Справа № 286/3399/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2025 року м. Овруч

Овруцький районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Гришковець А. Л.

з секретарем Максимець О. В.,

з участю представника

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Овручі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розподіл майна подружжя , -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду та по уточнюючій позовній заяві просить розділити між ним та відповідачем спільно нажите майно, виділивши йому на праві власності в натурі:

- легковий автомобіль марки MAZDA, 2007 року випуску, сірого кольору vin- НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , вартістю 171 365 грн. 28 коп..

Інше майно, а саме: двохкімнатну квартиру АДРЕСА_1 вартістю 1094500 грн. виділити відповідачці, стягнувши з неї на його користь компенсацію за переполучену долю в майні в сумі 461 567 грн. 36 коп., понесені витрати по оплаті судового збору в сумі 6329 грн. 50 коп., витрати по оплаті експертизи в сумі 11054 грн. 10 коп. та витрати по оплаті правничої допомоги в розмірі 6000 грн..

В обгрунтування позованих вимог зазначив, що 5 жовтня 2013 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою. Від шлюбу дітей немає. Відносини в сім`ї не склалися і 15.07.2022 їх шлюб було розірвано.

В період шлюбу з відповідачкою за спільні кошти по договору купівлі-продажу від 09.07.2014 на ім`я відповідачки ОСОБА_5 було придбано двохкімнатну квартиру АДРЕСА_1 , 19.05.2020 легковий автомобіль марки MAZDA, 2007 року випуску, сірого кольору vin- НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , який зареєстрований 19.05.2020 на ім`я відповідачки.

Після розірвання шлюбу вони припинили спільне проживання та проживають окремо. Спільно користуватися вказаним майном вони не можуть. Відповідачка користується двохкімнатною квартирою, а він легковим автомобілем, які зареєстровані на відповідачку. Розділити добровільно майно вона не бажає.

Відповідно до висновку судового експерта за результатами проведення судової оціночно-будівельної експертизи №711/02-2024 від 28.02.2024 дійсна ринкова вартість спірної двохкімнатної квартири АДРЕСА_1 станом на день проведення дослідження становить з урахуванням технічного стану, рівня оздоблення та забезпеченості інженерними комунікаціями об`єкта дослідження у цінах на дату проведення дослідження, становить 1094500 грн. 00 коп..

Згідно висновку експерта №20/12-23 ринкова вартість легкового автомобіля марки MAZDA, 2007 року випуску, сірого кольору vin- НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , станом на день проведення огляду 19.12.2023 становить 171 365 грн. 28 коп..

Загальна вартість вказаного майна становить 1265 865 грн. 28 коп..

Він претендує на легковий автомобіль, яким користується, а двохкімнатну квартиру виділити відповідачці, стягнувши з неї на його користь компенсацію за переполучену долю в майні в сумі 461 567 грн. 36 коп..

Відповідач надала відзив на позовну заяву, в якому просила в задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на те, що на підтвердження вартості майна ОСОБА_3 було представлено довідку ФОП ОСОБА_6 про варстість квартири та автомобіля. Ціни на майно є такими, що не відповідають дійсній вартості майна, а саме: вартість майна, яке ОСОБА_3 бажає залишити собі є заниженою, а вартість майна, яке він бажає залишити їй завищеною.

Згідно довідки про визначення вартості майна вартість квартири становить 600 000 грн.. Насправді, згідно довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості, яка отримана з офіційного сайту Фонду державного майна України станом на 18.10.2023 становить 467 516 грн. 34 коп.. Дана вартість є офіційною, внесеною до єдиної бази звітів про оцінку, тобто оцінка, яку надав позивач, завищена на 133 000 грн.. Так само і автомобіль було оцінено у суму 205 600 грн.. З інтернет-джерел по продажу автомобілів середня вартість автомобіля MAZDA, 2007 року випуску, становить 290 000 грн., що так само вказує на заниження ціни автомобіля, який перебуває у користуванні позивача. Розбіжність між дійсною ціною та запропонованою позивачем становить 85 000 грн.. Таким чином, розбіжність у вартості майна становить 220 000 грн..

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, з підстав зазначених в уточненій позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні щодо задоволення позову заперечує.

Суд, вислухавши пояснення представників сторін, а також дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (ч.1ст. 61 СК України).

Згідно з ч.1 ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

Частинами 1, 2 ст. 69 СК України закріплено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою.

Згідно ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

В п.п.22, 23, 24 Постанови №11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» Пленум Верховного Суду України роз`яснив, що вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням подружжя, а при не досягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч.3 ст. 368 ЦК України), відповідно до ч.ч.2,3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором або законом.

До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї (ч.4 ст. 65 СК України).

Відповідно до ч.ч. 2,3 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Частинами 1, 2 ст. 364 ЦК України передбачено, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

При цьому суд враховує правові позиції Верховного Суду України з аналогічних спорів.

Згідно із частинами першою, другою, четвертою, п`ятою статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема, на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Верховний Суд зазначає, що за відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених статтею 365 ЦК України за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (стаття 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Системне тлумачення частин четвертої та п`ятої статті 71 СК України дає підстави дійти висновку, що згоду на отримання компенсації за частину майна при його поділі повинен надати той з подружжя, на чию користь така компенсація присуджується, оскільки іншому з подружжя присуджується майно. Вимога одного з подружжя (позивача у цій справі) про стягнення з іншого з подружжя (відповідача у цій справі) грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, не породжує обов`язку такого у відповідача попередньо вносити відповідну грошову суму на депозитний рахунок суду.

Аналогічний висновок висловлений Верховним Судом у постанові від 4 листопада 2020 року у справі № 662/1069/17 (провадження № 61-22889св19).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, визначених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.ч. 5-6 ст.81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В ст.89 ЦПК України законодавець закріпив, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що сторони з 05.10.2013 перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 15.07.2022, про що свідчать копії: свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 від 05.10.2013 та свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_4 від 15.07.2022 (а.с. 2-3).

Копії: договору купівлі-продажу квартири серії НАА №690445 від 09.07.2014, зареєстрованого в реєстрі за №1047, витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №786531180 від 24.01.2017, а також свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 від 19.05.2020 підтверджують факти придбання в 2014 та 2020 роках відповідно сторонами під час шлюбу квартири АДРЕСА_1 , а також легкового автомобіля марки MAZDA, 2007 року випуску, сірого кольору vin- НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 (а. с. 4-8). Зареєстровано вказане майно за відповідачем.

Щодо розподілу спірного майна сторона відповідача заперечує, посилаючись на те, що ціни на майно не відповідають дійсній вартості майна, а саме: вартість майна автомобіля, який позивач бажає залишити собі, є заниженою, а вартість майна квартири, яку він бажає залишити відповідачці завищеною, про що свідчить довідка ФОП ОСОБА_6 . Згідно вказаної довідки (а. с. 12) вартість майна станом на 02.08.2023 може скласти: квартири АДРЕСА_1 600 000 грн. та легкового автомобіля марки MAZDA, 2007 року випуску, сірого кольору vin- НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 205 600 грн..

В зв`язку з невизнанням відповідачем позову та не досягненням сторонами згоди щодо вартості майна ухвалою Овруцького районного суду Житомирської області від 24.11.2023 було задоволено клопотання позивача та призначено по справі судову будівельно-технічну експертизу на предмет визначення ринкової вартості двохкімнатної квартири АДРЕСА_1 , а також товарознавчої експертизи на предмет визначення ринкової вартості легкового автомобіля марки MAZDA, 2007 року випуску, сірого кольору vin- НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 .

Згідно висновку експерта за результатами проведення судової оціночно-будівельної експертизи від 28.02.2024 №711/02-2024 дійсна (ринкова) вартість квартири загальною площею 51,8 кв. м, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , з урахуванням технічного стану, рівня оздоблення та забезпеченості інженерними комунікаціями об`єкта дослідження станом на дату проведення візуального обстеження, у цінах на дату проведення дослідження становить 1 094 500 грн. (а. с. 107-122).

Відповідно до висновку експерта судової транспортно-товарознавчої експертизи №20/12/23 ринкова вартість легкового автомобіля марки MAZDA, модель 6, 2006 року випуску, сірого кольору vin- НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 станом на день проведення огляду 19.12.2023 становить 171 365 грн. 28 коп. (а. с. 76-81).

Не погодившись з визначенням оцінки вартості спірної квартири, проведеної експертом ОСОБА_7 , представником відповідача було подано клопотання про призначення по справі повторної судової оціночно-будівельної експертизи на предмет визначення дійсної вартості двохкімнатоної квартири АДРЕСА_1 , проведення якої останній просив доручити судовому експерту Юрову А. Н..

Ухвалою Овруцького районного суду Житомирської області від 07.06.2024 вказане клопотання було задоволено та призначено по справі повторно судову оціночно-будівельну експертизу на предмет визначення дійсної та ринкової вартості двохкімнатної квартири АДРЕСА_1 .

05.07.2024 від судового експерта Юрова А. Н. надійшов лист щодо необхідності погодження терміну виконання та оплати експертизи, а також клопотання експерта про забезпечення натурного обстеження об`єкту дослідження, яке ухвалою Овруцького районного суду Житомирської області від 02.08.2024 було задоволено та погоджено строк проведення призначеної по справі судової оціночно-будівельної експертизи на предмет визначення дійсної та ринкової вартості двохкімнатної квартири АДРЕСА_1 , у термін, що перевищує встановлений Інструкцією про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 №53/5, а також зобов`язано сторін виконати клопотання експерта та забезпечити можливість безперешкодного доступу до об`єкта дослідження та належні умови роботи для проведення візуально-інструментального обстеження об`єктів дослідження, а саме: квартири АДРЕСА_1 , у визначену експертом дату; відповідачу ОСОБА_4 оплатити експертизу.

03.12.2024 надійшло повідомлення судового експерта Юрова А. Н. про неможливість надання висновку оціночно-будівельної експертизи від 14.11.2024 по причині не здійснення оплати за проведення експертизи (а. с. 167-168).

Відтак, посилання представника відповідача на той факт, що вартість спірної квартири є завищеною, суд не може покласти в основу рішення по справі, адже, будь-якого іншого висновку експерта під час судового розгляду отримано не було, хоча судом було задоволено клопотання відповідача щодо призначення по справі повторної судової оціночно-будівельної експертизи на предмет визначення дійсної та ринкової вартості спірної двохкімнатної квартири. Однак, експертизу не було проведено по причині її неоплати відповідачем.

Таким чином, позивач вжив всіх можливих заходів для доведення дійсної (ринкової) вартості спірного майна та відповідно виконав свій процесуальний обов`язок доказування, передбачений ст. 81 ЦПК України. Відповідач же належних та достовірних доказів на обгрунтування своїх заперечень не надала та відповідно не спростувала визначену дійсну (ринкову) вартість автомобіля позивачем.

За встановлених обставин, оцінюючи надані докази на підтвердження фактів та спірних правовідносин, норми діючого законодавства, що їх регулюють, зважаючи, що спірне майно є неподільним, позивач фактично користується автомобілем, а відповідач квартирою, що ними не заперечується, позивач надав згоду на отримання компенсації за частину майна при його поділі (квартири) та присудження квартири відповідачу; його вимога про стягнення з іншого з подружжя (відповідача у цій справі) грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на квартиру, не породжує обов`язку такого у відповідача попередньо вносити відповідну грошову суму на депозитний рахунок суду, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, наведеною у постанові від 04.11.2020 у справі № 662/1069/17 (провадження № 61-22889св19), суд приходить до висновку про задоволення позову та розділення між сторонами спільно нажитого під час шлюбу майна, виділивши на праві власності позивачу - легковий автомобіль марки MAZDA, 2007 року випуску, сірого кольору vin- НОМЕР_1 , вартістю 171 365 грн. 28 коп., а відповідачу - двохкімнатну квартиру АДРЕСА_1 вартістю 1094500 грн., а також стягнувши з відповідача на користь позивача грошову компенсацію у зв`язку із нерівністю часток в майні в сумі 461 567 грн. 36 коп. (1 094500 грн.00 коп. 171 365 грн. 28 коп грн. : 2 = 461 567 грн. 36 коп.).

Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу регламентовано у ст.ст. 133-137 ЦПК України.

Так, відповідно до положень ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною 3 цієї статті передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу та витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;.

Частинами 1-2 ст. 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконання робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи має подати детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч.6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У ч.48 постанови від 17.10.2014 №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснив, що витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Такого висновку дійшов і Верховний Суд у постанові від 19.02.2020 по справі № 755/9215/15-ц.

Судом при дослідженні письмових доказів встановлено, що 23.11.2023 між ОСОБА_3 (клієнт) та адвокатом Бондарчук Галиною Федорівною було укладено угоду про надання послуг. Відповідно до умов вказаної угоди, адвокат бере на себе зобов`язання щодо виконання функцій представника та надання юридичної допомоги для захитсу прав, свобод і законних інтересів клієнта по цивільній справі за його позовом до ОСОБА_4 про розподіл майна подружжя. За надання юридичної допомоги клієнт зобов`язується виплатити адвокату гонорар у розмірі 6000 грн., сплативши при цьому завдаток у розмірі 6000 грн. (а.с.138).

Копія фіскального чеку від 20.11.2023 свідчить про перерахування ФОП ОСОБА_1 6000 грн. за надання правничої допомоги (а.с.137).

Таким чином, зважаючи на тривалість судового розгляду, призначення експертиз, оцінюючи долучені позивачем на підтвердження витрат на правову допомогу і досліджені докази, та враховуючи не надання будь-яких доказів відповідачем на доведення неспівмірності витрат, з огляду на складність справи, виходячи з критерію розумності та співрозмірності, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 6000 грн. витрат на правничу допомогу, вважаючи таку суму співмірною з огляду на розумну необхідність витрат для цієї справи.

Копія рахунку фактури №711 від 08.12.2023 та акт здачі-приймання висновку експерта за результатами проведення судової оціночно-будівельної експертизи №711/02-24 від 28.02.2024 підтверджують факт оплати позивачем вказаної експертизи в сумі 7169 грн. 40 коп та рахунку №20/12/23 від 19.12.2023 факт оплати транспортно-товарознавчої експертизи в сумі 3884 грн. 70 коп., що в загальній сумі становить 11 054 грн. 00 коп.. Відповідно до ст.141 ЦПК України вказані витрати за проведення експертиз в розмірі 11 054 грн. 00 коп. слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Позивачем сплачено судовий збір в сумі 6329 грн.50 коп. в дохід держави, який відповідно до ст.141 ЦПК також підлягає стягненню з відповідача на його користь.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 141, 245, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Розділити між ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_6 ), який проживає за адресою: АДРЕСА_3 , та ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_7 ), яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 , спільно нажите під час шлюбу майно, виділивши на праві власності:

- ОСОБА_3 легковий автомобіль марки MAZDA, 2007 року випуску, сірого кольору vin- НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , вартістю 171 365 грн. 28 коп.,

- ОСОБА_4 двохкімнатну квартиру АДРЕСА_1 вартістю 1094500 грн..

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 грошову компенсацію за частку в спільному майні подружжя в сумі 461 567 грн. 36 коп., судовий збір в сумі 6329 грн. 50 коп., витрати по оплаті експертиз в сумі 11 054 грн. 10 коп. та витрати по оплаті правничої допомоги в сумі 6000 грн..

На рішення суду до Житомирського апеляційного суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: А. Л. Гришковець Повне рішення виготовлено 31.03.2025.