Миколаївський районний суд Миколаївської області

Справа № 945/2841/24
Провадження № 2/945/608/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський районний суд Миколаївської області у складі

головуючої судді Павленко І.В.,

за участю секретаря судового засідання Сербиної К.Ю.,

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі судових засідань в м. Миколаїв цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

05 грудня 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у шлюбі, зареєстрованому Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 103 від 10.03.2009. Шлюбні відносини носять лише формальний характер. Втрачені почуття поваги, піклування, взаємодопомоги та любові. Сімейне життя поступово погіршувалося та призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. У період шлюбу з відповідачем в нас народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Наразі донька проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач не надавав матеріальної підтримки дитині за час окремого проживання. Щомісяця позивачем витрачається близько 10-15 тисяч гривень виключно на потреби дитини. А у разі погіршення стану її здоров?я, приходиться звертатися за матеріальною допомогою до знайомих та родичів. Відповідач працевлаштований, працює водієм таксі фірма «УКЛОН» у місті Миколаїв, матеріально добре забезпечений. Дохід Відповідача складає приблизно 35-40 тисяч гривень на місяць. Попри це відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, нехтує своїм обов?язком, тим самим порушує права дитини. Просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 10 000 грн щомісяця, починаючи з моменту подання даної заяви до досягнення донькою повноліття. Вирішити питання судових витрат.

24.03.2025 через канцелярію Миколаївського районного суду Миколаївської області надійшов відзив на позовну заяву від відповідача ОСОБА_2 в якому він зазначає, що дружина та донька не проживають разом з ним. Позивач самостійно прийняла рішення переїхати до іншого місця проживання. Відповідач з повагою поставився до цього рішення, хоча йому дуже прикро, що родина не проживає разом з ним. Незважаючи на це, він намагається підтримувати зв?язок з дружиною. Допомагає їй, коли вона звертається за допомогою, за можливості надає матеріальну підтримку дитині. Йому в цьому році виповнюється 61 рік. Має непрацездатного батька, якому 81 рік. Наразі батько дуже хворий та потребує постійного лікування та догляду. За рік він тричі потрапляв у лікарню з діагнозом інсульт. Все це потребує витрат на постійне відвідування лікарні, транспортні витрати, купівлю ліків, консультацій. У зв?язку з постійними хвилюваннями у відповідача погіршився стан здоров?я. Позивач в позовній заяві зазначає, що він матеріально добре забезпечений. Але це не відповідає дійсності. Відповідач не працевлаштований водієм таксі. У зв?язку з хворобою батька та необхідністю самостійно вести домогосподарство в нього не має можливості влаштуватися на постійну роботу. Коли є вільний час він приймаю замовлення на перевезення пасажирів. Але це не постійна робота та вона не приносить таких доходів, які зазначила Позивачка в позовній заяві. Позивач не надав суду доказів отримання відповідачем доходів 35-40 тис.грн. Йому ледве вистачає на проживання, продукти харчування, сплату комунальних платежів, ліків та консультацій для хворого батька. Станом на сьогодні має борг за газ в розмірі 13 447,15 грн, а також борг перед іншими комунальними організаціями. Цей борг накопичився, оскільки він не має постійної роботи та доходу. Готовий сплачувати мінімальний гарантований розмір аліментів на дитину в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Просить суд встановити мінімальний гарантований розмір аліментів на дитину в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 19.12.2024 відкрито провадження у справі та постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

У судовому засіданні позивачка зазначила, що 03.02.2024 пішла від чоловіка разом з донькою і зараз вони проживають окремо. За власні кошти вона навчає та виховує дитину. Чоловік у відзиві вказав, що матеріально допомагає, але це не правда, він дав дитині у 2024 році 500 грн на день народження, 200 грн просто так, і ще 500 грн на випускний. Розмір аліментів визначала разом з адвокатом, який у неї є, і який допомагав із позовної заявою. Позивачка вказує на те, що чоловік показував їй статистику таксі, скільки він заробляє і там було 28000 грн. І це він працює не цілий день, якби працював весь день було б більше. Витрачає на дитину приблизно 10000 грн в місяць, буває і більше. Вона має поганий зір і лише на лінзи витрачається 750 грн щомісячно. Також були додаткові витрати на дитину, купляли ноутбук та музичний інструмент. Навіщо відповідач надає медичні документи батька не зрозуміло, адже він з ним не живе.

Відповідач у судовому засіданні пояснив, що він працює в таксі «Уклон» 6 місяців не офіційно. Статистика на яку посилається позивачка, це загальна програма для тих, хто стабільно працює, у нього такого заробітку не має. 28000 грн це «брудні» кошти, є ще витрати на ремонт, пальне та ін. Він не проти платити аліменти, не проти допомагати, поповнювати телефон. Якби дружина не настроювала дитину проти батька був би інший контакт. Що стосується його батька, то у нього був інсульт. Спочатку затрати були спільні з сестрою. Зараз сестра забрала батька до себе додому і він живе з нею. Відповідач з ним контактує по телефону, коли щось треба, завезти до лікаря чи інше. 10000 грн він не зможе платити, не має такої можливості. Має заборгованість за комунальні послуги. Офіційно не працює. Не має заробітної плати.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Як вбачається з копії свідоцтва про шлюб ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебувають у шлюбі з 10 березня 2009 року.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від шлюбу сторони мають дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Як зазначають сторони в заявах по суті спору, і підтвердили у судовому засіданні, на даний час подружжя проживає окремо. Дитина проживає разом з позивачкою. Відповідач офіційно не працевлаштований.

Вказані обставини суд вважає встановленими в силу положень ч. 1 ст. 82 ЦПК України.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно з положеннями ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує : 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів ; 4) інші обставини, що мають істотне значення .

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Згідно ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Суд звертає увагу, що позивач, посилаючись в позовній заяві на дохід відповідача у розмірі 35-40 тисяч гривень, обмежилась лише усними доводами про це. Вже у судовому засіданні вона пояснила, що бачила статистику в таксі, яку показав відповідач і там було зазначено 28000 грн, але це не чистий прибуток. Позивач у встановленому порядку не довела розміру офіційного доходу відповідача, його наявності чи відсутності взагалі, відповідних клопотань перед судом про витребування доказів не заявляла.

Позивачка зазначила в позовній заяві, що на утримання дитини витрачає 10-15 тисяч гривень щомісяця, уточнивши в судовому засіданні, що це 10 000 грн, буває і більше, доказів вказаному також не надала, але беззаперечним є те, що витрати є, оскільки 16-річна дитина потребує не лише базових потреб у вигляді харчування, одягу, мінімальних засобів для існування та розвитку, а й інші потреби пов`язанні з навчанням, витратами на дорогу та інше.

Відповідач, як батько не заперечує свого батьківського обов`язку утримувати дочку шляхом щомісячної сплати аліментів. Проте, пояснив, що на даний час свій матеріальний стан оцінює як такий, що дає йому спроможність сплачувати аліменти в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За твердженням самого відповідача офіційний і стабільний дохід наразі у нього відсутній, проте він за можливості іноді підробляє шляхом перевезення пасажирів. У відзиві відповідач вказав, що на його утриманні знаходиться батько, який хворіє та потребує допомоги на лікування. Однак у судовому засіданні пояснив, що батько проживає з сестрою, доказів витрат на лікування батька не надав.

Отже, ані позивач, ані відповідач не надали суду докази на підтвердження своїх доходів та матеріального стану. Відтак суд виходить з тих доказів, які подали сторони.

Відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи, що відповідач є особою працездатного віку, фізично здоровою особою, має непрацездатного батька, який з ним не проживає і витрати на утримання якого не підтвердив, не має офіційного доходу, суд вважає, що стягнення аліментів у розмірі 5000,00 грн щомісячно є достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Той факт, що відповідач офіційно не має постійного доходу, не звільняє його від обов`язку забезпечувати належне утримання своєї дитини та сплачувати аліменти.

Однак на думку суду, визначений позивачем розмір аліментів, є завищеним та не підтверджений жодними доказами. Суд вважає, що стягнення з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини аліментів у розмірі 10000 гривень може призвести до надмірного фінансового навантаження на відповідача.

Визначаючи розмір аліментів, суд також виходить з того, що батьки мають рівний обов`язок щодо утримання дитини.

При цьому суд враховує положення ст. 185 СК України, відповідно до яких питання додаткових витрат на дитину може бути вирішено сторонами окремо, у разі їх виникнення.

Доводи відповідача про те, що він має змогу утримувати неповнолітню дитину шляхом виплати аліментів на її утримання щомісячно в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на думку суду поставить неповнолітню дитину в скрутне матеріальне становище, зробить її рівень життя, який є необхідним для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, значно низьким, що є недопустимим.

Суд зазначає, що дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Отже, суд стягує з відповідача аліменти на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини у вищевказаному розмірі, починаючи із дня пред`явлення позову до суду, а саме з 05 грудня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

За змістом ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, з відповідача в дохід держави підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору за вимогу про стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі 605 гривень 60 копійок.

На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 5, 11-13, 81, 83, 89, 137, 141, 259, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 5 000 гривень щомісячно починаючи з 05.12.2024 до досягнення дитиною повноліття.

Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі підлягає індексації відповідно до закону.

Рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ;

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складено і підписано 01.04.2025.

Суддя І. В. Павленко