Справа № 755/756/25
"01" квітня 2025 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі головуючої судді Марфіної Н.В. розглянувши в приміщенні суду в м. Києві у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін, цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - головного управління по м. Києву та Київській області до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет застави;
03.01.2025 року Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України»в особі філії - головного управління по м. Києву та Київській області звернулось до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за договором про споживчий кредит від 02 червня 2021 року №307_061 у розмірі 195146,47 грн.; звернути стягнення на предмет застави, а саме автомобіль марки KIA модель Sportage, тип загальний легковий універсал, № шасі (кузов, рама) НОМЕР_1 , рік випуску 2021, номер державної реєстрації НОМЕР_2 , колір - білий, що належить ОСОБА_1 на праві власності, шляхом реалізації предмета застави на електронних торгах відповідно до ЗУ «Про виконавче провадження» за початковою ціною, що має бути визначена на підставі оцінки. Проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій з метою погашення заборгованості ОСОБА_1 у розмірі 195 146,47 грн. в тому числі: 195 111,63 грн. заборгованості за кредитом та 34,84 грн. заборгованості за процентами перед АТ «Ощадбанк» за Кредитним договором №307_061 від 02 червня 2021 року.
Ухвалою суду від 16.01.2025 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідач будучи повідомлений належним чином про розгляд справи, процесуальним правом подати відзив на позовну заяву не скористався.
Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
За змістом ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Згідно ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
З матеріалів справи вбачається, що позивач не заперечує проти розгляду справи в заочному порядку та ухвалення у справі заочного рішення.
За наведених обставин, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення.
Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку.
Згідно ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачені відсотки.
Судом встановлено, що 02 червня 2021 року між Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_1 укладений Договір про споживчий кредит №307_061 (для придбання транспортного засобу) (а. с. 9-16).
Відповідно до пункту 2.2 Договору кредит надається в загальному розмірі 391 716,00 грн. на строк 36 місяці з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 01 червня 2024 року якщо інший строк та/або термін не буде встановлено згідно умовами Договору.
Згідно пункту 2.3 Договору кредит надається для придбання транспортного засобу за договором купівлі-продажу.
Відповідно до пункту 2.4.1 Договору за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати банку відповідну плату (проценти) у розмірі 0,01 % річних у гривні.
Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства.
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. (ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України)
Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. (ч.2 ст. 615 Цивільного кодексу України)
Відповідно до частини першої статі 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Згідно зі ст.ст. 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.
Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася, та сплати процентів, належних за договором.
Як підтверджується наявними у справі доказами, відповідач ОСОБА_1 порушила умови кредитного договору в частині своєчасного повернення кредиту, у зв`язку з чим станом на 28 жовтня 2024 року виникла заборгованість за Договором про споживчий кредит №307_061 яка становить 195146,47 грн., що складається з: загальної суми простроченого кредиту (основного боргу) - 195111,63 грн.; загальної суми відсотків - 34,84 гривень, що підтверджується наданими позивачем розрахунками заборгованості по вищезазначеному договору, в свою чергу відповідач не скористався процесуальним правом висловити свої заперечення на позов та надати докази, які мали підтвердити належне виконання відповідачем договірних зобов`язань.
Судом також встановлено, що 02 червня 2021 року між Акціонерним товариство «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_1 укладений договір застави майна №232.
Договірна вартість застави за погодженням сторін складає 652 860,00 грн.
Відповідно до пункту 7.1 Договору застави, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави у випадках, передбачених кредитним договором, цим договором та законодавством, в тому числі у разі невиконання або неналежного виконання заставодавцем умов зобов`язання, зокрема, але не виключно, якщо в строки, встановлені кредитним договором, заставодавець не поверне заставодержателю суму кредиту, та/або не сплатить проценти за користування кредитом, та/або не сплатить комісії та/або іншу заборгованість, платежі, неустойки (пені, штрафи), що передбачені та/або випливають із зобов`язання, а також у разі відкриття господарським судом щодо заставодавця провадження у справі про неплатоспроможність, а також в інших випадках, передбачених кредитним договором, а рівно у випадках, якщо будь - яка з гарантій/запевнень або будь-який документ, надані заставодавцем у відповідності з цим договором, виявляться недійсними.
Відповідно до пункту 7.4.1 Договору застави, заставодержатель має право звернути стягнення на предмет застави, будь-яким способом, не забороненим законодавством в тому числі, за рішенням суду у встановленому законодавством та цим договором порядку.
Відповідно до пункту 12 Кредитного договору повідомлення та інша кореспонденція між сторонами з уим договром здійснюється у письмовій формі шляхом направлення рекомендованих листів та/або вручення відповідних документів під особистий підпис іншої сторони, або іншим способом, який дозволяє достовірно довести дату та зміст відправки. Відповідна кореспонденція вважається направленою та отриманою належним чином, якщо її було направлено за адресою сторони, зазначеною у цьому договорі або в кредитній заявці або останньому письмовому повідомленні відповідної сторони.
Згідно витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, 02 червня 2021 року на спірний автомобіль накладено обтяження щодо заборони відчуження на підставі укладеного 02 червня 2021 року між Акціонерним товариство «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_1 договору застави майна №232.
22 серпня 2024 року Банк направив на адресу відповідача повідомлення про порушення забезпечених заставою зобов`язань за адресою, яка вказана позичальником у кредитному договорі, факт відправки повідомлення підтверджується рекомендованим повідомленням (а. с. 34-35)
Загальне правило щодо набуття права звернення стягнення на заставлене майно законодавчо закріплено як можливість задовольнити свої законні вимоги за рахунок заставленого майна, що надається на підставі рішення суду. Інше може бути встановлено законом або договором.
Згідно зі статтею 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).
Відповідно до статті 589 ЦК України у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку з пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.
Частинами першою та другою статті 560 ЦК України встановлено, що звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов`язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом.
Крім того, статтею 346 ЦК України однією з підстав припинення права власності визначено звернення стягнення на майно за зобов`язаннями власника.
Статтею 20 Закону України «Про заставу» визначено, що заставодержатель набуває права звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави.
Відповідно до частини першої статті 21 Закону України «Про заставу», реалізація заставленого майна здійснюється шляхом його продажу на аукціонах (публічних торгах), у тому числі у формі електронних торгів, якщо інше не передбачено договором, а державних підприємств та відкритих акціонерних товариств, створених у процесі корпоратизації, всі акції яких перебувають у державній власності, - виключно з аукціонів (публічних торгів).
Відповідно до частини першої статті 25 ЗУ «Про заставу» зкщо при реалізації предмета застави виручена грошова сума перевищує розмір забезпечених цією заставою вимог заставодержателя, різниця повертається заставодавцю.
Аналіз статей 546, 572, 576, 577 ЦК України, статей 1, 4 Закону України «Про заставу» дає підстави для висновку, що суть застави полягає в тому, що кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника.
Згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про порушення позичальником ОСОБА_1 умов кредитного договору, що полягає в тому, що позичальник грошові кошти в обумовлені сторонами строки не повернула, у зв`язку з чим у АТ «Державний ощадний банк України» виникло право за рахунок предмета застави здійснити задоволення своїх потреб.
За наведених обставин позовні вимоги Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - головного управління по м. Києву та Київській області до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет застави є обгрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.
В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягненню судовий збір, що був сплачений позивачем при звернені до суду у розмірі 3028 гривень 00 копійок.
Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 526, 610, 611, 629, 626, 1054 Цивільного кодексу України, ст.ст. 20, 21 ЗУ «Про заставу», ст.ст. 2, 10, 49, 76, 77-81, 89, 141, 209, 210, 223, 247, 265, 280, 354, 417 Цивільного процесуального кодексу України, суд -
Позов Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - головного управління по м. Києву та Київській області до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет застави - задовольнити.
Стягути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - головного управління по м. Києву та Київській області заборгованість за Договором про споживчий кредит №307_061 від 02 червня 2021 року в розмірі 195146 (сто дев`яносто п`ять тисяч сто сорок шість) гривень 47 копійок.
Звернути стягнення на предмет застави, а саме автомобіль марки KIA модель Sportage, тип загальний легковий універсал, № шасі (кузов, рама) НОМЕР_1 , рік випуску 2021, номер державної реєстрації НОМЕР_2 , колір - білий, що належить ОСОБА_1 на праві власності, шляхом реалізації предмета застави на електронних торгах відповідно до ЗУ «Про виконавче провадження» за початковою ціною, що має бути визначена на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій з метою погашення заборгованості ОСОБА_1 у розмірі 195 146,47 грн. в тому числі: 195 111,63 грн. заборгованості за кредитом та 34,84 грн. заборгованості за процентами перед АТ «Ощадбанк» за Кредитним договором №307_061 від 02 червня 2021 року.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - головного управління по м. Києву та Київській області області судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) гривень 00 копійок.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст рішення складено 01.04.2025 року.
Учасники справи:
Відповідач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ).
Суддя -