Провадження № 2/202/1110/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2025 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Слюсар Л.П.,

за участю секретаря - Пеки Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Авдіївської міської військової адміністрації Покровського району Донецької області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог: Департамент реєстрації Харківської міської ради, державний нотаріус другої Харківської міської державної нотаріальної контори (відокремлений підрозділ) Волохіна О.В., про визнання права власності на нерухоме майно,-

ВСТАНОВИВ:

14 жовтня 2024 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в особі представника, адвоката Шмуйлової І.М., звернулися засобами поштового зв`язку до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська із позовною заявою до Авдіївської міської військової адміністрації Покровського району Донецької області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог: Департамент реєстрації Харківської міської ради, державний нотаріус другої Харківської міської державної нотаріальної контори (відокремлений підрозділ) Волохіна О.В., про визнання права власності на нерухоме майно.

В обґрунтування позовних вимог посилаючись на те, що квартира, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві приватної спільної власності: ОСОБА_1 - 1/4 частина; ОСОБА_4 1/4 частина; ОСОБА_5 - 1/4 частина; ОСОБА_6 -1/4 частина, згідно з рішенням від 10 січня 2001 року № 20 виконавчого комітету міської ради м.Авдіївка Донецької області, про що видано свідоцтво про право власності на житло від 10 січня 2001 року, яке було зареєстровано у Донецькому бюро технічної інвентаризації, про що було зроблено запис у реєстрову книгу №27 за реєстровим № 4890 від 25.01.2001 року.

Відповідно до матеріалів ЖЕО 5671 на початку лютого 2024 року мало місце порушення законів ведення війни, що полягало у здійсненні обстрілу військовослужбовцями збройних сил чи інших відомств РФ із невстановленого виду озброєння та снарядами невстановленого калібру по житловому будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_2 , що призвело до пошкодження вказаного будинку та квартири АДРЕСА_3 за вищевказаною адресою (ЄО 5671 від 26.04.2024), що підтверджується витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань про кримінальне провадження № 0000652 за ч.1 ст.438 КК України.

За виниклою необхідністю у державній реєстрації прав на нерухоме майно, позивачі звернулась до Департаменту реєстрації Харківської міської ради, Харківської області.

Рішеннями державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту реєстрації Харківської міської ради за результатом розгляду заяв Позивачів від 19.04.2024 року та 23.09.2024 року - відмовлено у проведенні державної реєстрації права власності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з тим, що подані ними документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

На цей час позивачі мають право на компенсацію за пошкоджений внаслідок бойових дій, спричинених збройною агресією російської федерації проти України, об`єкт нерухомого майна. У зв`язку з тим, що право власності позивачами на квартиру набуто до 2013 року, реєстрацію власності проведено лише у бюро технічної інвентаризації, у зв`язку з чим відповідні відомості до Державного реєстру прав власності не внесені. На даний час відсутня можливість надання відповідних документів з Комунального підприємства Бюро Технічної Інвентаризації м. Донецька, оскільки за інформацією Авдіївської міської військової адміністрації Покровського району Донецької області архіви втрачені через збройну агресію російською федерації в Україні.

Зазначили, що на час звернення з позовом до суду співвласник ОСОБА_6 , яка є матір`ю позивача ОСОБА_1 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ОСОБА_1 звернулась 09.05.2024 року до державного нотаріуса Волохіної О.В. Другої Харківської міської нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на частку в квартирі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 після смерті її матері ОСОБА_6 . Інші спадкоємці після смерті ОСОБА_6 -відсутні. На підставі поданої заяви було заведено спадкову справу № 167П/2024.

Однак, нотаріус відмовив ОСОБА_1 , у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на частку у квартирі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належала її матері, ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з тим, що право власності у спадкодавця не підтверджується, згідно чинного законодавства, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Реєстрі прав власності на нерухоме майно та неможливо отримати інформацію про зареєстровані права до 01 січня 2013 року на вищезазначену квартиру із органів БТІ Донецької області, що підтверджується наданою до матеріалів позовної заяви постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 09.05.2024 року.

Отже, на підставі вказаних доводів та письмових доказів, вважає, що існують об`єктивні, непереборні, істотні труднощі у вчиненні дій щодо отримання свідоцтва про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_6 у нотаріальному порядку та подальшої реєстрації прав власності на підставі даного свідоцтва.

Вважає, що нею було вжито усіх необхідних та передбачених законом заходів для реалізації спадкових прав. В позасудовому порядку вирішити дане питання не виявляється за можливе.

Просили суд: визнати право власності за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на 1/4 частину квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; визнати право власності за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на 1/4 частину квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; визнати право власності за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на 1/4 частину квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; визнати право власності за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на 1/4 частину квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX зі змінами, з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан.

Відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, Вища рада правосуддя рішенням від 11.06.2024 року № 1802/0/15-24 «Про зміну територіальної підсудності судових справ Авдіївського міського суду Донецької області» змінила з 01 липня 2024 року територіальну підсудність судових справ Авдіївського міського суду Донецької області шляхом її передачі до Індустріального районного суду міста Дніпропетровська.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями 14 жовтня 2024 року, головуючим суддею у розгляді вказаної справи визначено суддю Слюсар Л.П. ухвалою якої від 18 жовтня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 08 січня 2025 року закрито підготовче провадження у справі.

Позивачі та представник позивачів в судове засідання не з`явилися. Відповідно до заяв просили суд здійснювати розгляд прави без участі сторони позивачів та задовольнити позов.

Представник відповідача Авдіївської міської військової адміністрації Покровського району Донецької області в судове засідання не з`явився. Про час і місце слухання справи повідомлялись належним чином через підсистему «Електронний суд». Відповідно до заяви, представника відповідача - Малярчик Е.Е., повноваження якого підтверджуються випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, документ сформований в системі «Електронний суд», 09.02.2025 року просила суд розглядати справу без їх участі. Проти задоволення позовних вимог не заперечують.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч.5 ст.268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Суд вважає за можливе розглянути справу за наявними доказами.

Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав:

Судом встановлено, що згідно з копією свідоцтва про право власності на житло від 10 січня 2001 року, виданого Виконавчим комітетом Авдіївської міської ради Донецької області, квартира за адресою: АДРЕСА_1 , перебуває у приватній спільній сумісній власності ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 в рівних частках, про що в БТІ м. Донецька 25.01.2001 року внесено реєстраційний запис за реєстровим номером 4890 в реєстрову книгу № 27.

Згідно з копією технічного паспорту від 10.01.2001 року, квартира АДРЕСА_4 , має загальну площу 64,00 кв.м, житлова площа 43,80 кв.м.

Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 5 від 22 листопада 2023 року ОСОБА_9 12 березня 2005 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_10 , актовий запис №43, прізвище після одруження « ОСОБА_11 ».

Згідно з копією повторного свідоцтва про розірвання шлюбу серія НОМЕР_1 шлюб між ОСОБА_10 та ОСОБА_3 розірвано 19 травня 2008 року, актовий запис №72. Прізвище після розірвання шлюбу « ОСОБА_11 ».

Відповідно до повторного свідоцтва про народження Серія НОМЕР_2 батьками ОСОБА_7 є: батько ОСОБА_7 , матір ОСОБА_1 .

Згідно з копією свідоцтва про одруження Серія НОМЕР_3 , ОСОБА_12 09 серпня 2003 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_13 , актовий запис №133, та її прізвище після одруження « ОСОБА_14 ».

Відповідно до копії свідоцтва про розірвання шлюбу серія НОМЕР_4 шлюб між ОСОБА_13 та ОСОБА_15 розірвано 08 листопада 2008 року, актовий запис №159. Прізвище після розірвання шлюбу « ОСОБА_14 ».

Згідно з копією свідоцтва про шлюб Серія НОМЕР_5 , ОСОБА_15 09 серпня 2003 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_16 , актовий запис №70, та її прізвище після одруження « ОСОБА_17 ».

Відповідно до копії свідоцтва про смерть Серія НОМЕР_6 , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Авдіївського міського управління юстиції Донецької області, ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , про складено відповідний актовий запис №278 від 12.06.2010 року.

Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 є її донька ОСОБА_1 , що підтверджується, копією свідоцтва про народження Серія НОМЕР_7 , де зазначено, що матір`ю є ОСОБА_6 та батьком є ОСОБА_18 , та копією свідоцтва про укладання шлюбу Серія НОМЕР_8 .

Відповідно до копії свідоцтва про смерть Серія НОМЕР_9 , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Авдіївського міського управління юстиції Донецької області, ОСОБА_18 помер - ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Згідно з Довідкою Комунального підприємства від 13.09.2010 року за №123 за адресою: АДРЕСА_1 була зареєстрована ОСОБА_6 , 1926 року народження з 26.07.1989 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_6 . На день смерті за даною адресою були зареєстровані: ОСОБА_1 , 1960 року народження, ОСОБА_15 , 1979 року народження, ОСОБА_3 ,1984 року народження, ОСОБА_19 , 2003 року народження, ОСОБА_10 , 2005 року народження.

Згідно з інформацією Другої Харківської міської державної нотаріальної контори від 06.04.2024 року за №443/02-14/П, із матеріалів спадкової справи №167П/2004, що заведена Другою Харківською міською нотаріальною конторою після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 , вбачається, що спадкоємцем, який прийняв спадщину є її дочка, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №377724463 право власності на квартиру АДРЕСА_4 за жодною особою не зареєстроване.

Місто Авдіївка є центром Авдіївської міської територіальної громади Покровського району Донецької області та відповідно до «Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих: Російською Федерацією», затвердженим наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 22 грудня 2022 року № 309 - є окупованим Російською Федерацією містом з 29.02.2024 року.

Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань про кримінальне провадження № 0000652 відомості внесені 27.04.2024 року за ч.1 ст.438 КК України, на початку лютого 2024 року мало місце порушення законів ведення війни, що полягало у здійсненні обстрілу військовослужбовцями збройних сил чи інших відомств РФ із невстановленого виду озброєння та снарядами невстановленого калібру по житловому будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_2 , що призвело до пошкодження вказаного будинку та квартири АДРЕСА_3 за вищевказаною адресою (ЄО 5671 від 26.04.2024).

19.04.2024 року державним реєстратором прав на нерухоме майно Департаменту реєстрації Харківської міської ради, Харківської області, ОСОБА_20 , прийнято рішення №72694721 про відмову в проведенні реєстраційних дій за заявою ОСОБА_1 . Вказане рішення вмотивоване тим, що на сьогоднішній день неможливо отримати від БТІ інформацію про зареєстровані права до 01.01.2013 року на будь-який об`єкт нерухомого майна, розташований в місті Авдіївка, в тому числі на зазначений в запиті реєстратора об`єкт, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

23.09.2024 року державним реєстратором прав на нерухоме майно Департаменту реєстрації Харківської міської ради, Харківської області, ОСОБА_21 , прийнято рішення №75171298 про відмову в проведенні реєстраційних дій за заявою ОСОБА_2 , ОСОБА_3 . Вказане рішення вмотивоване тим, що на сьогоднішній день неможливо отримати від БТІ інформацію про зареєстровані права до 01.01.2013 року на будь-який об`єкт нерухомого майна, розташований в місті Авдіївка, в тому числі на зазначений в запиті реєстратора об`єкт, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Постановою державного нотаріуса Другої Харківської міської державної нотаріальної контори Волохіною О.В. від 09 травня 2024 року за №631/02-31/П відмовлено спадкоємцю ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку в квартирі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить її матері, ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з тим, право власності у спадкодавця не підтверджується, згідно чинного законодавства, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Реєстрі прав власності на нерухоме майно, та неможливо тримати інформацію про зареєстровані права до 01 січня 2013 року на вищезазначену квартиру із органів БТІ в Донецькій області.

Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно зі статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до частини 1 статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

З аналізу вказаної статті вбачається, що особа має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності: 1) якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами (за умови, що позивач не перебуває з цими особами у зобов`язальних відносинах, оскільки права осіб, які перебувають у зобов`язальних відносинах, повинні захищатися за допомогою відповідних норм інституту зобов`язального права). Відповідачем у позові про визнання права власності виступає будь-яка особа, яка сумнівається у належності майна позивачеві, або не визнає за ним права здійснювати правомочності володіння, користування і розпоряджання таким майном, або має власний інтерес у межах існуючих правовідносин; 2) у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Передумовою для застосування ст. 392 ЦК України є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права. Наприклад, позов про визнання права власності у разі втрати документа, що засвідчує право власності особи на річ, подається за відсутності можливості одержати у відповідних органах дублікат правовстановлюючого документа, позивачем у позові про визнання права власності - особа, яка вже є власником.

Аналогічна позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 10 травня 2017 року у справі № 910/13348/15.

Відповідно до п. 37 Постанови № 5 Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом.

Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Згідно з частиною 1 статті 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Статтею 370 ЦК України передбачено, що співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності.

У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Відповідно до статті 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом.

У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Суд вважає доведеним факт належності позивачам та померлій ОСОБА_6 на праві спільної власності квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки це підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло, копією реєстраційного напису, зробленого Бюро технічної інвентаризації.

Крім того, відповідач, який представляє інтереси виконавчого комітету Авдіївської міської ради, який є органом приватизації, не заперечує право власності позивачів на це майно, яке набуто в порядку приватизації в січні 2001 року.

Отже, позивачі є учасниками спільної сумісної власності в рівних частках та відповідно до закону мають право на визначення своєї частки у праві спільної сумісної власності на квартиру.

Отже, кожному із співвласників, фактично належить по 1/4 частині вищевказаної квартири.

Суд також звертає увагу, що загальновідомим і таким, що не підлягає доказуванню, є факт окупації російською федерацією частини Донецької області, в тому числі м. Донецька, м. Ясинувата, м. Авдіївки, де зберігалися документи, які підтверджують реєстрацію в установленому до 01.01.2013 року порядку права власності позивача на нерухоме майно.

Враховуючи, що в судовому засіданні підтверджено право власності позивачів, а саме відповідно до рівності часток 4 співвласників за кожним, - на 1/4 частину квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , але позивачі позбавлені можливості реалізовувати свої правомочності власника майна через відсутність відповідних відомостей про право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та неможливість їх отримання у відповідному бюро технічної інвентаризації через окупацію частини Донецької області, де зберігалися реєстраційні документи, що підтверджують право власності на нерухоме майно, суд вважає можливим позов задовольнити, визнавши за позивачами право власності на 1/4 частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 64,0 кв.м.

Щодо заявлених позовних вимог позивача ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_6 , то суд виходить з наступного.

У відповідності до ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов`язків(спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ч.1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, спадщина, не залежно від часу її прийняття належить спадкоємцеві з часу її відкриття.

У відповідності до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Оскільки постановою державного нотаріуса Другої Харківської міської державної нотаріальноїконтори Волохіної О.В. від 09 травня 2024 року за №631/02-31/П відмовлено спадкоємцю ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку в квартирі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить її матері, ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 за відсутністю правовстановлюючого документи, її права підлягають поновленню у судовому порядку.

Враховуючи вищевикладене та враховуючи докази в їх сукупності та те, що у позивача ОСОБА_1 існують перешкоди для оформлення спадкових справ у нотаріальному порядку, тому суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 1/4 частку квартири загальною площею 64,0 кв.м., житловою площею 43,8 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно зі статтею 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відносно розподілу судових витрат відповідно до ст.141 ЦПК України, то суд вважає, що витрати по сплаті судового збору по даній справі покладаються на позивачів, оскільки вказаний вище позов виник не через винні дії Авдіївської міської військово-цивільної адміністрації Покровського району Донецької області, підстав для покладення витрат на Авдіївську міську військово-цивільну адміністрацію Покровського району Донецької області немає.

Керуючись: ст.ст. 4,13,141,259, 263-265,268 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_5 ; адреса проживання: АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_10 ), ОСОБА_2 (адреса реєстрації: АДРЕСА_5 ; адреса проживання: АДРЕСА_7 , РНОКПП НОМЕР_11 ), ОСОБА_3 (адреса реєстрації: АДРЕСА_8 , РНОКПП НОМЕР_12 ) до Авдіївської міської військової адміністрації Покровського району Донецької області (86060, Донецька область, м. Авдіївка, вул. Молодіжна, буд. 5, ), треті особи, які не заявляють самостійних вимог: Департамент реєстрації Харківської міської ради (61003, м. Харків, Павлівський майдан, 4, ), державний нотаріус другої Харківської міської державної нотаріальної контори (відокремлений підрозділ) Волохіна О.В. (61003, м. Харків, Павлівський майдан, 2, ), про визнання права власності на нерухоме майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_10 , право власності на 1/4 частину квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_11 , право власності на 1/4 частину квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_12 ), право власності на 1/4 частину квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_10 , право власності на 1/4 частину квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 31.03.2025 року.

Суддя Л.П. Слюсар