Справа №485/1302/24
Провадження № 2-і/485/1/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2025 року м. Снігурівка

Снігурівський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Квєтка І.А.,

секретар судового засідання Семенака А.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Снігурівка заяву представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Козирєвої Анни Володимирівни про компенсацію здійснених витрат, пов`язаних з розглядом справи

встановив:

У червні 2024 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просила розірвати договори оренди землі б/н, укладені 08 жовтня 2019 року між нею та ОСОБА_1 , земельних ділянок кадастровий номер: :36:000:0037 площею 4.4360 га, та кадастровий номер :36:000:0004 площею 6.6715 га, та скасувати їх державну реєстрацію, зобов`язати відповідача повернути вказані належні їй земельні ділянки. Позовні вимоги були обгрунтовані систематичною несплатою орендарем ОСОБА_1 орендних платежів за вказаними договорами.

Ухвалою суду від 18 червня 2024 року провадження у справі відкрито у порядку загального позовного провадження; призначено підготовче засідання.

Під час підготовочого провадження відповідач заперечував позовні вимоги, стверджував, що позивачка отримала орендні платежі у повному обсязі, що підтверджується її підписами у зошиті.

За клопотанням позивачки ОСОБА_2 ухвалою суду від 24 грудня 2024 року було призначено почеркознавчу експертизу, на виконання якої висновком експерта №СЕ-19/115-25/833-ПЧ від 29 січня 2025 року було встановлено, що підписи, виконання яких встановлювалась судом, виконанні ОСОБА_2 .

Ухвалою суду від 04 березня 2025 року клопотання представника позивача ОСОБА_2 - адвоката Вялової І.М. про залишення позовної заяви без розгляду задоволено, позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання договорів оренди землі залишено без розгляду.

10 березня 2025 року представник відповідача Козирєва А.В. звернулась до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення у справі №485/1302/24 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3000,00 грн витрат на правову допомогу та 528,93 грн. витрат, пов`язаних з переїздом до іншого населеного пункту.

19 березня 2025 року до суду від представника позивача Вялової І.М. надійшли письмові заперечення на заяву про компенсацію витрат, пов`язаних з розглядом справи. Вважає, що зазначені позивачем витрати на професійну правничу допомогу є неспівмірними зі складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг, витраченим ним часом на надання таких послуг, які не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їх розміру, що суперечить принципу розподілу таких витрат. Разом з тим, вважає, що дану заяву подано поза межами строку подання такої заяви.

Від представника позивача Вялової І.М. до суду надана заява про розгляд вказаної заяви без її участі та без участі позивача, просить врахувати при ухваленні рішення попередньо надані письмові заперечення.

Від представника відповідача Козирєвої А.А. до суду надана заява про розгляд вказанох заяви без її участі та без участі відповідача, заяву підтримують.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу при розгляді даної справи не здійснювалось відповідно ч.2 ст.247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи та поданої заяви, оцінивши доводи заперечень, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви з таких підстав.

Згідно із частиною 6 ст. 142 ЦПК України суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про залишення позову без розгляду.

Частиною 1 статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини п`ятої статті 142 ЦПК України у разі залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Відповідно до положень частини 1 статті 44 ЦПК України, суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема, подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями; подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер; необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою.

Тобто, для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідач повинен довести, що позовна заява була залишена без розгляду внаслідок саме необґрунтованих дій позивача.

Звертаючись до суду з даним позовом позивачка усвідомлювала про його безпідставність, оскільки особисто під підпис у зошиті отримала кошти орендної плати за договорами ще до подачі позову, проте стверджувала про необгрунтованість дій відповідача щодо виконання зобов`язань у цій частині, у зв`язку із чим діяла недобросовісно, а тому відповідач має право на компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача на підставі ч.5 ст.142 та ст.141 ЦПК України.

Щодо розміру та обґрунтування вимог відповідача про компенсацію здійснених витрат.

23 липня 2024 року представником відповідача Козирєвою А.в. надано відзив на позов, в якому не зазначено, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат складає 3000 грн. за надання правничої допомоги, та що в подальшому сума витрат буде уточнена.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. У судовому засіданні сторони і їх представники підтвердили суду, що обізнані з їх процесуальними правами і обов`язками.

Таким чином, враховуючи, що, представником відповідача не було надано попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат на правову допомогу, суд не вбачає підстав для розподілу судових витрат з цих підстав.

Стаття 138 ЦПК України регулює витрати сторін та їхніх представників, що пов`язані з явкою до суду.

Витрати, пов`язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їхніх представників, а також найманням житла, несуть сторони (ч. 1 ст. 138 ЦПК України).

Граничний розмір компенсації за судовим рішенням витрат сторін та їхніх представників, що пов`язані з явкою до суду, встановлюється Кабінетом Міністрів України (ч. 3 ст. 138 ЦПК України).

Граничні розміри компенсації витрат, пов`язаних з розглядом цивільних, адміністративних та господарських справ, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2006 року № 590 "Про граничні розміри компенсації витрат, пов`язаних з розглядом цивільних, адміністративних та господарських справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави", згідно з додатком до якої витрати, пов`язані з переїздом до іншого населеного пункту та за наймання житла, - стороні, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, її представникові, не можуть перевищувати встановлені законодавством норми відшкодування витрат на відрядження.

Таке правове регулювання порядку здійснення цивільного судочинства не може обмежувати та/або заперечувати право сторони, на користь якої ухвалене судове рішення та яка понесла витрати, пов`язані з прибуттям до суду, й підтвердила їх документально.

Отже, вирішуючи питання про відшкодування витрат стороні, пов`язаних із прибуттям до суду, необхідно виходити з конкретних обставин справи, зважаючи на вид транспорту, яким скористалась особа, а також документи, подані нею на підтвердження здійснення цих витрат. Якщо на підтвердження здійснених стороною витрат, пов`язаних із прибуттям до суду, подано документи щодо проїзду транспортом загального користування, то такі витрати повинні бути відшкодовані у розмірі вартості квитка, з урахуванням обмежень, встановлених чинним законодавством. Такі витрати також можуть бути відшкодовані у розмірі витрат на пально-мастильні матеріали, з урахуванням встановлених норм за 1 кілометр пробігу, якщо вони підтверджені документально.

Вказане узгоджується з висновками Верховного Суду викладеними у постановах від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20), від 02 червня 2021 року у справі № 379/1437/18 (провадження № 61-11751св20), від 14.09.2022 року у справі № 509/6250/20 (провадження № 61-5923св22).

З матеріалів справи вбачається, що представник позивача Козирєва А.В. на підтвердження витрат, що пов`язані з явкою відповідача ОСОБА_1 до Снігурівського районного суду Миколаївської області, надав копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 , згідно якого він є власником транспортного засобу марки Volkswagen Caddy, 2006 року випуску, об`єм двигуна 1896; інформацію про розхід палива автомобілем Volkswagen Caddy з об`ємом 1.9 л, який становить 6.1 л; деталі маршруту с.Поляна (місце реєстрації та проживання ОСОБА_1 ) до м.Снігурівка (місце розташування Снігурівського районного суду Миколаївської області), відстань між якими становить 21 км; фіскальні чеки Ukrnafta від 14.08.2024 року на придбання палива вартістю за один літр 51,58 грн, 30.10.2024 року на придбання палива вартістю за один літр 51,99 грн., 04.12.2025 року на придбання палива вартістю за один літр 50,99 грн., 24.12.2025 року на придбання палива вартістю за один літр 51,99 грн., що відповідає датам судових засідань та у розрахунку витрат палива до відстані між вищезазначеними населеними пунктами у загальному розмірі становить 528,93 грн.

Таким чином, надані докази є достатніми в розумінні наведених обставин, що свідчить про наявність підстав для відшкодування понесених на явку до суду відповідача витрат у визначеному розмірі, оскільки відповідачем підтверджено, що він заправив саме власний автомобіль відповідним пальним та дійсно використав його на прибуття до суду з урахуванням середньої витрати пального таким транспортним засобом за даним маршрутом.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення заяви представника відповідача ОСОБА_3 в частині стягнення витрат, пов`язаних з переїздом до іншого населеного пункту з метою явки до суду відповідача.

Керуючись ст. 141, 142 ЦПК України, суд

ухвалив:

Заяву представника відповідача - адвоката Козирєвої Анни Володимирівни про компенсацію здійснених витрат, пов`язаних з розглядом справи - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , витрати, пов`язані з переїздом до іншого населеного пункту в розмірі 528,93 грн (п`ятсот двадцять вісім грн. 93к.).

У стягнення витрат на правничу допомогу - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів.

Суддя І.А.Квєтка

Дата складення повного судового рішення 28.03.2025.