Справа №639/5546/24
Провадження №2/639/221/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2025 року Жовтневий районний суд м. Харкова

в складі: головуючого - судді Баркової Н.В.,

за участю секретаря - Кобзар І.І.,

представників відповідачів - Жук А.Р., Юркова І.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу в режимі відеоконференції за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, Харківської регіональної державної лабораторії Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду, -

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду м. Харкова звернувся представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Загорулько Є.О. з позовом до відповідачів Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, Харківської регіональної державної лабораторії Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів і просить суд стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача середній заробіток за час затримки виконання рішення суду за період з 23.01.2024 року по 05.08.2024 року в розмірі 156 097,00 грн.; стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що наказом Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів «Про призначення виконуючої обов`язки директора Харківської регіональної державної лабораторії» від 28.10.2022 № 553-к призначено ОСОБА_1 виконуючою обов`язки директора Харківської регіональної державної лабораторії Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів з 01.11.2022 до призначення в установленому законодавством порядку керівника цієї лабораторії. Наказом «Про звільнення ОСОБА_1 » від 26.04.2023 № 277-к (далі - Наказ) звільнено з 27.04.2023 року ОСОБА_1 з посади виконуючої обов`язки директора Харківської регіональної державної лабораторії Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів відповідно до пункту 2 частини першої статті 40 Кодексу законів про працю України.Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 22.01.2024 року по справі № 639/3441/23 позов ОСОБА_1 до Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, Харківської регіональної державної лабораторії Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення сум задоволено частково; визнано незаконним та скасовано наказ Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів «Про звільнення ОСОБА_1 » від 26.04.2023 року № 277-к; поновлено ОСОБА_1 на посаді виконуючої обов`язки директора Харківської регіональної державної лабораторії Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів; стягнуто з Харківської регіональної державної лабораторії Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів на користь ОСОБА_1 заробітну плату за час вимушеного прогулу у розмірі 6 738 (шість тисяч сімсот тридцять вісім) гривень 00 копійок з подальшим відрахуванням передбачених законом податків, зборів та обов`язкових платежів; в іншій частині у задоволенні позову відмовлено. Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді виконуючої обов`язки директора Харківської регіональної державної лабораторії Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів. 07.02.2024 року Жовтневим районним судом м. Харкова видано виконавчий лист у справі № 639/3441/23 про поновлення ОСОБА_1 на посаді виконуючої обов`язки директора Харківської регіональної державної лабораторії Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів.

Постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенка Владислава Андрійовича від 19.04.2024 було відкрито виконавче провадження №74798023, пунктом 2 резолютивної частини якої боржника зобов`язано негайно виконати рішення суду. У відповідь на адвокатський запит від 16.07.2024 щодо причин невиконання рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 22.01.2024 року по справі № 639/3441/23 Державна служба України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів листом від 22.07.2024 № 23-10/15185 свою протиправну бездіяльність обґрунтувала виключно використання права на оскарження рішення в апеляційному порядку. Аналогічну відповідь було попередньо надано листом від 01.02.2024 року №23-10/2224. Отже, жодних поважних причин невиконання рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 22.01.2024 року по справі № 639/3441/23 не існувало. Постановою Харківського апеляційного суду від 01.08.2024 по справі № 639/3441/23 рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 22 січня 2024 року залишено без змін. Наказом Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів «Про поновлення на роботі ОСОБА_1 » від 05.08.2024 року № 663-к скасовано наказ від 26.04.2023 № 277-к «Про звільнення ОСОБА_1 »; поновлено ОСОБА_1 на посаді виконуючої обов`язки директора Харківської регіональної державної лабораторії Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів з 28.04.2023 року.

У разі затримки роботодавцем виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу провиплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки (стаття 236 КЗпП України). За наведених обставин з відповідачів необхідно стягнути на користь позивача середній заробіток за час затримки виконання рішення суду від наступного для після постановлення рішення про поновлення (23.01.2024) до дати видання роботодавцем наказу про поновлення на роботі (05.08.2024). Визначення середньоденного заробітку (згідно наданої довідки): 3аробітна плата за лютий : 23479,28 грн. , кількість робочих днів - 20; заробітна плата за березень: 23686,64 грн., кількість робочих днів - 22; середньоденний заробіток = (23479,28+23686,64) / (20+22) = 1123,00 грн. Розрахунок днів (робочі, відповідно до держстату) затримки виконання рішення: Січень 2024 - ( з 23 січня по 30 січня ) - 7 робочих днів. Лютий 2024 - 21 робочий день. Березень 2024 - 21 робочий день. Квітень 2024 - 22 робочих дні. Травень 2024 - 23 робочих дні. Червень 2024 - 20 робочих днів. Липень 2024 - 23 робочих дні. Серпень 2024 - (з 1 по 4 серпня включно, 5 серпня вже робочий день після поновлення) - 2 робочих дні. Всього 139 робочих днів часу затримки виконання рішення суду. Нарахування заробітної плати за час затримки виконання рішення суду: 1123,00 (грн.) х 139 (дні) = 156 097,00 грн.

Щодо визначення належних відповідачів представник позивача зазначає, що особа, яка зобов`язана судовим рішенням та в силу закону видати наказ про поновлення незаконно звільненого працівника на посаді - Державна служба України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, припустилась протиправної тривалої бездіяльності у вигляді невиконання рішення суду, отже Державна служба України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів не виконала покладеного на неї законодавством та судовим рішенням обов`язку щодо негайного і добровільного виконання рішення. Проте, у фактичних трудових відносинах позивач перебував з Харківською регіональною державною лабораторією Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, нарахування та виплата заробітної плати, проведення пов`язаних із цим розрахунків здійснювалося саме Лабораторією, із чого на думку позивача, слідує, що відповідальність за несвоєчасне виконання рішення суду у справі має бути покладена в тому числі на Лабораторію. Крім того, рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова (суддя Баркова Н.В.) від 22.01.2024 року по справі № 639/3441/23 вже стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу із Харківської регіональної державної лабораторії Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, отже, позивач вважає, що в даному випадку відповідати за позовом мають солідарно Державна служба України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів та Харківська регіональна державна лабораторія Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів.

У зв`язку з викладеним, позивач вимушена звернутися до суду з вказаним позовом.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 09.09.2024 року прийнято позов до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, Харківської регіональної державної лабораторії Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду. Призначено судове засідання.

25.09.2024 року на адресу суду від представника відповідача Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів надійшов відзив на позов, в якому представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову та зазначив, що оскільки постановою Харківського апеляційного суду від 01.08.2024 по справі № 639/3441/23 рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 22 січня 2024 року, та додаткове рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 08 лютого 2024 року - залишені без змін, а апеляція на вказане рішення - без задоволення. Наказом Держпродспоживслужби від 05.08.2024 № 663-к «Про поновлення на роботі ОСОБА_1 » скасовано наказ Держпродспоживслужби від 26.04.2023 № 277-к «Про звільнення ОСОБА_1 » та поновлено ОСОБА_1 на посаді виконуючої обов`язки директора Харківської регіональної державної лабораторії Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів. В подальшому наказом Держпродспоживслужби від 07.08.2024 № 677-к «Про звільнення ОСОБА_1 » ОСОБА_1 звільнено 08 серпня 2024 року з посади виконуючої обов`язки директора Харківської регіональної державної лабораторії Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів за власним бажанням відповідно до статті 38 КЗпПУ (розірвання трудового договору, укладеного на невизначений строк, з ініціативи працівника). Отже Держпродспоживслужбою, як суб`єктом призначення, рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 22.01.2024 по справі № 639/3441/23, в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді, виконано. Системний аналіз та тлумачення положень статті 235 КЗпП України дає підстави для висновку про те, що вимушений прогул - це час, упродовж якого працівник з вини роботодавця не мав змоги виконувати трудові функції. Вказані висновки свідчать про те, що вимушеності прогулу надають протиправні дії чи бездіяльність роботодавця, унаслідок яких працівник позбавляється права виконувати трудові обов`язки й отримувати за це заробітну плату. Тобто, працівник не може реалізовувати належне йому право на працю й оплату праці через винні дії (бездіяльність) роботодавця. Місцем роботи позивача була Харківська регіональна державна лабораторія Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів. Держпродспоживслужба стосовно Позивача є лише суб`єктом призначення. А тому задоволення такої вимоги призведе до безпідставного та необґрунтованого завдання шкоди Державному бюджету України. Крім того представник відповідача вважає безпідставними і необґрунтованими вимоги позивача про стягнення витрат на правову допомогу.

25.09.2024 року на адресу суду від представника відповідача Харківської регіональної державної лабораторії Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів надійшов відзив на позов, в якому представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову та зазначає ті ж обставини, на які посилається у відзиві представник відповідача Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів. Додатково представник відповідача вказує, що рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 22 січня 2024 року, та додаткове рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 08 лютого 2024 року , які залишені без змін, частині відповідних виплат виконані відповідачем. Між тим Харківська регіональна державна лабораторія Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів, з огляду на зміст Положення про Лабораторію, позбавлена можливості самостійно виконати рішення суду про поновлення на посаді особи виконуючого обов`язки директора. Також представник відповідача не погоджується з твердженням позивача щодо відсутності поважних причин невиконання боржником рішення суду, посилається на те, що були підстави для звернення з заявою про порядку виконання рішення суду, однак в задоволенні такої заяви відмовлено ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 11.03.2024 року і постановою Харківського апеляційного суду від 18.09.2024 року ухвала суду залишена без змін. Крім того представник відповідача вважає безпідставними і необґрунтованими вимоги позивача про стягнення витрат на правову допомогу.

08.10.2024 року ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова клопотання представника відповідача Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів - Жук Анастасії Русланівни про проведення судового засідання в режимі відеоконференції по цивільній справі №639/5546/24 за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, Харківської регіональної державної лабораторії Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду - задоволено. Забезпечено проведення подальших судових засідань в режимі відеоконференції поза межами суду з використанням власних технічних засобів представнику відповідача Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів - Жук А.Р., яка зареєстрована у системі «EasyCon» за наступними реквізитами: електронна адреса - ІНФОРМАЦІЯ_1

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 22.11.2024 року клопотання представника відповідача Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів - Сергієнко Ірини Михайлівни про проведення судового засідання в режимі відеоконференції по цивільній справі №639/5546/24 за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, Харківської регіональної державної лабораторії Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду - задоволено. Забезпечено проведення подальших судових засіданнь в режимі відеоконференції поза межами суду з використанням власних технічних засобів представнику відповідача Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів - Сергієнко І.М., яка зареєстрована у системі «EasyCon» за наступними реквізитами: електронна адреса - ІНФОРМАЦІЯ_2

У судове засідання позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Загорулько Є.О. не з`явились, повідомлені про дату, час та місце судового засідання належним чином, представник позивача надав письмову заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутність та відсутність позивача, позов задовольнити, посилаючись на викладені в ньому обставини.

Представник відповідача Харківської регіональної державної лабораторії Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів - Юрков І.Б. надав вступне слово, в якому просив відмовити у задоволенні позову, посилаюсь на викладені у відзиві обставини, надав додаткові пояснення і додатковий контррозрахунок позовних вимог.

Представник відповідача Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів - Жук А.Р. в судовому засіданні надала вступне слово, в якому просила відмовити у задоволенні позову, посилаюсь на викладені у відзиві обставини.

Суд, заслухавши вступне слово учасників справи, дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 22.01.2024 року позов ОСОБА_1 до Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, Харківської регіональної державної лабораторії Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення сум - задоволено частково. Визнаний незаконним та скасований наказ Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів «Про звільнення ОСОБА_1 » від 26.04.2023 року № 277-к; поновлено ОСОБА_1 на посаді виконуючої обов`язки директора Харківської регіональної державної лабораторії Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів. Стягнуто з Харківської регіональної державної лабораторії Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів на користь ОСОБА_1 заробітну плату за час вимушеного прогулу у розмірі 6 738 (шість тисяч сімсот тридцять вісім) гривень 00 копійок з подальшим відрахуванням передбачених законом податків, зборів та обов`язкових платежів. В іншій частині у задоволенні позову - відмовлено. Стягнуто з Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, Харківської регіональної державної лабораторії Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів на користь держави судовий збір у розмірі по 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок. Вирішено допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді виконуючої обов`язки директора Харківської регіональної державної лабораторії Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів (а.с. 10-22).

У відповідь на адвокатський запит від 26.01.2024 щодо причин добровільного невиконання рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 22.01.2024 року по справі № 639/3441/23 Державною службою України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів в листі від 01.02.2024 обґрунтовано невиконання рішення тим, що відповідач бажає скористатись наданим йому процесуальним правом на оскарження рішення суду в апеляційному порядку (а.с.23-25).

Постановою від 19.04.2024 року державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенка Владислава Андрійовича відкрито виконавче провадження №74798023 за заявою стягувача про примусове виконання виконавчого листа № 639/3441/23, виданого 07.02.2024 року Жовтневим районним судом м. Харкова про поновлення ОСОБА_1 на посаді виконуючої обов`язки директора Харківської регіональної державної лабораторії Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів. Пунктом 2 резолютивної частини вказаної постанови боржника - Державну службу України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів - зобов`язано негайно виконати рішення суду (а.с.26-27).

У відповідь на адвокатський запит від 16.07.2024 щодо причин невиконання рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 22.01.2024 року по справі № 639/3441/23 Державною службою України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів в листі від 22.07.2024 № 23-10/15185 обґрунтовано невиконання рішення тим, що 04.03.2024 року відповідачем подано апеляційну скаргу на вказане рішення, 25.03.2024 року відкрито апеляційне провадження, справу призначено до розгляду на 31.07.2024 року, отже відповідач скористався своїм правом, передбаченим ст. 55 Конституції України на оскарження в суді рішень (а.с. 28-31).

Постановою Харківського апеляційного суду від 01.08.2024 по справі № 639/3441/23 апеляційні скарги представника ОСОБА_1 - адвоката Загорулька Євгена Олеговича, Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів та Харківської регіональної державної лабораторії Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, Харківської регіональної державної лабораторії Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів - залишені без задоволення, а рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 22 січня 2024 року, та додаткове рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 08 лютого 2024 року - залишені без змін (а.с. 32-47).

Наказом Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів «Про поновлення на роботі ОСОБА_1 » від 05.08.2024 року № 663-к з посиланням на Положення про Державну службу України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, затвердженим постановою КМУ від 02.09.2015 року №667, на виконання рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 22 січня 2024 року по справі №639/3441/23 скасовано наказ Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів від 26.04.2023 № 277-к «Про звільнення ОСОБА_1 »; поновлено ОСОБА_1 на посаді виконуючої обов`язки директора Харківської регіональної державної лабораторії Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів з 28.04.2023 року (а.с. 48, 63, 83, 85, 107).

05.08.2024 року ОСОБА_2 як в.о. директора підписала Наказ №211-К про поновлення на роботі Бачек І.А., вказавши, що керуючись Положенням про Харківську регіональну державну лабораторію Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів від 03.06.2024 року №360, приступає до виконання обов`язків директора Харківської регіональної державної лабораторії Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів з 05 серпня 2024 року. Підстава: Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 22 січня 2024 року по справі №639/3441/23, Наказ Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів від 05.08.2024 року №663-К «Про поновлення на роботі ОСОБА_1 » (а.с.83, 108).

В подальшому 07.08.2024 року ОСОБА_2 звернулась з заявою до Голови Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, в якій просила звільнити її з займаної посади за власним бажанням з 08 серпня 2024 року (а.с.62, 109).

Голова Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів наказом від 07.08.2024 року №677-К «про звільнення ОСОБА_1 » керуючись Положенням про Державну службу України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, затвердженим постановою КМУ від 02.09.2015 року №667 наказав звільнити 08 серпня 2024 року ОСОБА_1 з посади виконуючої обов`язки директора Харківської регіональної державної лабораторії Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів за власним бажанням відповідно до статті 38 Кодексу законів про працю України, підстава: заява ОСОБА_1 від 07 серпня 2024 року (а.с. 64, 86, 106).

08.08.2024 року ОСОБА_2 як в.о. директора Харківської регіональної державної лабораторії Державної служби України з питань безпечності Харчових продуктів та захисту споживачів підписала Наказ №213-К «Про звільнення ОСОБА_1 », де вказала, що керуючись Положенням про Харківську регіональну державну лабораторію Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів від 03.06.2024 року №360, припиняє виконання обов`язків директора Харківської регіональної державної лабораторії Державної служби України з питань безпечності Харчових продуктів та захисту споживачів у зв`язку зі звільненням за власним бажанням 08 серпня 2024 року відповідно до статті 38 Кодексу законів про працю України. Також наказано відділу бухгалтерського обліку та економічної роботи виплатити грошову компенсацію у зв`язку зі звільненням: за 16 календарних днів щорічної основної відпустки, право на які виникло до 31 грудня 2023 року; за 14 календарних днів щорічної основної відпустки, право на які виникло з 01 січня 2024 року. Підстава: Наказ Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів від 07.08.2024 року №677-К «про звільнення ОСОБА_1 » (а.с. 84, 110).

Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі ст. 12 ЦПК України та відповідно до ч.ч. 1, 5 та 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 82 ЦПК України передбачені підстави звільнення від доказування, зокрема, в ч.1 зазначеної статті визначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтями 77, 78, 79, 80 ЦПК України передбачені критерії належності, допустимості, достовірності та достатності доказів.

Відповідно до ст. 21 Конституції України права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними.

Згідно ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

У системі права на захист трудових прав ключове місце належить праву на судовий захист.

Згідно зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи. (ст.124 Конституції України)

Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. (ст.129-1 Конституції України).

Трудові спори про поновлення працівника на роботі, незалежно від підстав припинення трудового договору, розглядають безпосередньо районні, районні у місті, міські чи міськрайонні суди (ст. 232 КЗпП України)

Відповідно до ст.235 КЗпП України в разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Зазначене відповідає положенням п.4 ч.1 ст. 430 ЦПК України, де закріплено, що с уд допускає негайне виконання рішень у справах про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника.

Стаття 236 КЗпП передбачає, що у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника виконується невідкладно в порядку, визначеному статтею 63 Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року № 1404-VIII.

Згідно зі ст. 65 Закону № 1404 Закону України «Про виконавче провадження» рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника виконується невідкладно в порядку, визначеному статтею 63 цього Закону. Рішення вважається виконаним боржником з дня видання відповідно до законодавства про працю наказу або розпорядження про поновлення стягувача на роботі, після чого виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Негайне виконання судового рішення полягає в тому, що воно є обов`язковим та підлягає виконанню не з моменту набрання законної сили, а негайно - з часу його оголошення в судовому засіданні та незалежно від того, чи буде оскаржуватись.

У постанові від 18.08.2022 у справі №560/7496/20 Верховний Суд дійшов висновку про те, що до вимушеного прогулу прирівнюється затримка роботодавцем виконання рішення про поновлення на роботі (ст.236 КЗпП). Середній заробіток за своїм змістом також є державною гарантією, право на отримання якої виникає у працівника, який був незаконно позбавлений можливості виконувати свою роботу з незалежних від нього причин.

Аналіз положень КЗпПУ та постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» дозволяє окреслити випадки, в яких може мати місце вимушений прогул, а саме у разі: незаконного звільнення працівника; незаконного переведення працівника на іншу роботу; затримки видачі трудової книжки з вини власника чи уповноваженого ним органу; затримки виконання рішення про поновлення на роботі; необґрунтованої відмови в прийнятті на роботу; несвоєчасного укладення трудового договору; унаслідок неправильного формулювання причин звільнення у трудовій книжці, що перешкоджало подальшому працевлаштуванню працівника.

Вказані висновки свідчать про те, що вимушеності прогулу надають протиправні дії чи бездіяльність роботодавця, унаслідок яких працівник позбавляється права виконувати трудові обов`язки й отримувати за це заробітну плату. Тобто працівник не може вийти на роботу та реалізовувати належне йому право на працю й оплату праці через винні дії (бездіяльність) роботодавця.

Отже, у трудовому праві превалює підхід, за яким вимушений прогул визначають як час, протягом якого працівник з вини роботодавця був позбавлений можливості працювати, тобто виконувати трудові функції, обумовлені трудовим договором.

Таким чином, виплата середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу законодавцем пов`язується з певним діянням роботодавця, наслідком яких стала неможливість працівника належним чином реалізовувати своє право на працю.

Вичерпний перелік підстав виплати працівникові середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу визначено статтями 235, 236 КЗпПУ і вони не підлягають розширеному тлумаченню.

Отже, оплата вимушеного прогулу у встановлених вказаними статтями КЗпПУ випадках є мірою матеріальної відповідальності роботодавця за порушення права працівника на працю. Підставою матеріальної відповідальності роботодавця є трудове майнове правопорушення, тобто винне протиправне порушення роботодавцем своїх трудових обов`язків, унаслідок чого заподіюється майнова шкода працівникові.

Склад трудового майнового правопорушення утворюють його елементи, що одночасно є умовами матеріальної відповідальності роботодавця, а саме: неналежне виконання роботодавцем своїх трудових обов`язків (протиправні дії або бездіяльність); наявність майнової шкоди у вигляді втраченої працівником заробітної плати; причинний зв`язок між неналежним виконанням роботодавцем трудових обов`язків і заподіяною шкодою; вина роботодавця.

Для притягнення роботодавця до матеріальної відповідальності необхідні усі чотири вищезазначені умови.

Отже, у цьому випадку позивача на певний час фактично позбавлено права на отримання заробітної плати внаслідок невиконання відповідачем рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 22.01.2024 року у справі № 639/3441/23.

Вказаним рішенням визнаний незаконним та скасований наказ Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів «Про звільнення ОСОБА_1 » від 26.04.2023 року № 277-к; поновлено ОСОБА_1 на посаді виконуючої обов`язки директора Харківської регіональної державної лабораторії Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів.

Згідно з чинним Положенням про Харківську регіональну державну лабораторію Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів від 03.06.2024 року №360 (п.10) покладення на особу обов`язків директора Лабораторії до призначення в установленому законодавством порядку директора Лабораторії здійснюється Головою Держпродспоживслужби за поданням керівника структурного підрозділу, який координує діяльність державних установ Держпродспоживслужби, та погодженням начальника головного управління Держпродспоживслужби в області (а.с.88-92).

Отже виконання рішення суду в частині поновлення на роботі позивача, як виконуючої обов`язки директора Харківської регіональної державної лабораторії Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, відноситься до компетенції Голови Держпродспоживслужби, що відповідає повноваженням, закріпленим Положенням про Державну службу України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, затвердженим постановою КМУ від 02.09.2015 року №667 (п.11).

Між тим рішення суду, вступна та резолютивна частина якого були постановлені 22.01.2024 року у справі № 639/3441/23, і яке підлягало негайному виконанню в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді виконуючої обов`язки директора Харківської регіональної державної лабораторії Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, було виконано в цій частині лише шляхом видання наказу 05.08.2024 року № 663-к. Головою Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів «Про поновлення на роботі ОСОБА_1 » .

Отже період невиконання рішення суду тривав з 23.01.2024 року по 04.08.2024 року включно і включав 139 робочих днів згідно даним державної статистики.

Відповідно до п.2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 08.02.95 №100, середньомісячна заробітна плата обчислюється, виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

У цьому випадку подією, з якою пов`язана виплата за затримку виконання рішення суду, є день незаконного звільнення позивача, тому середня заробітна плата обчислюється, виходячи з виплат за попередні два місяці роботи позивача.

Судом при перевірці розрахунку суми позовних вимог встановлено, що згідно з копією довідки за вих. №850 від 04.12.2023 року ОСОБА_1 працювала у Харківській регіональній державній лабораторії Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів з 01.11.2022 року по 27.04.2023 року на посаді в.о. директора Харківської регіональної державної лабораторії Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів. Дохід за період з 01.02.2022 року по 31.03.2023 року склав 48 315,72 грн., з яких 23479,28 грн. - дохід за 20 робочих днів у лютому 2023 року і 24836,44 грн. - дохід за 22 робочі дні у березні 2023 року. Середня заробітна плата за період з лютого 2023 року по березень 2023 року склала 1 123,00 грн. (а.с. 9).

Між тим представником відповідача під час розгляду даної справи надані інші розрахунки середньої заробітної плати ОСОБА_1 довідки від 13.01.2025 року та від 20.02.2025 року, де зазначено, що дохід позивача за період з 01.02.2022 року по 31.03.2023 року склав 47 165,92 грн., з яких 23479,28 грн. - дохід за 20 робочих днів у лютому 2023 року і 23686,64 грн. - дохід за 23 робочі дні у березні 2023 року. Середня заробітна плата за період з лютого 2023 року по березень 2023 року склала 47 165,92 грн.: 43=1096,88 грн. (а.с.215, 235).

Однак дані останніх двох довідок від 13.01.2025 року та від 20.02.2025 року суперечать офіційним даним Пенсійного фонду України за формою ОК-5 та ОК-7 щодо індивідуальних відомостей про застраховану особу ОСОБА_1 , згідно яких дохід позивача за лютий 2023 року склав 23479,28 грн., за березень 2023 року склав 24836,44 грн., всього - 48 315,72 грн., а після звільнення позивача до її поновлення на роботі ОСОБА_1 доходу не мала (а.с.133-145).

Отже, розраховуючи середній заробіток, суд виходить з розміру доходу позивача за два останні місяці роботи до звільнення в сумі 48 315,72 грн. шляхом ділення на 43 робочих дні за лютий 2023 року (20 днів) і за березень 2023 року (23 дні), таким чином середньоденний заробіток позивача складає 48 315,72 грн. : 43= 1123,62 грн.

Між тим, розглядаючи справу в межах позовних вимог, суд округлює суму середнього заробітку позивача до 1123 грн. і для визначення остаточного розміру середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду помножує її на 139 робочих днів за період з 23.01.2024 року по 04.08.2024 року включно. Таким чином загальна сума середнього заробітку позивача за час невиконання рішення суду про поновлення на роботі становить 156097,00 грн. і підлягає стягненню саме з відповідача - Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, оскільки повноваження щодо виконання рішення суду в цій частині є лише у даного відповідача, тому саме він є відповідальним за наслідки такої бездіяльності. За таких умов Харківська регіональна державна лабораторія Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів є неналежним відповідачем за позовними вимогами у даній справі, оскільки без відповідного наказу Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів про поновлення позивача на посаді, який не був винесений вчасно, не мала обов`язку нараховувати та виплачувати позивачу заробітну плату.

При цьому суд зауважує, що законом не передбачено будь-яких підстав для зменшення розміру середнього заробітку за час невиконання рішення суду або зменшення періоду такого стягнення за певних обставин, тому всі посилання відповідача на ненабрання рішенням законної сили і заходи щодо його оскарження, а також визначення порядку виконання не можуть вплинути на розраховану вище суму, яка підлягає стягненню.

Таким чином позовні вимоги підлягають задоволенню частково в частині зазначення іншого періоду стягнення з 23.01.2024 року по 04.08.2024 року, замість зазначеного в позовних вимогах з 23.01.2024 року по 05.08.2024 року, що однак не впливає на розрахунок вищевказаної суми. Крім того суд вважає необґрунтованими позовні вимоги в частині солідарного стягнення з обох відповідачів середнього заробітку позивача за час невиконання рішення суду з викладених вище причин.

Отже суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в частині стягнення з Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів на користь позивача ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду за період з 23.01.2024 року по 04.08.2024 року включно в розмірі 156097,00 грн.

В іншій частині суд не знаходить підстав для задоволення позову.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують в державах - учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (Проніна проти України, №63566/00, пр.23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 р.).

У відповідності до ст. 141 ЦПК України, а також враховуючи те, що позивач на підставі Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору при зверненні з даним позовом, з Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів на користь держави підлягає стягненню судовий збір пропорційно сумі задоволених позовних вимог в розмірі 1 560,97 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.16, 21, 43 Конституції України, ст. ст. 1, 51, 21, 40, 83, 235 КЗпП України, ст.ст.1-18, 76-82, 95, 133, 137, 141, 142, 263-265, 268, 430 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, Харківської регіональної державної лабораторії Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду - задовольнити частково.

Стягнути з Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання рішення суду за період з 23.01.2024 року по 04.08.2024 року включно в розмірі 156097 (сто п`ятдесят шість тисяч дев`яносто сім) гривень 00 копійок з подальшим відрахуванням передбачених законом податків, зборів та обов`язкових платежів.

Стягнути з Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів на користь держави судовий збір у розмірі 1 560 (одна тисяча п`ятсот шістдесят) гривень 97 копійок.

В іншій частині в задоволенні позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ;

Відповідачі:

-Державна служба Україна з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, , адреса: 01001, м. Київ, вул. Б.Грінченка, буд. 1;

-Харківська регіональна державна лабораторія Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, , адреса: м. Харків, вул. Москалівська, буд. 148.

Повне рішення складено 31.03.2025 року.

Суддя Н.В. Баркова