Справа № 473/233/25
РІШЕННЯ

іменем України

"01" квітня 2025 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі головуючого судді Вуїва О.В.,

за участю секретаря судового засідання Москаленко С.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вознесенську цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» (далі АТ «ПУМБ») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами,

В С Т А Н О В И В :

У січні 2025 року АТ «ПУМБ» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами, в якому вказувало, що 01 жовтня 2019 року банк уклав з відповідачем Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб №101, згідно якого відкрив на ім`я відповідача поточний рахунок з наданням кредитної картки та встановленням кредитної лінії з лімітом у 8 000 грн та строком його дії протягом 12 місяців з дня надання (з автоматичним продовженням на той же строк), а відповідач зобов`язався щомісячно частинами повертати кредит, а також щомісячно сплачувати проценти за користування ним у розмірі 47,88 % річних від суми залишку заборгованості за кредитом.

В подальшому розмір кредитного ліміту був збільшений до 50 000 грн (максимальна сума).

Проте позичальник умови договору належним чином не виконував, у зв`язку з чим станом на 31 жовтня 2024 року виникла заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 84 559,56 грн, в тому числі:

- заборгованість за кредитом 49 816,90 грн;

- заборгованість за процентами 34 742,66 грн.

Крім цього, 18 вересня 2020 року банк уклав з відповідачем Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб №301, згідно якого надав останньому на споживчі потреби кредит у загальному розмірі 60 010 грн зі строком користування коштами протягом 36 місяців, а відповідач зобов`язався щомісячно частинами (згідно узгодженого графіку) повертати кредит, повернувши його в повному обсязі не пізніше 18 вересня 2023 року, а також щомісячно сплачувати проценти за користування ним у розмірі 0,01 % річних від суми залишку заборгованості за кредитом та щомісячну комісію за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 2,99 % від суми кредиту.

Проте позичальник умови договору належним чином не виконував, у зв`язку з чим станом на 31 жовтня 2024 року виникла заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 48 539,05 грн, в тому числі:

- заборгованість за кредитом 18 032,48 грн;

- заборгованість за процентами 3,47 грн;

- заборгованість за комісією за обслуговування кредитної заборгованості 30 503,10 грн.

Також 09 вересня 2022 року банк уклав з відповідачем Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб №, згідно якого надав останньому на споживчі потреби кредит у загальному розмірі 48 205,14 грн зі строком користування коштами протягом 36 місяців, а відповідач зобов`язався щомісячно частинами (згідно узгодженого графіку) повертати кредит, повернувши його в повному обсязі не пізніше 09 вересня 2025 року, а також щомісячно сплачувати проценти за користування ним у розмірі 0,01 % річних від суми залишку заборгованості за кредитом та щомісячну комісію за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 1,4 % від суми кредиту.

Проте позичальник умови договору належним чином не виконував, у зв`язку з чим станом на 31 жовтня 2024 року виникла заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 58 598,85 грн, в тому числі:

- заборгованість за кредитом 48 205,14 грн;

- заборгованість за процентами 9,42 грн;

- заборгованість за комісією за обслуговування кредитної заборгованості 10 384,29 грн.

Вказану заборгованість позивач просив стягнути з ОСОБА_1 у повному обсязі.

20 лютого 2025 року відповідач ОСОБА_1 надав суду відзив на позовну заяву, у якому позовні вимоги не визнав та просив відмовити у задоволенні позову, вказуючи на те, що:

- позивачем не надано доказів на підтвердження виконання банком умов кредитних договорів видачі позичальнику кредиту;

- позивачем не надано доказів на підтвердження факту невиконання позичальником умов кредитних договорів;

- в матеріалах справи відсутні оригінали кредитних договорів;

- нарахування позичальнику в межах кредитних договорів комісії за обслуговування кредитної заборгованості суперечить вимогам Закону України «Про споживче кредитування», відповідні умови правочинів є нікчемними, а тому така комісія не підлягає стягненню.

В судове засідання представниця позивача не з`явилася, проте в матеріалах справи (позові) міститься заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, судом належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, причину неявки суду не повідомив.

Суд вважав можливим провести розгляд справи без особистої участі представниці позивача та відповідача, оскільки матеріали справи містять достатньо інформації та доказів для вирішення спору.

Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних доказів, суд прийшов до наступного.

Зокрема, суд встановив, що 01 жовтня 2019 року АТ «ПУМБ» уклало з ОСОБА_1 . Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб №101.

Договір складається із підписаної сторонами Заяви на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 01 жовтня 2019 року №101.

За умовами договору банк зобов`язався відкрити на ім`я відповідача поточний рахунок з наданням кредитної картки та встановленням кредитної лінії з лімітом у 8 000 грн та строком його дії протягом 12 місяців з дня надання (з автоматичним продовженням на той же строк), а відповідач зобов`язався щомісячно частинами повертати кредит, а також щомісячно сплачувати проценти за користування ним у розмірі 47,88 % річних від суми залишку заборгованості за кредитом.

В подальшому розмір кредитного ліміту був збільшений до 50 000 грн (максимальна сума).

Крім цього, 18 вересня 2020 року АТ «ПУМБ» уклало з відповідачем Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб №301.

Договір складається із підписаної сторонами Заяви на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 18 вересня 2020 року №301.

За умовами договору банк зобов`язався надати відповідачу на споживчі потреби кредит у загальному розмірі 60 010 грн зі строком користування коштами протягом 36 місяців, а відповідач зобов`язався щомісячно частинами (згідно узгодженого графіку) повертати кредит, повернувши його в повному обсязі не пізніше 18 вересня 2023 року, а також щомісячно сплачувати проценти за користування ним у розмірі 0,01 % річних від суми залишку заборгованості за кредитом та щомісячну комісію за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 2,99 % від суми кредиту.

Також 09 вересня 2022 року банк уклав з відповідачем Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб №.

Договір складається із підписаної сторонами Заяви на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 09 вересня 2022 року №.

За умовами договору банк зобов`язався надати відповідачу на споживчі потреби кредит у загальному розмірі 48 205,14 грн зі строком користування коштами протягом 36 місяців, а відповідач зобов`язався щомісячно частинами (згідно узгодженого графіку) повертати кредит, повернувши його в повному обсязі не пізніше 09 вересня 2025 року, а також щомісячно сплачувати проценти за користування ним у розмірі 0,01 % річних від суми залишку заборгованості за кредитом та щомісячну комісію за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 1,4 % від суми кредиту.

Водночас, згідно письмової вимоги АТ «ПУМБ» від 04 листопада 2024 року за вих. №КНО-44.2.2/683 позивач на підставі ч. 2 ст. 1050 ЦК України заявив вимогу до відповідача про дострокове виконання зобов`язань за кредитним договором протягом 30 днів з моменту отримання вимоги, тобто змінив встановлений строк кредитування.

З матеріалів справи (а.с. 42-44) вбачається, що АТ «ПУМБ» виконало передбачений ч. 4 ст. 16 Закону України «Про споживче кредитування» обов`язок щодо направлення відповідної вимоги на адресу позичальника. Однак вимога залишилася невиконаною.

Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Ч. 1 ст. 627 ЦК України передбачає, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів Цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

При цьому, згідно ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ст. 638 ЦК України).

Згідно ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.

Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми є нікчемним.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 207 ЦК України (в редакціях на час укладення договорів) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до ч.ч. 1. 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ст.ст. 611, 612, 623-625, 1049, 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

В разі несвоєчасного повернення позики або її чергової частини (прострочення боржника) він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання, зокрема повинен повернути суму позики разом з процентами та іншими нарахуваннями, відшкодувати позикодавцю збитки та сплатити неустойку.

Заяви на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 01 жовтня 2019 року №101, від 18 вересня 2020 року №301 та від 09 вересня 2022 року № складені сторонами в письмовій формі, у них сторони узгодили усі істотні умови кредитних договорів, позичальник засвідчив факт укладення кредитних договорів та погодження з відповідними умовами своїм підписом.

Вказані документи (кредитні договори) надані позивачем у належно засвідчених копіях (через систему «Електронний суд», посвідчені електронним підписом), тому є належними та допустимими доказами у справі, що посвідчують виникнення між сторонами кредитних відносин. Відповідач не заявляв клопотання про витребування та дослідження вказаних документів в оригіналах, а тому доводи відзиву в частині ненадання позивачем оригіналів кредитних договорів не приймаються судом до уваги.

Таким чином, ОСОБА_1 набув статусу, прав та обов`язків позичальника у кредитних правовідносинах з АТ «ПУМБ».

З матеріалів справи вбачається, що банк виконав свої зобов`язання в частині надання кредитних коштів у повному обсязі, що підтверджується копіями Платіжних інструкцій від 18 вересня 2020 року №TR.44361752.64928.8810 (а.с. 45) та від 09 вересня 2022 року №TR.59751553.42567.25578, а також виписками з рахунку позичальника, а в частині встановлення кредитної лінії випискою з рахунку позичальника.

При цьому, у своїх постановах від 25 травня 2021 року у справі №554/4300/16-ц, від 20 жовтня 2020 року у справі №760/7792/14-ц, від 22 квітня 2024 року у справі №559/1622/19 (та багатьох інших) Верховний Суд неодноразово зазначав, що належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Згідно із зазначеною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Верховний Суд підкреслив, що згідно п. 5.6 «Положення про організацію операційної діяльності в банках України», затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254 виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Такого ж змісту норма закріплена у п. 62 «Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України», затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75.

Тому Верховний Суд зробив висновок, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто, виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами як факут видачі кредиту, так і розміру заборгованості за кредитним договором.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 належним чином не виконував умови кредитних договорів, що підтверджується розрахунками заборгованості та банківськими виписками з рахунку позичальника (дивитись зазначені вище роз`яснення Верховного Суду).

Однак, згідно ч. 1 ст. 526, ч. 1 ст. 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості та виписки з особового рахунку позичальника, заборгованість за кредитним договором від 01 жовтня 2019 року №101 станом на 31 жовтня 2024 року становить 84 559,56 грн, в тому числі:

- заборгованість за кредитом 49 816,90 грн;

- заборгованість за процентами 34 742,66 грн.

Тому вказана заборгованість, розрахована у відповідності з умовами кредитного договору та не оспорена відповідачем, підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь АТ «ПУМБ».

Крім цього, згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості та виписки з особового рахунку позичальника, заборгованість за кредитним договором від 18 вересня 2020 року №301 станом на 31 жовтня 2024 року становить 48 539,05 грн, в тому числі:

- заборгованість за кредитом 18 032,48 грн;

- заборгованість за процентами 3,47 грн;

- заборгованість за комісією за обслуговування кредитної заборгованості 30 503,10 грн.

Також, згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості та виписки з особового рахунку позичальника, заборгованість за кредитним договором від 09 вересня 2022 року № станом на 31 жовтня 2024 року становить 58 598,85 грн, в тому числі:

- заборгованість за кредитом 48 205,14 грн;

- заборгованість за процентами 9,42 грн;

- заборгованість за комісією за обслуговування кредитної заборгованості 10 384,29 грн.

Однак суд не в повній мірі погоджується з такими розрахунками, а саме в частині нарахування процентів та комісії за обслуговування кредитної заборгованості у зв`язку з наступним.

Споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (п. 11 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування»).

Тобто, споживчим є будь-який кредит, наданий споживачу для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено можливість встановлення кредитодавцем у межах споживчого кредитування додаткових комісій, пов`язаних з наданням, обслуговуванням та поверненням кредиту, які включаються до загальних витрат за споживчим кредитом.

Водночас, згідно ч. 1 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними (ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування»).

З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19.

У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Схожі правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 14 вересня 2022 року у справі № 755/11636/21, від 08 лютого 2023 року у справі № 168/349/20 та інших.

Наведені висновки в подальшому також підтримані й у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21, згідно якої якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Суд встановив, що кредитні договори від 18 вересня 2020 року №301 та від 09 вересня 2022 року № не містять конкретного переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з обслуговуванням кредиту, що надаються відповідачу, та за які банком встановлена щомісячна комісія. Також позивач не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні вказаних договорів.

Слід констатувати, що такі умови містяться в Публічній пропозиції АТ «ПУМБ» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, а саме п. 5.7.3 розділу ІІ Пропозиції, який передбачає послуги, що оплачуються комісією за обслуговування кредитної заборгованості, однак: 1) вказана Пропозиція не містить підпису позичальника про ознайомлення та погодження з нею (з її умовами); 2) вказаний пункт передбачає, що сплата комісії за обслуговування кредитної заборгованості включає послуги за надання позичальнику (усіх без винятку) інформаційних послуг, що суперечить положенням ч. 1 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування».

Тому положення кредитних договорів щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості (комісію) є нікчемними.

Таким чином, нарахування комісії за обслуговування кредиту є безпідставним, а тому вказана комісія не підлягає стягненню.

Також з розрахунку заборгованості за кредитним договором від 18 вересня 2020 року №301 вбачається, що за період з 18 жовтня 2020 року до 18 липня 2020 року частина коштів, внесених ОСОБА_1 на виконання умов договору, у загальному розмірі 34 091,70 грн, були зараховані банком на сплату заборгованості за комісією. Хоча, як раніше встановлено судом, нарахування комісії за обслуговування кредиту було безпідставним.

Тому кошти, внесені позичальником на погашення заборгованості за кредитним договором, зараховані на сплату комісії за обслуговування кредиту, підлягають перерахуванню на сплату заборгованості за тілом кредиту та процентами.

Таким чином, заборгованість за кредитним договором від 18 вересня 2020 року №301 відсутня, оскільки розмір внесених позичальником коштів, які були зараховані на оплату заборгованості по комісії за обслуговування кредиту, є більшим за загальну заборгованість за кредитним договором (тіло кредиту + проценти).

Також судом встановлено, що банк частково здійснював нарахування процентів за кредитним договором від 18 вересня 2020 року №301 поза межами встановленого строку кредитування (дивитись постанову Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12), що не впливає на попередній висновок суду про відмову у стягненні заборгованості.

Що стосується кредитного договору від 09 вересня 2022 року №, то з урахуванням вищенаведеного, заборгованість до стягнення станом на 31 жовтня 2024 року становить 48 214,56 грн, в тому числі:

- заборгованість за кредитом 48 205,14 грн;

- заборгованість за процентами 9,42 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача в порядку відшкодування (згідно розміру задоволених позовних вимог) також слід стягнути 1 677,75 грн судового збору.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; ідент. номер НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» (м. Київ, вул. Андріївська, 4; ):

- заборгованість за Договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 01 жовтня 2019 року №101, що утворилася станом на 31 жовтня 2024 року, а саме: заборгованість за кредитом 49 816 (сорок дев`ять тисяч вісімсот шістнадцять) гривень 90 копійок; заборгованість за процентами за користування кредитом 34 742 (тридцять чотири тисячі сімсот сорок дві) гривні 66 копійок, а всього в загальному розмірі 84 559 (вісімдесят чотири тисячі п`ятсот п`ятдесят дев`ять) гривень 56 копійок;

- заборгованість за Договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 09 вересня 2022 року №, що утворилася станом на 31 жовтня 2024 року, а саме: заборгованість за кредитом 48 205 (сорок вісім тисяч двісті п`ять) гривень 14 копійок; заборгованість за процентами за користування кредитом 9 (дев`ять) гривень 42 копійки, а всього в загальному розмірі 48 214 (сорок вісім тисяч двісті чотирнадцять) гривень 56 копійок.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; ідент. номер НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» (м. Київ, вул. Андріївська, 4; ) 1 677 (одну тисячу шістдесят сімдесят сім) гривень 75 копійок судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя: О.В. Вуїв