, -

встановив:

В провадженні Заводського районного суду м.Запоріжжя перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_6 , яка також діє в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та орган опіки та піклування в особі районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району, про виділ у натурі частки майна.

Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжяобласті від 15 лютого 2023 року по справі було закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду.

Представником відповідача ОСОБА_2 адвокатом Литвинцем Ю.М.заявлено клопотання про призначення у справі повторної будівельно-технічної експертизи, на вирішення якої поставити питання:

-чи є технічна можливість (відповідно до вимог нормативно-правових актів у галузі будівництва) виділити в окремі об`єкти нерухомості 1/6 частини житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що розташований за адресою АДРЕСА_1 , з відповідними частинами земельної ділянки за указаною адресою - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 кожному з них, та 1/2 частини указаного будинку ОСОБА_5 .?

-які є варіанти виділу в окремі об`єкти нерухомості 1/6 частини житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що розташований за адресою АДРЕСА_1 , з відповідними частинами земельної ділянки за указаною адресою - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 кожному з них, та 1/2 частини указаного будинку ОСОБА_5 ?

Клопотання мотивовано тим, що системний аналіз положень статей 183,358,364,379,380,382 ЦК України дає підстави дійти висновку, що у спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Виділ часток (поділ) будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним входом (квартиру) або в разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилася.

Враховуючи те, що після виділу частки зі спільного нерухомого майна відповідно до статті 364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється, при виділітакої частки власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишається, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вхід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 ЦК України.

Визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. За змістом ст.ст. 319, 356, 358, 364 (це правова підстава позову у даній справі), 367 ЦК України виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно розміру його частки у праві спільної власності та припинення права спільної часткової власності на відповідне майно. Шляхом виділу частки у майні припиняється спільна часткова власність, і особа стає власником виокремленого майна.

Юридичне значення виділу частки полягає у тому, що учасник отримує в натурі майно, яке відповідає його частці, як самостійний об`єкт. Отже, виділ частки передбачає виокремлення частини об`єкта у самостійний об`єкт.

Частка, яка виділяється, повинна бути саме окремим об`єктом нерухомого майна, як і частка, яка залишається в іншого власника (власників), у розумінні статті 181 ЦК України. Внаслідок виділу частки з нерухомого майна утворюється два самостійних об`єкта майна (Об`єкту нерухомого майна, який утворився у результаті поділу, об`єднання або виділення частки з об`єкта нерухомого майна, присвоюється новий реєстраційний номер - п. 10 Порядку присвоєння об`єкту нерухомого майна реєстраційного номера, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 грудня 2010 року №1117 "Про ідентифікацію об`єктів нерухомого майна для реєстрації прав на них").

Отже, у спорах про поділ (виділ частки) в натурі учасникам спільної часткової власності може бути виділено відокремлену частину нерухомого майна, яка відповідає розміру їх частки у праві власності. Якщо виділ (поділ) можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною розмірів ідеальних часток і стягненням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилася.

Також відповідно до частини першої статті 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Частиною четвертою статті 120 ЗК України передбачено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Згідно з частиною першою статті 88 ЗК України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюється за згодою всіх співвласників згідно з договором, а в разі недосягнення згоди - у судовому порядку.

Відтак, визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є 1) усталений порядок користування майном, 2) розмір часток співвласників, 3) технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників.

У даній справі, під час призначення та проведення експертизи фактичний порядок користування земельною ділянкою, на який розміщено будинок, та відповідна угода співвласників спірного майна щодо земельної ділянки, враховані не були. Крім того, перед експертом не ставилось питання про можливість виділу часток (частин будинку) в натурі в окремі (самостійні) об`єкти нерухомого майна. Це є істотним порушенням норм матеріального та процесуального права, яке може негативно вплинути на ухвалення судового рішення по суті спору.

Суд, при призначенні експертизи, не повідомляв експерта про порядок користування спірним будинком, який склався між сторонами. При цьому у висновку експерта від 08.04.2019:

-про порядок користування будинком, який склався між його співвласниками не вказано;

-указана вартість 1 м. кв. основної частини будинку та окремо визначено вартість будівель та споруд. Проте не зазначено - чи є така вартість ринковою, і на яку дату вона визначена. Загальна ринкова вартість будинку, вартість 1/6 та 1/2 будинку не визначені. Це унеможливлює провести, за необхідності, обґрунтоване стягнення з відповідної сторони компенсації вартості частини майна, про яку вказав експерт у висновку, та про яку указано у позовних вимогах.

Тобто, у цій частині висновок експерта є неясним, неповним.

Необхідно врахувати, що при поділі будинку необхідно забезпечити розумний баланс інтересів сторін спору та максимально врахувати фактичний порядок користування спірним будинковолодінням і земельною ділянкою, що склався між сторонами та існує тривалий час.

Утім, висновок експерта від 08.04.2019 підготовлений без врахування означених обставин, а також не вирішено питання щодо встановлення сервітутів, передбачених п.п. «а», «б», «г» частини першої ст. 99 ЗК України.

При цьому, у вищевказаній справі Суд касаційної інстанції зазначив, що статтями 3 ЦК України та 120 ЗК України передбачено загальний принцип цілісності об`єкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. При переході права власності на частку у праві на будинковолодіння від однієї особи до іншої право на земельну ділянку, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та право на частину земельної ділянки, яка с необхідною для їх обслуговування переходить до набувача на умовах, на яких ця ділянка належала попередньому користувачу.

Статтею 152 Житлового кодексу Української РСР передбачено, що виконання власниками робіт з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення приватного житлового фонду, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, не потребує отримання документів, що дають право на їх виконання. Після завершення зазначених робіт введення об`єкта в експлуатацію не потребується.

Перепланування (переобладнання) квартир та нежитлових приміщень повинно відповідати проектній документації, будівельним нормам і правилам, Державним будівельним нормам України «Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт» та виконуватися згідно з Правилами користування приміщеннями житлових будинків.

Згідно з цими Правилами до елементів перепланування жилих приміщень належать: перенесення і розбирання перегородок, перенесення і влаштування дверних прорізів,улаштування і переустаткування тамбурів, прибудова балконів на рівні перших поверхів багатоповерхових будинків.

Переобладнання -улаштування в окремих жилих будинках, квартирах багатоквартирних будинків індивідуального опалення та іншого інженерного обладнання, перенесення нагрівальних, сантехнічних і газових приладів: влаштування іпереустаткування туалетів, ванних кімнат, вентиляційних каналів.

Водночас, при поділі нерухомого майна в натурі в разі необхідності його переобладнання та перепланування до ухвалення рішення суду повинні бути надані відповідні висновки: технічний висновок про відповідність перепланування будівельним нормам і правилам, санітарно-епідеміологічним вимогам, пропонованим до будинків і приміщень, і правилам пожежної безпеки.

Залежно від обставин справи підлягають поданню висновки й інших служб, зокрема погодження для встановлення відокремленого газо-, водо- та енергопостачання.

Отже, отримання відповідних документів на переобладнання та перепланування будинку необхідне лише у випадку втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, в іншому випадку дозвільна документація не є необхідною.

У матеріалах цієї справи наявний висновок експерта від 15.09.2021 №0005, із змісту якого вбачається, що експерт не досліджував документи щодо проектування та будівництва спірного будинку, клопотань до суду щодо їх витребування не заявляв. Через відсутність документів про проектування будівництва експерт дійшов не категоричного висновку, а припущення стосовно того, які стіни є несучими, а які не несучими (с. 12).У судовому засіданні під час допиту експерт зазначив, що при проведені експертизи керувався вихідними даними, наведеними у висновку експерта від 08.04.2019.

У висновку експерта від 15.09.2021 (на сторінці 1) наявні відомості про матеріали, які використовував експерт: копія висновку експерта віл 08.04.2019; копія технічного паспорту на будинок (без зазначення дати, на яку він складений та того, хто склав його). У висновку від 15.09.2021 вказано, що копії цих документів надав представник позивачів адвокат Мормуль П.В.

Проте, до висновку експерта від 15.09.2021 не надано копію висновку експерта від 08.04.2019 (у додатках до нього він відсутній).

Представник відповідача ставить під сумнів те, що висновок експерта від 15.09.2021 є правильним, оскільки він не був підготовлений саме на підставі аутентичного висновку експерта від 08.04.2019, тобто того, який наявний у цій справі. Відсутність у додатках до висновку експерта №0005 належним чином засвідченої копії висновку експерта від 08.04.2019 унеможливлює установлення того, на підставі якого саме документа (з яким змістом), було проведено додаткову судову будівельну експертизу. Означене також не дає можливості вважати висновок №0005 достовірним, таким, що відповідає фактичним обставинам справи, та, власне, узгоджується із висновком експерта від 08.04.2019, зокрема щодо вихідних даних. З означених підстав представник відповідача вважає висновок експерта від 15.09.2021 необґрунтованим, та недопустимим, недостовірним доказом.

Позивачі не взяли до уваги те, що при поділі житлового будинку в натурі кожному співвласнику має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого співвласника, мати не лише окремий вхід, а й окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення. опалення тощо), тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 ЦК України.

У Висновку судової будівельно-технічної експертизи від 15.09.2023 зазначено: «Для забезпечення квартири АДРЕСА_2 та квартири АДРЕСА_3 роздільними інженерними комунікаціями (електропостачання, водопостачання та газопостачання співвласникам необхідно звернутися до відповідних міських (районних) експлуатаційних організацій для отримання дозволів та розробки проектної документації на улаштування інженерних мереж» (розроблення відповідних проектів та погодження їх у встановленому порядку, що не входить до компетенції експерта). Проте, жоден з Позивачів не надав Суду відповідні висновки, дозволи, тощо, а у судовому засіданні вони категорично заперечили, що будуть отримувати такі документи.

Разом з тим, відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеній у справі №654/2080/17 зазначено, що якщо експертом підтверджена необхідність влаштування співвласниками автономних інженерних мереж та системи опалення, то крім іншого, необхідно встановити, чи потребує таке переобладнання втручання в інженерні системи загального користування, шо повинно бути відображено у Висновку експерта. Інакше висновки суду про те, що встановлення відокремленого водопостачання, водовідведення та опалення не потребує втручання в інженерні системи загального користування буде ґрунтуватися на припущеннях, тобто не буде підтверджено доказами.

У постанові Верховного Суду від 23.09.2020 у справі № 654/2080/17 зазначено, що суди повинні з`ясувати належним чином - чи передбачають вищевказані роботи втручання в інженерні системи загального користування та перевірити, чи потрібні висновки відповідних органів про допустимість пов`язаних з поділом будинку переобладнань і перепланувань, а також дозвіл виконавчого комітету місцевої ради на переобладнання і перепланування житлового будинку (у випадку втручання в несучі конструкції або інженерні системи загального користування). Без встановлення зазначених обставин, що мають істотне значення для правильного вирішення справи, неможливо ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Висновки експертів у цій справі не містять відомостей щодо того, чи потребує переобладнання будинку втручання в інженерні системи загального користування.

У постанові Верховного Суду від 01.12.2021 у справі №688/4007/19 зазначено, шо відповідно до статті 186 ЦК України річ, призначена для обслуговування іншої (головної) речі і пов`язана з нею спільним призначенням, є її приналежністю. Приналежність слідує за головною річчю, якщо інше не встановлено договором або законом. Поділ майна в натурі відповідно до часток співвласників у господарських будівлях (літні кухні, сараї тощо) без поділу в натурі будинку є неможливим, адже приналежність слідує за головною річчю, якщо інше не встановлено договором або законом, тобто господарські будівлі, які єпідсобними будівлями приналежать до будинку, з яким складають одне піде, де основним вважається будинок, який відповідає цільовому призначенню земельної ділянки, на якій вони розміщені.

З огляду на викладене, висновок експерта від 08.04.2019, а також позовні вимоги у цій справі не відповідають Закону - ст.ст. 186, 364 ЦК України та не узгоджуються із практикою Суду касаційної інстанції, оскільки:

по-перше, кожен з позивачів, відповідно до наданих ними документів, не є власником 1/2 спірного будинку;

по-друге, на підставі висновку експерта, позивачі просять здійснити його поділ, залишаючи за сторонами у спільній частковій власності певні складові будинку (1/2 частини літньої кухні літ.. Б, козирка, душа, замощення, паркану, водопроводу, колодязю, зливної ями, воріт);

по-третє, позивачі не просять виділити нерухоме майно в окремі об`єкти та припинити право спільної часткової власності на будинок.

У судовому засіданні судовий експерт ОСОБА_9 повідомив, що позивач ОСОБА_3 є власником 1/6 будинку. Тобто, його частка, а також частки інших позивачів є незначними (по 1/6у кожного).

Слід наголосити на тому, що правочини щодо передачі часток двох позивачів третьому позивачу, які б давали останньому законну підставу заявити вимогу про виділ у користування чи у власність1/2будинку - не вчинялися.

Утім, згідно приписів 5.1.6. п. 5 розділу II Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень:для вирішення питань щодо визначення технічної можливості розподілу (виділу частки; визначення порядку користування) об`єктів нерухомого майна (житлових будинків, квартир, об`єктів комерційного та промислового призначення) та надання варіантів такого розподілу експерту необхідно надати правовстановлювальні документи на об`єкт нерухомості, дані щодо часток співвласників, документ про приймання в експлуатацію об`єкта, матеріали технічної інвентаризації, дані щодо фактичного використання нерухомого майна.

Відповідно до п. 1.2.14 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України № 53/5 від 08.10.1998 «Про затвердження Інструкції пропризначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково- методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень» згідно з процесуальним законодавством України експертами виконуються первинні, додаткові, повторні, комісійні та комплексні експертизи. Повторна експертиза проводиться у випадку, якщо висновок первинної експертизи визнано необґрунтованим чи таким, що суперечить іншим матеріалам справи або інакше викликає сумніви в його правильності.

В пункті 11 Постанови Пленуму Верховного суду України № 8 від 30.05.1997 року «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» також роз`яснено, що повторна експертиза призначається, коли є сумніви у правильності висновку експерта, пов`язані з його недостатньою обґрунтованістю чи з тим, що він суперечить іншим матеріалам справи, а також за наявності істотного порушення процесуальних норм, які регламентують порядок призначення і проведення експертизи.

За результатами перегляду цієї справи у касаційному порядку Верховний Суд зазначив, що, якщо висновок експерта є неясним, то суд як за клопотанням учасника справи, так і з власної ініціативи може призначити іншу експертизу (додаткову, повторну), що передбачено статтями 103, 113 ЦПК України. Цим самим забезпечується виконання судом завдання цивільного судочинства (стаття 2 ЦПК України).

Означені обставини у сукупності (недоліки призначення та проведення експертизи) вказують на необхідність призначення потворної судової будівельно-технічної експертизи.

У справі вже призначалась судова будівельно-технічна експертиза, проте висновок містить недоліки, суперечить іншим матеріалам справи, викликає сумніви в правильності, а тому для усунення всіх суперечностей і з огляду на необхідність спеціальних знань у відповідній галузі, вважає за необхідне призначити повторну судову будівельно-технічну експертизу. Проведення заявленої до призначення експертизи є необхідним задля подальшого розгляду справи по суті.

Представник позивачів адвокат Мормуль П.В. у судовому засіданні заперечував з приводу призначення по справі повторної експертизи зазначивши, що клопотання представником позивачів подано на стадії розгляду справи по суті, проте питання про поновлення пропущеного процесуального строку на його подання не порушується. Вказав, що по справі були раніше проведені судові будівельно-технічну експертизи, які надали відповіді на всі поставлені питання і поставлені запитання не стосуються позовних вимог.

Позивачка ОСОБА_1 підтримала думку свого представника.

Позивачі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , відповідач ОСОБА_5 та третя особа ОСОБА_6 , яка також діє в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , які про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлялись належним чином в підготовче судове засідання не з`явились.

Позивачка ОСОБА_4 надала заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд розглядати справу за її відсутності, її інтереси представляє адвокат Мормуль П.В.

Заслухавши думку позивачки та представників сторін, суд вважає клопотання про призначення повторної експертизи обґрунтованим з наступних підстав.

За правилами, передбаченими ст. ст. 5, 11, 13, 81, 83 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з подання відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлених законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів.

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Предметом спору за позовом у даній справі є виділ частки майна в натурі.

Як вбачається з постанови Верховного Суду від21 вересня 2022 року у зазначеній цивільній справі, якою рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 26 листопада 2020 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 29 вересня 2021 року скасовані, а справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції, згідно з висновком судово-будівельної експертизи експерта Лещенка К.І. від 08 квітня 2019 року № 2463 встановлено:

1. Відповідно до вимог нормативно-правових актів у галузі будівництва, відсутня технічна можливість виділити частки ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у житловому будинку з господарськими спорудами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 відповідно до часток співвласників, а саме по 1/6 частці ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та 1/2 частку ОСОБА_5 .

2. Розташування житлового будинку та господарських будівель і споруд на земельній ділянці, їх вартість не дозволяють пропонувати на розгляд суду виділ частки ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у житловому будинку з господарськими спорудами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 відповідно до часток співвласників, а саме: 1/2 частку ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 (у сукупності 3*1/6) та 1/2 частку ОСОБА_5 . На розгляд суду пропонувався варіант розподілу житлового будинку з господарськими спорудами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 з відступом від ідеальних часток.

3. Відповідно до вимог нормативно-правових актів у галузі будівництва, відсутня технічна можливість розробити та надати на розгляд суду варіанти виділення частки в житловому будинку з господарськими спорудами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , які можливо визначити за ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відповідно до часток співвласників, а саме по 1/6 частці ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та 1/2 частку ОСОБА_5 (т.1,а.с. 140-156).

У висновку судової будівельно-технічної експертизи експерта Майстренка І.О. від 15 вересня 2021 року № 0005, виготовлений за заявою ОСОБА_1 ,зазначено, що роботи з переобладнання та перепланування житлового будинку АДРЕСА_1 , згідно наданого для суду І варіанту розподілу житлового будинку, запропонованого у висновку експерта № 2463 від 08 квітня 2019 року, за технічними характеристиками конструктивних елементів будівлі не потребують втручання в несучі конструкції житлового будинку» (т.2, а.с. 216- 234).

У листі роз`яснення Департаменту архітектури та містобудування Запорізької міської ради від 13 вересня 2021 року зазначено, що з набранням чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення умов ведення бізнесу (дерегуляція)» (05 квітня 2015 року), яким внесені зміни до статей 100, 152 ЖК України, виконання наймачем робіт з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилою приміщення, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, не потребують отримання документів, що дають право на їх виконання. Після завершення зазначених робіт введення об`єкта в експлуатацію не потребується (т. 2, а. с. 235).

Апеляційний суд зазначив, що висновок експерта не є категоричним, але ж це не може бути підставою для відмови у позові, оскільки таке твердження суду нічим іншим не підтверджено і є припущенням суду. Також апеляційний суд з незрозумілих причин виділяє те, що ОСОБА_5 є законним власником 1/2 частки у будинку і задоволення позову порушить її права. Але ж таким самим законним власником іншої частини будинку є позивачі і, відмовивши у позові, порушені їхні права, адже вони не можуть користуватися власністю, при тому, що такою власністю користується лише ОСОБА_5 . При цьому всі власники не лише є рівними перед законом, але і власність зобов`язує (стаття 318, 319 ЦК України). Власність зобов`язує не порушувати права іншого співвласника.

Суди не звернули уваги на те, що у разі наявності сумніву у висновку експерта, норми ЦПК України передбачають певний процесуальний алгоритм дій. Так, згідно з частиною п`ятою статті 102 ЦПК України суд може як за заявою учасника справи, так і з власної ініціативи викликати експерта для надання усних пояснень щодо його висновку. Крім того, якщо висновок експерта є неясним, то суд як за клопотанням учасника справи, так і з власної ініціативи може призначити іншу експертизу (додаткову, повторну), що передбачено статтями 103, 113 ЦПК України. Цим самим забезпечується виконання судом завдання цивільного судочинства (стаття 2 ЦПК України).

У рішенні ЄСПЛ у справі «Дульський проти України» від 01 червня 2006 року прописано, що експертиза, призначена судом, є одним із засобів з`ясування або оцінки фактичних обставин справи і тому складає невід`ємну частину судової процедури.

Відповідно до ч.ч.1,2,3 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом положень ч.5 вказаної статті суд не може перешкоджати учасникам справи у поданні доказів і зобов`язаний сприяти у поданні (забезпеченні) відповідних доказів, якщо їх подання є утрудненим або неможливим.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, що мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.ч. 1,2 ст. 77 ЦПК України).

Відповідно до приписів ст. 102 ЦПК України, висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.

Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права.

В силу ч. 1 ст. 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Відповідно до ч.ч.4-6 ст. 103 ЦПК України, питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом.

Учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта. У разі відхилення або зміни питань, запропонованих учасниками справи, суд зобов`язаний мотивувати таке відхилення або зміну.

Питання, які ставляться експерту, і його висновок щодо них не можуть виходити за межі спеціальних знань експерта.

Відповідно ч.1 ст. 104 ЦПК України, про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.

В порядку визначеному ч.ч. 1-3 ст. 107 ЦПК України матеріали, необхідні для проведення експертизи, експерту надає суд, якщо експертиза призначена судом, або учасник справи, якщо експертиза проводиться за його замовленням. При призначенні експертизи суд з урахуванням думки учасників справи визначає, які саме матеріали необхідні для проведення експертизи. Суд може також заслухати призначених судом експертів з цього питання. Копії матеріалів, що надаються експерту, можуть залишатися у матеріалах справи.

Експерт не має права з власної ініціативи збирати матеріали для проведення експертизи, розголошувати відомості, що стали йому відомі у зв`язку з проведенням експертизи, або повідомляти будь-кому, крім суду та учасника справи, на замовлення якого проводилася експертиза, про її результати.

Призначений судом експерт не має права спілкуватися з учасниками судового процесу поза межами судового засідання, крім випадків вчинення інших дій, безпосередньо пов`язаних із проведенням експертизи.

Згідно з ч. 2 ст. 113 ЦПК України якщо висновок експерта буде визнано необгрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, судом може бути призначена повторна експертиза, яка доручається іншому експертові (експертам).

Ухвала, що викладається окремим документом, складається з мотивувальної частини із зазначенням мотивів, з яких суд дійшов висновків, і закону, яким керувався суд, постановляючи ухвалу (п. 3 ч. 1 ст. 260 ЦПК України).

Отже, цивільним процесуальним законодавством передбачено, що експертиза у справі призначається судом у разі необхідності з`ясування фактичних обставин, що становлять предмет доказування. Також за змістом вказаних норм кожна сторона має право надавати суду докази на підтвердження обставин, на які вони посилаються, висновки експертизи надаються для підтвердження обставин, для з`ясування яких необхідні спеціальні знання. У разі, якщо у сторони відсутня можливість самостійно надати висновок, відповідна сторона вправі заявити перед судом клопотання про призначення відповідної експертизи, в тому числі повторної.

Призначаючи, повторну судову будівельно-технічну експертизу, судом встановлено, що кожен із висновків містить недоліки, суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в їх правильності.

Судом, також враховано, що предметом спору є поділ в натурі житлового будинку між співвласниками. Відповідачем заперечується запропонований позивачами поділ будинку. Кожною із сторін були заявлені і судом були задоволені клопотання про призначення будівельно-технічної експертизи, однак, кожен із висновків містить недоліки, суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності.

Враховуючи, що представником відповідача у клопотанні питання, які просить поставити на вирішення експерту відповідають переліку питань, що були поставлені раніше на вирішення експертів, суд приходить до висновку, про обґрунтованість питань поставлених перед експертом та можливість використання експертами матеріалів цивільної справи, зокрема даних технічних паспортів.

Сторони в судовому засіданні не заперечували проти доручення проведення повторної судової будівельно-технічної експертизи Дніпропетровському науково-дослідному інституту судових експертиз (адреса: 49000, м. Дніпро, Січеславська Набережна, буд. 17, оф. 801).

Згідно ч. 3 ст. 103 ЦПК України, при призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. Суд з урахуванням обставин справи має право визначити експерта чи експертну установу самостійно. У разі необхідності може бути призначено декілька експертів для підготовки одного висновку (комісійна або комплексна експертиза).

Відтак враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про самостійне визначення експертної установи, та доручення проведення повторної судової будівельно-технічної експертизи експертам Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз.

Таким чином, зважаючи на наявність у справі сукупності умов, визначених ч. 1 ст. 103 ЦПК України, виконуючи свій обов`язок у сприянні сторонам у реалізації їх права на подання доказів, суд вважає за необхідне призначити по справі повторну судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручити експертам Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз (адреса: 49000, м. Дніпро, Січеславська Набережна, буд. 17, оф. 801), попередивши їх про кримінальну відповідальність згідно із ст. ст. 384, 385 КК України.

Оскільки для проведення зазначеної експертизи потрібний значний проміжок часу, на час проведення експертизи провадження у справі слід зупинити на підставі ст. 252 ч. 1 п. 5 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 102-104, 108-109, 113, 258-259, 353 ЦПК України, суд, -

постановив:

Клопотання представника відповідача ОСОБА_5 адвоката Литвинця Юрія Володимировича про призначення повторної судової експертизи,- задовольнити.

Призначити по цивільній справі ЄУН 332/3054/18 повторну будівельно-технічну експертизу, на вирішення якої поставити наступні питання:

1.чи є технічна можливість (відповідно до вимог нормативно-правових актів у галузі будівництва) виділити в окремі об`єкти нерухомості 1/6 частини житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , з відповідними частинами земельної ділянки за указаною адресою - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , кожному з них, та частини указаного будинку ОСОБА_5 ?

2.які є варіанти виділу в окремі об`єкти нерухомості 1/6 частини житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , з відповідними частинами земельної ділянки за указаною адресою - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 кожному з них, та 1/2 частини указаного будинку ОСОБА_5 ?

3.чи є технічна можливість, відповідно до вимог нормативно-правових актів у галузі будівництва, виділити частку ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та відповідачу ОСОБА_5 в житловому будинку з господарсько-побутовими будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до часток співвласників, а саме 1/2 частку ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 (в сукупності 3x1/6) та 1/2 частку ОСОБА_5 ?

4.які варіанти виділення частки в житловому будинку з господарсько-побутовими будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , можливо визначити за позивачами ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та ОСОБА_5 відповідно до часток співвласників, а саме по 1/6 частці ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 (в сукупності 3x1/6) та 1/2 частку ОСОБА_5 ?

Проведення судової будівельно-технічної експертизи доручити Дніпропетровському науково-дослідному інституту судових експертиз (адреса: 49000, м. Дніпро, Січеславська Набережна, буд. 17, оф. 801).

Попередити експертів про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК України за завідомо неправдивий висновок та відмову від виконання покладених на нього обов`язків.

Для проведення експертизи направити експертам матеріали даної цивільної справи.

Після проведення експертизи направити висновок експерта на адресу суду: Запорізька область, місто Запоріжжя, вулиця М.Симчича, 65.

Оплату за проведення експертизи покласти на відповідачку ОСОБА_5 , адреса: АДРЕСА_4 , рнокпп НОМЕР_1 ; представник адвокат Литвинець Юрій Володимирович, тел. НОМЕР_2 .

На час проведення експертизи провадження по даній справі - зупинити.

Роз`яснити учасникам справи вимоги ст.109 ЦПК України, що у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Повний текст ухвали суду складений 28 березня 2025 року.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи, що розглядається, за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://court.gov.ua/fair.

Суддя: О.М.Погрібна