Справа № 473/649/25
"31" березня 2025 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючої судді Лузан Л.В., за участю секретаря судового засідання Гоженко В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вознесенську Миколаївської області цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
в лютому 2025 року Акціонерне товариство «ТАСКОМБАНК» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 05 травня 2021 року між АТ «ТАСКОМБАНК» та відповідачем був укладений договір про комплексне банківське обслуговування, відповідно до якого відповідачу було надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в межах максимальної суми загального ліміту кредитування, що становить 200000,00 грн. Розмір, порядок нарахування процентів за користування кредитними коштами передбачені Публічною пропозицією АТ «ТАСКОМБАНК» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування, Тарифами банку, з якими відповідач був ознайомлений, погодився з ними, підписуючи заяву-договір на укладення договору про комплексне банківське обслуговування.
Вказану заборгованість позивач просив стягнути з відповідача в повному обсязі.
В судове засідання представниця позивача Козак Т.О. не з`явилася, надіслала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, судом відповідно до ч.ч. 7, 8 ст. 128 ЦПК України належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи за зареєстрованим місцем його проживання, причину неявки суду не повідомив.
Суд вважав можливим провести розгляд справи в заочному порядку з ухваленням заочного рішення, оскільки в своїй заяві представниця позивача не заперечувала проти заочного розгляду справи.
Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, суд прийшов до наступного.
Так, згідно ст. 626 ЦК України, договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Стаття 627 ЦК України передбачає, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів Цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України).
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно ст.ст. 611,612,623-625,1049,1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
В разі несвоєчасного повернення позики або її чергової частини (прострочення боржника) він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання, зокрема, повинен достроково повернути суму позики разом з процентами та іншими нарахуваннями, відшкодувати позикодавцю збитки та сплатити неустойку.
Як убачається з матеріалів справи, 05 травня 2021 року АТ «ТАСКОМБАНК» уклав у письмовій формі з відповідачем кредитний договір. Договір складається з анкети-заяви № 002/10144945-СК_SВ від 04 травня 2021 року про приєднання до Публічної пропозиції АТ «ТАСКОМБАНК» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування.
Відповідно до договору банк зобов`язався надати останньому кредит у вигляді встановленого на платіжну карту кредитного ліміту з можливістю односторонньої зміни кредитодавцем розміру ліміту.
Проте, підписана відповідачем анкета-заява не містить умов щодо ціни договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, строку повернення кредиту (користування ним).
Водночас надані позивачем умови Публічної пропозиції на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб не містять підпису відповідача (доказів щодо накладення відповідачем електронного цифрового підпису (підпису одноразовим ідентифікатором) на вказаних документах позивачем не надано), тому їх не можна розцінювати, як частину кредитного договору, укладеного сторонами 05 травня 2021 року (у вигляді підписаної анкети-заяви).
В постанові від 3 липня 2019 року у справі №342/180/17 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілими усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку з чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Зазначене позбавляє суд можливості перевірити розрахунок заборгованості та дійти висновку про розмір заборгованості за процентами.
Таким чином, відсутні підстави для стягнення процентів, нарахованих в розмірі, що зазначений позивачем, оскільки останнім не надано суду належних та допустимих доказів того, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами.
Разом з тим, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку не повернуті, а також вимоги ч.2 ст. 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.
Проте суд не в повній мірі погоджується з таким розрахунком, оскільки банк все ж таки здійснював нарахування процентів (не передбачені умовами договору) та сплачені відповідачем кошти в сумі 9242,03 грн були зараховані в порядку погашення заборгованості за процентами, що призвело до збільшення заборгованості. Отже, враховуючи те, що такі дії банку та нарахування не узгоджувалися з умовами кредитного договору, а тому вказана сума підлягає виключенню з заборгованості за кредитним договором.
Згідно ч. 1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати (пропорційно розміру задоволених позовних вимог 49 %) в розмірі 1186,98 грн (судовий збір).
Керуючись ст.ст.12,13,76-83,141,259,263-265,280-282 ЦПК України, суд
позовні вимоги Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , на користь Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК», місцезнаходження: вулиця Симона Петлюри, будинок №30, місто Київ, ідентифікаційний код: 09806443, судові витрати в розмірі 1186,98 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення.
Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення.

Суддя Л.В. Лузан