Справа №949/2310/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2025 року Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:

головуючого судді: Оборонової І.В.,

за участю секретаря: Волкодав А.А.,

позивачки: ОСОБА_1 ,

відповідачів: ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дубровиця у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом та просить встановити факт її спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу із ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 , з 2017 року по день зникнення безвісти ОСОБА_6 , тобто по ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позовну заяву обгрунтовує тим, що 17 жовтня 2024 року, виконуючи військовий обов`язок, в бою за Україну, її свободу і незалежність, під час виконання бойових завдань в районі населеного пункту с.Синьківка, Куп`янського району Харківської області, внаслідок безпосередніх зіткнень з ворогом, під час бою, безвісти зник ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З ОСОБА_6 позивачка почала зустрічатись в 2014-2015 роках, а вже з 2017 року вони стали проживати разом в її будинку по АДРЕСА_1 . Вони були пов`язані спільним побутом, вели спільне господарство, мали взаємні права та обов`язки, в тому числі, спільні витрати по утриманню та ремонту житла, спільне харчування, купували майно для спільного користування, надавали один одному взаємну допомогу, тобто їхні відносини ґрунтувалися на почуттях взаємної поваги та любові один до одного і їх все влаштовувало, а тому, вони не бачили потреби у тому, щоб реєструвати шлюб у органах реєстрації актів цивільного стану. Майже всі свята вони проводили в колі рідних та друзів. В березні 2022 року ОСОБА_6 було мобілізовано до лав Збройних Сил України.

На даний час, оскільки позивачка у свій час не зареєструвала з ним шлюб, то вона не може в повному обсязі реалізувати свої права, а саме, належним чином комунікувати з органами військового управління, подавати заяви до уповноважених органів щодо розшуку ОСОБА_6 та ініціювати питання виплати грошових коштів.

Встановити факт її постійного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_6 їй потрібно для реалізації прав, передбачених Законом України "Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин", як члену сім`ї особи, зниклої безвісти, а саме як дружини. З цих підстав просить заяву задоволити.

В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та просила їх задоволити із наведених у позові підстав. Додатково пояснила, що після приїзду ОСОБА_6 із російської федерації, вони в 2014-2015 роках почали зустрічатися. Коли ОСОБА_6 у 2017 році виповнилося 50 років, то його рідні сестри запропонували разом із святкуванням його ювілею, одночасно зробити заручини, на підтвердження чого нею долучено до матеріалів справи фото зі святкування. З того часу ОСОБА_6 почав з нею проживати однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Позивачка з ОСОБА_6 разом вели спільне господарство, були пов`язані спільним побутом, спільно харчувалися, мали взаємні права та обов`язки, купували майно для спільного користування, надавали один одному взаємну допомогу. Після того, як ОСОБА_6 почав служити, то у відпустку він приїжджав до неї, а коли їхав, то разом купували йому речі і продукти харчування, а також вона часто надсилала йому посилки, поки він служив. Коли ОСОБА_6 зник, то сповіщення було адресовано на її ім`я. Також саме їй були повернуті з військової частини його речі.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги визнав та пояснив, що ОСОБА_6 - це його рідний брат. У 2017 року ОСОБА_6 переїхав до ОСОБА_1 і з того часу вони почали разом спільно проживати у її будинку однією сім`єю. Вони разом вели спільне господарство, мали спільний побут та спільний бюджет. ОСОБА_6 вважав ОСОБА_1 своєю дружиною. Перед тим, як ОСОБА_6 було мобілізовано, то вони з ним спілкувалися кожного дня, а потім спілкувалися лише по телефону, а тому про їх спільне з ОСОБА_1 життя, він добре обізнаний.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги визнала та додатково пояснила, що ОСОБА_6 - це її рідний брат, з яким вона почала добре спілкуватися з 2021 року, відтоді їй відомо, що він із ОСОБА_1 проживав разом однією сім`єю. ОСОБА_3 приїжджала до них в гості, а вони приїжджали в гості до неї. Коли ОСОБА_6 був призваний до лав Збройних Сил України, то вони продовжували часто спілкуватися, а минулого літа, він їй телефонував майже кожного дня. Під час телефонних розмов, він завжди згадував ОСОБА_1 , називавши її своєю дружиною. Також він розповідав, що пропонував ОСОБА_1 зареєструвати шлюб, але до цього так і не дійшло.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_4 позовні вимоги не визнала та пояснила, що ОСОБА_6 - це її рідний брат. З 2017 року ОСОБА_6 із ОСОБА_1 дійсно почали проживати разом однією сім`єю та любили один одного. ОСОБА_6 навіть пропонував їй одружитися. За спільні кошти вони купували різні речі та будівельні матеріали.

В судовому засіданні ОСОБА_5 позовні вимоги визнала частково та пояснила, що ОСОБА_6 - це її рідний брат. Позивачка з її братом ОСОБА_6 проживали разом однією сім`єю, але час від часу у них були сімейні сварки. ОСОБА_6 їй пропонував офіційно одружитися, але ОСОБА_1 на це з невідомих причин не погоджувалась. Також він їй розповідав, що усі відомості стосовно проходження ним військової служби він надав ОСОБА_1 .

В судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснила, що ОСОБА_1 із ОСОБА_6 , починаючи із 2017 року постійно проживали разом в одному будинку. Вони допомагали один одному по господарству, були, як справжня сім`я, тобто як чоловік і дружина.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснила, що з 2017 року ОСОБА_6 та ОСОБА_1 постійно проживали разом однією сім`єю, жили як чоловік і дружина, допомагали один одному по господарству. Коли ОСОБА_6 повертався із війни у відпустку додому, то ОСОБА_1 дбала про нього, а коли знову їхав на війну, то збирала йому сумку із продуктами харчування та речами.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_9 пояснила, що у 2017 році ОСОБА_6 переїхав проживати до ОСОБА_1 і вони почали проживати постійно разом однією сім`єю, а потім ОСОБА_6 влаштувався на роботу та отриманий дохід, вони витрачали спільно.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_10 пояснила що коли ОСОБА_6 у 2017 році виповнилося 50 років, то він із ОСОБА_1 на свій ювілей заручився, після чого переїхав до неї. Проживали вони однією сім`єю, а жили добре, душа в душу. У ОСОБА_1 було троє дітей, але ОСОБА_6 полюбив їх, як рідних, а діти полюбили його. Вони разом працювали і вели спільне господарство. Коли ОСОБА_6 йшов на роботу, ОСОБА_1 завжди давала йому обід, турбувалися один про одного.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_11 пояснила, що ОСОБА_6 та ОСОБА_1 з 2017 року почали постійно спільно проживали однією сім`єю, як чоловік і дружина, оскільки того року ОСОБА_6 прийшов до неї у свати. Вони спільно працювали та вели спільне господарство. Коли ОСОБА_6 пішов служити у Збройні Сили України, то ОСОБА_1 допомагала йому, купували разом речі та продукти харчування, відправляла часто йому посилки.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_12 пояснила, що позивачка є її матір`ю. У 2017 році у ОСОБА_6 був ювілей 50 років. З того дня він почав проживати з ними у їх будинку, оскільки вони разом святкували їх заручини. З того часу вони почали однією сім`ю, вели спільне господарство. У них були хороші відносини, вони були повноцінною сім`єю, як чоловік і дружина. Коли мати була на заробітках, то він ходив на роботу, давав зароблені кошти. Він піклувався про них, як про рідних дітей, тому про нього у неї лише добрі спогади, бо він своїх дітей не мав, а до них відносився дуже добре.

Заслухавши позивачку, відповідачів та свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовну заяву слід задоволити з наступних підстав.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (стаття 2 ЦПК України).

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Судом встановлено, що 21 жовтня 2024 року від військової частини НОМЕР_1 на ім`я начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 надійшло сповіщення за №1827/7928, з проханням повідомити дружину ОСОБА_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , про те, що її чоловік ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , старший стрілець оператор стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , який 17 жовтня 2024 року, будучи вірним військовій присязі, українському народові, мужньо виконуючи військовий обов`язок, в бою за Україну, її свободу і незалежність, під час виконання бойових завдань в районі населеного пункту с.Синьківка Куп`янського району Харківської області, внаслідок безпосередніх зіткнень з ворогом, під час бою зник безвісти (а.с.5).

22 жовтня 2024 року від ІНФОРМАЦІЯ_3 на ім`я ОСОБА_1 видано сповіщення сім`ї №10810 про те, що її чоловік, солдат ОСОБА_6 військовослужбовець, призваний по мобілізації, будучи вірним військовій присязі, українському народові, мужньо виконуючи військовий обов`язок, в бою за Україну, її свободу і незалежність, під час виконання бойових завдань в районі населеного пункту с.Синьківка Куп`янського району Харківської області, внаслідок безпосередніх зіткнень з ворогом, під час бою 17 жовтня 2024 року зник безвісти (а.с.6).

Як вбачається із повідомлення Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини за вих. №174.6/С99.5/25/НД/42.1.1 від 14 лютого 2025 року, яке адресовано позивачці ОСОБА_1 , на її звернення щодо з`ясування долі зниклого безвісти військовослужбовця ОСОБА_6 розглянуто в межах компетенції та Уповноваженим Верховної Ради України з прав людини вживаються усі можливі заходи щодо встановлення долі військовослужбовця (а.с.90-91).

Також у матеріалах справи міститься повідомлення начальника управління цивільно-військового співробітництва штабу ІНФОРМАЦІЯ_4 від 06 лютого 2025 року, яке адресовано ОСОБА_1 , де значиться, що її зверненні розглянуто щодо можливої бездіяльності та неправомірних дій з боку командування військової частини НОМЕР_1 та з інших питань, за результатом якого, інформація, викладена у зверненні, не знайшла свого підтвердження (а.с.93).

Пунктом 6 рішення Конституційного Суду від 03 червня 1999 № 5-рп/99 установлено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт тощо.

За приписами ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Згідно з ч.1, 2 ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них прав та обов`язків подружжя.

Відповідно до ч.1 ст.36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Згідно зі ст.74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

При застосуванні ст. 74 Сімейного кодексу України слід виходити з того, що указана норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ППК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі №644/6274/16-ц (провадження № 14-283цс18) вказано, що обов`язковими умовами для визнання особи членом сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки.

Відповідно до статей 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи в межах вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказування не можуть ґрунтуватись на припущеннях.

Встановлення факту проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу передбачає доведення перед судом факту їх спільного проживання, наявності у них спільного побуту, виникнення між ними у зв`язку із цим взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю.

Під спільним проживанням слід розуміти постійне фактичне мешкання чоловіка та жінки за однією адресою, збереження ними у такому житлі переважної більшості своїх речей, зокрема щоденного побутового вжитку, сприйняття ними цього місця проживання як свого основного, незалежно від того, що будь-хто із них за особливістю своєї роботи/служби зумовлений тривалий час бути відсутнім за цим місцем проживання (несення військової служби, вахтовий метод роботи).

Спільний побут, в свою чергу, передбачає ведення жінкою та чоловіком спільного господарства, наявність спільного бюджету, витрат, придбання майна для спільного користування, в тому числі за спільні кошти та внаслідок спільної праці, спільна участь в утриманні житла, його ремонт, спільне харчування, піклування чоловіка та жінки один про одного/надання взаємної допомоги тощо.

До прав та обов`язків, притаманних подружжю, слід віднести, зокрема, але не виключно, існування між чоловіком та жінкою, реалізацію ними особистих немайнових прав, передбачених главою 6 СК України, тощо. При цьому має бути встановлена і доведена саме сукупність вказаних усталених обставин та відносин, оскільки самі по собі, наприклад, факти перебування у близьких стосунках чоловіка та жінки або спільна присутність їх на святах, або пересилання коштів, або періодичний спільний відпочинок, або проживання за однією адресою, факт реєстрації за такою адресою при відсутності інших наведених вище ознак, не можуть свідчити, що між чоловіком та жінкою склались та мали місце усталені відносини, притаманні подружжю.

Наведені правові висновки суду повністю узгоджуються із правовими позиціями, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 554/8023/15-ц, постановах Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі № 244/4801/13-ц, від 28 листопада 2018 року у справі № 127/11013/17, від 16 січня 2019 року у справі № 343/1821/16-ц, від 27 лютого 2019 року у справі № 522/25049/16-ц, від 27 березня 2019 року у справі № 354/693/17-ц, від 17 квітня 2019 року у справі № 490/6060/15-ц, від 15 серпня 2019 року у справі № 588/350/15, від 23 вересня 2019 року у справі № 279/2014/15-ц, від 10 жовтня 2019 року у справі № 748/897/18, від 11 грудня 2019 року у справі № 712/14547/16-ц, від 12 грудня 2019 року у справі № 490/4949/17, від 18 грудня 2019 року у справі № 761/3325/17-ц, від 24 січня 2020 року у справі № 490/10757/16-ц, від 09 листопада 2020 року у справі № 757/8786/15-ц та від 03 листопада 2022 року у справі № 361/4744/19.

Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно-правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання. Підтвердженням цього може бути їх реєстрація за таким місцем проживання, пояснення свідків, представників житлово-експлуатаційної організації. Щодо часу проживання слід зазначити, що за своєю природою проживання однією сім`єю спрямоване на довготривалі відносини (постанова Верховного Суду від 30 жовтня 2019 року у справі № 643/6799/17 (провадження № 61-1623св19)).

Відповідно до висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 07 грудня 2020 року в справі № 295/14208/18-ц, від 03 березня 2021 року в справі № 127/28507/15 належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема: свідоцтва про народження дітей; довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть одного із «подружжя»; свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства.

Факт спільного відпочинку сторін, спільна присутність на святкуванні свят, пересилання відповідачем коштів на рахунок позивачки, самі по собі, без доведення факту ведення спільного господарства наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, не може достовірно свідчити про те що між сторонами склались та мали місце усталені відносини, які притаманні подружжю (постанови Верховного Суду від 23 вересня 2021 року у справі № 204/6931/20, від 30 червня 2022 року у справі № 694/1540/20).

Для встановлення спільного проживання однією сім`єю до уваги беруться показання свідків про спільне проживання фактичного подружжя та ведення ними спільного побуту, документи щодо місця реєстрації (фактичного проживання) чоловіка та жінки, фотографії певних подій, документи, що підтверджують придбання майна на користь сім`ї, витрачання коштів на спільні цілі (фіскальні чеки, договори купівлі-продажу, договори про відкриття банківського рахунку, депозитні договори та інші письмові докази) тощо.

Показання свідків та спільні фотографії не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.

Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 12 грудня 2019 року у справі № 466/3769/16 (провадження № 61-5296св19), від 27 лютого 2019 року у справі № 522/25049/16-ц (провадження № 61-11607св18), від 11 грудня 2019 року в справі № 712/14547/16-ц (провадження № 61-44641св18), від 24 січня 2020 року в справі № 490/10757/16-ц (провадження № 61-42601св18).

Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства / фактичного місця проживання від 29 жовтня 2024 року ОСОБА_1 проживає по АДРЕСА_1 разом із ОСОБА_6 та вели разом спільне господарство (а.с.7-8).

З долучених до матеріалів позовної заяви копій фотографій встановлено, що на них зображено ОСОБА_6 разом із позивачкою ОСОБА_1 та іншими членами їх сім`ї, перебуваючи на сімейних святах, на відпочинку та інших зустрічах (а.с.13-18, 42).

Крім того, в матеріалах справи міститься копія паспорта громадянина України ОСОБА_6 (а.с.40-41).

Також до матеріалів справи позивачкою долучено копію банківської картки НОМЕР_2 , яку їй залишив ОСОБА_6 (а.с.12).

Як вбачається із копій квитанцій за період з 20 лютого 2019 року по 01 грудня 2023 року, ОСОБА_6 перераховував на картку, яка належить дочці позивачки - ОСОБА_12 грошові перекази (а.с.45-57) .

З копій переписки із телефона вбачається, що позивачка із ОСОБА_6 переписувалася через різні месенджери, що позивачка підтвердила і в судовому засіданні (а.с.43-44).

Крім того, у матеріалах справи наявні копії товаро-транспортних накладних компанії «Нова пошта», відповідно до яких ОСОБА_6 надсилав посилки ОСОБА_1 (а.с.9-11).

У постанові від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19) Велика Палата Верховного Суду вказала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс.

Отже, для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18 січня 2024 року по справі № 560/17953/21 вказала, що рішення стосовно фактів, що мають юридичне значення, прийняті у позасудовому порядку, можуть бути оскаржені до судів адміністративної юрисдикції. Юридичні факти, які належать встановлювати в судовому порядку, вирішуються судами цивільної юрисдикції за правилами ЦПК України.

Частиною 1 ст. 315 ЦПК України визначено перелік юридичних фактів, які можуть бути встановлені судом, зокрема проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу (п. 5).

Суд зазначає, що позасудовий порядок встановлення указаного факту чинним законодавством не передбачений.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2020 року у справі № 644/6785/18 зазначено, що суд вправі розглядати справи про встановлення юридичних фактів, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Тобто, від встановлення такого факту залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян та встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Позивачка належним чином обгрунтувала мотиви звернення до суду із заявою про встановлення юридичного факту та юридичні наслідки його встановлення. Зокрема позивачка вказала, що встановлення цього факту надасть їй змогу повноцінно займатися пошуками чоловіка, належним чином комунікувати з органами військового управління, офіційно подавати заяви до уповноважених органів щодо його розшуку та реалізувати соціально - економічні права, зокрема пов`язані з отриманням соціальних виплат, субсидій, оскільки вона матиме право на отримання пенсії (матеріальної допомоги) та пільг в установленому законом порядку відповідно до п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».

Зібрані докази, а саме, показання свідків щодо обставин спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу позивачки ОСОБА_1 та ОСОБА_6 та досліджені письмові докази, враховуючи наведені правові позиції Верховного Суду, повністю підтверджують та об`єктивно, достовірно вказують на те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_6 у період з 2017 року по день зникнення безвісти 17 жовтня 2024 року, проживали однією сім`єю, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, мали взаємні права і обов`язки, несли спільні витрати в інтересах сім`ї, а між ними існували відносини, притаманні подружжю і є такими, з якими закон пов`язує правовий статус жінки та чоловіка, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, а тому заяву слід задоволити

На підставі вищевикладеного та керуючись статтями ст.ст. 12, 13, 81, 89, 133, 141, 259, 263-265, 280 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу - задоволити.

Встановити факт спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 із ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 , з 2017 року по день зникнення безвісти ОСОБА_6 , тобто по ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Апеляційна скарга на рішення може бути подана через Дубровицький районний суд Рівненської області в Рівненський апеляційний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Повний текст рішення суду складено 24 березня 2025 року о 16-00 год.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст.265 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , проживає по АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_4 , виданий 20 серпня 1997 року Дубровицьким РВ УМВС України в Рівненській області.

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , проживає по АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер невідомий, паспорт громадянина України ID-картка № НОМЕР_5 від 03 грудня 2018 року, орган, що видав 5617.

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , проживає по АДРЕСА_3 , ідентифікаційний номер невідомий, паспорт громадянина України серії НОМЕР_6 , виданий 11 серпня 2006 року Дубровицьким РВ УМВС України в Рівненській області.

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , проживає по АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер невідомий, паспорт громадянина України серії НОМЕР_7 , виданий 03 лютого 1997 року Дубровицьким РВ УМВС України в Рівненській області.

Відповідач: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , проживає по АДРЕСА_4 , ідентифікаційний номер невідомий, паспорт громадянина України ID-картка № НОМЕР_8 від 24 лютого 2020 року, орган, що видав 5617.

Суддя:підпис

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду

Суддя Дубровицького

районного суду

Рівненської області Оборонова І.В.