ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

01 квітня 2025 року

м. Харків

справа № 953/5624/24

провадження № 22-ц/818/1460/25

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Пилипчук Н.П., Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря: Сізонової О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за заявою керівника Дергачівської окружної прокуратури Харківської області про забезпечення позову по цивільній справі за позовом Керівника Дергачівської окружної прокуратури Харківської області, в інтересах держави в особі: Харківської митниці Державної митної служби України до ОСОБА_1 про стягнення збитків, завданих кримінальним правопорушенням, -

за апеляційною скаргою Дергачівської окружної прокуратури Харківської області на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 26 листопада 2024 року, постановлене суддею Зубом Г.А.

в с т а н о в и в :

У червні 2024 року Керівник Дергачівської окружної прокуратури Харківської області, в інтересах держави в особі: Харківської митниці Державної митної служби України, звернувся до суду із позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_1 на користь держави в особі Харківської митниці Державної митної служби України, завдані кримінальним правопорушенням, в розмірі 255085,73 грн, з яких: мито 13795,10 грн; акцизний податок 198776,35 грн; додаткова сума податку на додану вартість 42514,29 грн.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 28.06.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

18.11.2024 Керівник Дергачівської окружної прокуратури м. Харкова подав до суду заяву про забезпечення позову, в якій просив вжити заходи забезпечення позову шляхом встановлення відповідачу заборони на відчуження нерухомого майна: гаражного боксу № НОМЕР_1 , загальною площею 18,0 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , р.н.о.н.м. НОМЕР_2 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_1 .

Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 26 листопада 2024 року у задоволенні заяви відмовлено.

В апеляційній скарзі Керівник Дергачівської окружної прокуратури Харківської області просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нову постанову, якою задовольнити заяву про забезпечення позову в повному обсязі.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм процесуального права; зазначає, що наведені заявником обставини дають підстав вважати, що існує реальна загроза ускладнення або унеможливлення виконання рішення суду у разі задоволення позову. Вказує, що надано докази для необхідності вжиття заходів забезпечення позову, оскільки ціна позову становить 255085,73 грн. Суд першої інстанції не надав оцінки наявним в матеріалах справи доказам та безпідставно відмовив у забезпеченні позову.

Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1ст. 367 ЦПК України- в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив із того, що в матеріалах справи будь-які докази на підтвердження реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову відсутні, як і не надано доказів відчуження спірного майна, а тому дану заяву суд вважає передчасною.

Проте з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів повністю погодитись не може.

Відповідно до положень ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Положеннями статті 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову. Одним із видів такого забезпечення є накладення арешту на майно, заборона вчиняти певні дії, тощо.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч.3ст.150 ЦПК України).

За змістом статті 151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову.

Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача (який може сховати майно, продати знищити або знецінити його), що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення. Забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який за час розгляду справи може приховати майно, продати, знищити чи знецінити його тощо.

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Тобто, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлюються ухвалою суду, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Отже вжиття заходів забезпечення позову має бути співмірними з заявленими позовними вимогами.

Звертаючись до суду із позовом, позивачка посилалась на те, що предметом позову є стягнення коштів з відповідача на користь держави у сумі 255085,73 грн.

В матеріалах справи наявні відомості, що відповідачу станом на 16.10.2024 на праві власності належить гаражний бокс № НОМЕР_1 , загальною площею 18,0 кв.м., що розташований за адресою: м.Харків, вул. Поздовжня,7.

Заявник зазначає, що середня вартість гаражних боксів у Київському районі м.Харкова становить від 100 до 250 тисяч гривень.

Дані про наявність у відповідача іншого майна відсутні. Разом з тим заборона відчуження не впливає на можливість використання цього майна в побутовій діяльності, а у разі його відчуження виконати рішення суду буде неможливо.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі для попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Враховуючи предмет спору, а також те, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті, - колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для забезпечення позову.

Колегія суддів вважає за необхідне забезпечити позов, шляхом заборони відчуження належного відповідачу нерухомого майна.

Такі заходи забезпечення позову є співмірними заявленим позовним вимогам та достатніми для забезпечення виконання рішення суду у майбутньому.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що співмірним, необхідним і достатнім заходом забезпечення позову у спірних правовідносинах є вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони відчуження нерухомого майна, що належить на праві власності відповідачу.

За таких обставин ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, а заява про забезпечення позову підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 4 ч.1ст.376ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю/або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст. ст.367,368,374,376,381,382,383,384 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Дергачівської окружної прокуратури Харківської області - задовольнити.

Ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 26 листопада 2024 року скасувати.

Заяву Дергачівської окружної прокуратури Харківської області про забезпечення позову - задовольнити.

Вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони відчуження нерухомого майна, саме гаражного боксу № НОМЕР_1 , загальною площею 18,0 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , р.н.о.н.м. НОМЕР_2 , яке належить на праві власності та зареєстроване за ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) до розгляду справи по суті та набрання судовим рішенням законної сили.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: Н.П. Пилипчук

О.Ю. Тичкова

Повний текст судового рішення виготовлено 01.04.2025 року.