Справа № 366/205/25
Провадження № 2/366/314/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.03.2025 с-ще Іванків

Іванківський районний суд Київської області у складі головуючої судді Слободян Н.П.,

за участю секретаря судового засідання Німченко Н.Ю.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у підготовчому судовому засіданні в с-щі Іванків Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Іванківської селищної ради Вишгородського району Київської області про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

ОСОБА_1 (далі Позивач 1) та ОСОБА_2 (діла Позивач 2) звернулись в суд з позовом, у якому просили визнати за ними в рівних частках (по кожній) право власності на спадкове майно ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадщину після якої прийняв ОСОБА_4 , але не оформив своїх спадкових прав у встановленому законом порядку, а саме на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Будинок розміром житлової площі 36,1 кв.м, загальної 69,6 кв.м (в технічному плані під літерою «А»). Надвірні будівлі та споруди: прибудови «а», «а1»; споруди № №1-4 (огорожа, хвіртка, вигрібна яма, колодязь).

Позов мотивований тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер дядько Позивачі ОСОБА_4 , який проживав в с. Кухарі Вишгородського району Київської області. Після його смерті відкрилась спадщина, яка складалась із:

земельної ділянки з кадастровим номером :03:010:0060 розміром 0,7926 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва;

житловий будинок з господарськими будівлями, розташований в АДРЕСА_1 , що належав ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадщину після якої прийняв ОСОБА_4 , але не оформив своїх спадкових прав у встановленому законом порядку.

Спадщину після смерті ОСОБА_4 прийняли Позивачі шляхом подання заяви про прийняття спадщини в Іванківську державну нотаріальну контору.

У січні 2024 Позивачі звернулись до згаданої контори з проханням видати свідоцтво про право на спадщину за законом на зазначений житловий будинок, однак у видачі свідоцтва відмовлено через відсутність на нього правовстановлюючих документів.

Позивачі стверджують, що ОСОБА_4 побудувала будинок в 1944 році за власні кошти, але жодних правовстановлюючих документів не оформила. Позивачі є єдиними спадкоємцями та інших спадкоємців немає.

Тому, для захисту своїх невизнаних прав, Позивачі звернулись в суд з позовом.

Рух справи

22.01.2025 позовна заява надійшла до суду.

27.01.2025 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Підготовче судове засідання призначено на 27.02.2025.

27.02.2025 закрито підготовче судове засідання, справа призначена до розгляду по суті на 26.03.2025.

Позиції сторін

Позивачі у судове засідання не з`явились. У позовній заяві просили провести розгляд справи без їх участі, при цьому позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити.

Представник Відповідача у судове засідання не з`явився. Направив до суду клопотання, у якому просила проводити розгляд справи без її участі на підставі наявних матеріалів. Згідно з актом обстеження майна, пошкодженого під час проведення бойових дій на території с. Кухарі Вишгородського району Київської області спричинених збройною агресією зс рф, спірний житловий будинок зруйнований повністю (ІІІ категорія).

Керуючись ч.3 ст.211, ст. 223 ЦПК України, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи на підставі наявних матеріалів.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 4 ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Встановлені судом обставини справи та застосовані норми права

Згідно з ч.1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За загальним правилом статей 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. ст. 81, 82 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Судом встановлено таке.

ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 (а.с. 9).

За цим свідоцтвом його батьками є ОСОБА_5 та ОСОБА_3 .

ОСОБА_6 народилась ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження № НОМЕР_2 (а.с. 10)

За цим свідоцтвом її батьками є ОСОБА_5 та ОСОБА_3 .

09.06.1961 ОСОБА_6 уклала шлюб з ОСОБА_7 , що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_3 від 09.06.1961 (а.с. 11). Внаслідок укладення шлюбу змінила прізвище на ОСОБА_8 .

Таким чином, ОСОБА_4 та ОСОБА_9 є рідними братом та сестрою.

ОСОБА_10 народилась ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 від 29.10.1962 (а.с. 12). За цим свідоцтвом її батьками є ОСОБА_7 та ОСОБА_9

ІНФОРМАЦІЯ_6 уклала шлюб з ОСОБА_11 та змінила прізвище на ОСОБА_12 , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_5 від 06.08.1983 (а.с. 12)

ОСОБА_2 народилась ІНФОРМАЦІЯ_7 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_6 від 30.07.1996 (а.с. 13). За цим свідоцтвом її батьками є ОСОБА_7 та ОСОБА_9 .

Таким чином, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є рідними сестрами, матір`ю яких є ОСОБА_9 , яка є рідною сестрою ОСОБА_4 , матір`ю якого є ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_7 від 22.02.2006 (а.с. 8)

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_8 від 30.06.2015 (а.с. 7)

Згідно з довідкою Іванківської селищної ради від 14.01.2025 спірний житловий будинок рахується за померлою ОСОБА_3 на підставі запису у погосподарській книзі № 1 за 2021-2025 роки, об`єкт погосподарського обліку № 0011-3. Згідно з актом обстеження майна, пошкодженого під час проведення бойових дій на території с. Кухарі Вишгородського району Київської області спричинених збройною агресією зс рф № 2305/1-2156 від 19.07.2022, спірний житловий будинок зруйнований повністю (ІІІ категорія)

14.01.2025 постановою державного нотаріуса Іванківської державної нотаріальної контори Воробей Т.П. Позивачам відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спірний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що належав ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з відсутністю документів, що посвідчують право власності на спірний будинок. За даними нотаріальної контори після ОСОБА_3 шляхом спільного проживання прийняв ОСОБА_4 . Інших спадкоємців немає. Після ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадщину прийняли Позивачі заявою від 14.01.2025 (а.с. 14)

З технічного паспорта на спірне домоволодіння вбачається, що воно складається з таких будівель і споруд:

Будинок розміром житлової площі 36,1 кв.м, загальної 69,6 кв.м (в технічному плані під літерою «А»). Надвірні будівлі та споруди: прибудови «а», «а1»; споруди № №1-4 (огорожа, хвіртка, вигрібна яма, колодязь). Будинок, будівлі і споруди виготовлені у 1944 та 1990 роках (а.с. 17-19)

Відповідно до листа КП «БІТ Києво-Святошинської районної ради Київської області» від 05.01.2021, інвентаризаційна справа на спірний будинок в архіві підприємства не зареєстрована, інформація щодо реєстрації права власності відсутня (а.с. 20)

З огляду на встановлені обставини справи, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати Свідоцтво про право на спадщину.

В частині 1 статті 1297 зазначеного Кодексу встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачою йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Верховний суд України в п. 23 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 роз`яснив, що Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством.

За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно з ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Частиною 1 статті 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

За положеннями частини 1 статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст. 380 ЦК України житловий будинок є об`єктом права власності.

Відповідно до положень чинного на той час (на момент спорудження житлового будинку) ЦК УРСР 1963 року, Вказівок по порядку ведення погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених Центральним статистичним управлінням СРСР 13.04.1979 року № 11/5, Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції УРСР 31.10.1975 року за № 45/5, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки сільської ради, в т.ч. і виписки із погосподарських книг.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, яка затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, передбачала обов`язкову реєстрацію будинків у містах і селищах міського типу. У період чинності цієї інструкції до 13 грудня 1995 року державна реєстрація нерухомого майна у сільській місцевості не проводилася.

Згідно з листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем.

Судом встановлено, що спірний будинок з господарськими будівлями і спорудами побудовані до 1995 року ОСОБА_3 , яка є їх власником згідно із записами з погосподарської книги. Після смерті ОСОБА_3 спадщину прийняв ОСОБА_4 , який є дядьком Позивачів, однак він право власності на спадщину не оформив. Інших спадкоємців окрім Позивачів немає.

Позивачі не можуть оформити право на спадщину через відсутність в них правовстановлюючих документів.

Щодо знищення спірного домоволодіння, суд приходить до такого.

Представник Відповідача стверджує, що спірний будинок знищено та в своїх клопотаннях посилається на наявність відповідного Акту, який в розпорядження суду для дослідження не наданий.

Документами, які підтверджують знищення майна, можуть бути матеріали технічної інвентаризації, що засвідчують факт знищення майна, довідки органів внутрішніх справ України, акт про пожежу, офіційні висновки інших установ або організацій, які відповідно до законодавства уповноважені засвідчувати факт знищення майна тощо.

Такий висновок викладений у постанові КЦС ВС від 17.01.2019 у справі № 708/254/18.

Саме лише посилання Відповідача на факт знищення будинку без надання суду відповідних доказів не доводить наявності такого факту, оскільки він має бути підтверджений належними доказами.

Навіть якщо взяти до уваги той факт, що спірний будинок знищений, суд зазначає таке.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків, відшкодування моральної шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу місцевого самоврядування. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Постановою Кабінету Міністрів України № 326 від 20.03.2022, затверджено «Порядок визначення шкоди та збитків, завданих Україні внаслідок збройної агресії російської федерації», якою встановлено процедуру визначення шкоди та збитків, завданих Україні внаслідок збройної агресії російської федерації, починаючи з 19 лютого 2014 року.

22 травня 2023 року набув чинності Закон України «Про компенсацію за пошкодження та знищення окремих категорій об`єктів нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України, та Державний реєстр майна, пошкодженого та знищеного внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України» від 23.02.2023 за № 2923 (далі - Закон), який визначає правові та організаційні засади надання компенсації за пошкодження та знищення окремих категорій об`єктів нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України, з дня набрання чинності Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року N 64/2022, а також правові засади створення та ведення Державного реєстру майна, пошкодженого та знищеного внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією російської федерації проти України.

Відповідно до підпунктів «а» та «д» пункту 1 статті 2 зазначеного Закону, отримувачами компенсації за пошкоджені/знищені об`єкти нерухомого майна є: фізичні особи - громадяни України, які є:

а) власниками пошкоджених/знищених об`єктів нерухомого майна;

д) спадкоємцями осіб, визначених підпунктами "а"-"ґ" цього пункту.

Таким чином, Позивачі належать до категорії осіб, які відповідно до вищезазначеного, є отримувачами компенсації за пошкоджені/знищені об`єкти нерухомого майна.

На підставі викладеного, на думку суду, право на отримання правовстановлюючого документу на нерухоме майно, має особа, яка є власником цього майна, дане право нерозривно пов`язане з особою спадкодавця, а тому, після його смерті, спадкоємці за відсутності правовстановлюючих документів не мають можливості отримати правовстановлюючий документ на спадкове майно в позасудовому порядку.

Враховуючи, що визнання права власності на спадкове майно є винятковим способом захисту, який має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, а також враховуючи недоведеність Відповідачем факту знищення майна, враховуючи принцип змагальності сторін у цивільному процесі, суд вважає, що вимоги Позивачів про визнання права власності на спірне домоволодіння підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 200, 211, 223, 247, 259, 263 265, 268, 273, 353, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , в рівних частках, по кожній, право власності на спадкове майно ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадщину після якої прийняв ОСОБА_4 , але не оформив своїх спадкових прав у встановленому законом порядку, а саме на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Будинок розміром житлової площі 36,1 кв.м, загальної 69,6 кв.м (в технічному плані під літерою «А»). Надвірні будівлі та споруди: прибудови «а», «а1»; споруди № №1-4 (огорожа, хвіртка, вигрібна яма, колодязь).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій ст. 358 ЦПК України.

Повний текст рішення складено 26.03.2025.

Повне найменування сторін

Позивачі:

ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , адреса: АДРЕСА_2 . РНОКПП: НОМЕР_9 );

ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , адреса: АДРЕСА_3 . РНОКПП: НОМЕР_10 )

Відповідач: Іванківська селищна рада Вишгородського району Київської області (Київська область, Вишгородський район, с-ще Іванків, вул. І. Проскури, 7. Код ).

Суддя Н.П. Слободян