Справа №443/306/22 Головуючий у 1 інстанції:Равлінко Р.Г.
Провадження №22-ц/811/2829/24 Доповідач в 2-й інстанції:Левик Я. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Крайник Н.П., Шандри М.М.,

секретар: Чиж Л.М.,

за участі в судовому засіданні відповідача ОСОБА_1 , його представника ОСОБА_2 , представника позивача ОСОБА_3 ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Жидачівського районного суду Львівської області в складі судді Равлінка Р.Г. від 26 серпня 2024 року у справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики, -

в с т а н о в и л а :

ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 26 серпня 2024 року в поновленні строку на подання заяви про перегляд заочного рішення відмовлено.

Заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Пащука Артема Ігоровича про перегляд заочного рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики залишено без розгляду.

Дану ухвалу оскаржив ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу Жидачівського районного суду Львівської області від 26 серпня 2024 року та передати справу для продовження розгляду заяви про перегляд заочного рішення в суд першої інстанції.

Вважає, що ухвала є незаконною, не відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Вказує, що заява про перегляд заочного рішення у разі її подання поза межами визначеного законом строку та за відсутності підстав для його поновлення має бути залишена без задоволення (а не залишена без розгляду). Висновок суду про залишення заяви про перегляд заочного рішення без розгляду є не законним. Також відповідач категорично заперечує факт отримання коштів в позику, оскільки жодних потреб на отримання позики не було. Зазначає, у 2022 році позивач звернувся в суд з позовом про стягнення заборгованості із відповідача. Оскаржуваним заочним судовим рішенням заявлені позовні вимоги задоволено. В порушення принципів неупередженості, об?єктивності та всебічності судового процесу судом не було досліджено та надано належну правову оцінку доказам, які представив суду позивач. Відповідач, також, заперечує і факт підписання будь-який договорів позики та факт отримання коштів у позивача. Звертає увагу суду на те, що відповідач був працівником підприємства, власником якого є позивач. Вважає, що на підтвердження факту передачі та отримання коштів позивач мав представити суду оригінал розписки за підписом відповідача, проте такого письмового документу суду не представлено і не могло бути представлено, оскільки такий документ відсутній. Факт достовірності підпису можна підтвердити лише шляхом огляду оригіналу договору позики в судовому засіданні та шляхом призначення почеркознавчої експертизи. Позивач мав представити суду розписку на підтвердження факту передачі коштів, проте суду такої розписки не представлено. А відповідно до умов договору не передбачено факт передачі коштів відповідачу. Звертає увагу, що позивачем до матеріалів справи не долучено жодного оригіналу письмового документу на підтвердження існування між сторонами по справі договору позики та факту передачі коштів безпосередньо відповідачу. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, що посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Факт отримання коштів у борг підтверджує розписка, яку позивач не представив суду, по тій причині, що її немає, оскільки позивач не давав жодних коштів відповідачу, а останній і не мав потреби просити в нього кошти в борг. Відповідач стверджує, що договір позики не був укладений і він не підписував жодного документа і не отримував ніяких коштів від позивача. Звертає увагу, що почеркознавчої експертизи проведено не було, тому встановити той факт, що докази представлені позивачем на основі яких суд прийняв зочне рішення є достовірними не можливо. Позивач не представив суду розписки на підтвердження факту отримання коштів відповідачем. Тобто, позивач, як позикодавець зобов?язаний надати суду докази наявності в нього 24 000 грн., в тому числі доказів походження у позивача таких коштів. А саме з метою спростування сумніву в тому, що позивач мав відповідні кошти, визначених у розписці, позивач зобов?язаний представити суду довідки про доходи, які б засвідчували факт наявності у нього таких коштів. Вважає, що в даній справі суд зобов?язаний був відмовити у задоволенні позову ОСОБА_3 , оскільки представленні ним докази суду є недостатніми та недостовірними, які потребують перевірки та підтвердження їх оригінальності.

В судове засідання позивач не з`явився, однак суд вважав за можливе проводити розгляд справи у його відсутності, зважаючи на те, що він повідомлявся про час та місце судового розгляду належним чином, обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи від нього до суду не надходило, доказів поважності причин неявки представлено не було, зважаючи на вимоги ч. 2 ст. 372 ЦПК України, а також те, що його інтереси у судовому засіданні захищав представник з належними повноваженнями.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідача та його представника на підтримання апеляційної скарги, представника позивача в заперечення скарги, дослідивши матеріали справи, оцінивши мотиви осіб, що беруть участь у справі в межах доводів заяви, заперечень на заяву, апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Із змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ст. 12, 126, 127, 128, 260, 261 ЦПК України, постанову Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2024 року в справі №756/11081/20, виходив з того, що зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача є: АДРЕСА_1 . Іншої адреси місце проживання відповідач суду не повідомляв. Більше того, суд звернув увагу на те, що вказана адреса повністю відповідає адресі місця проживання відповідача, зазначеній у заяві про перегляд заочного рішення. Судова повістка надсилалась відповідачу рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення саме на його зареєстровану у встановленому законом порядку адресу місця проживання. З огляду на те, що рекомендоване повідомлення повернулося до суду з проставленням відмітки «вручено особисто», тому суд дійшов висновку, що відповідач був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання. За наведених обставин аргументи відповідача про необізнаність останнього щодо розгляду справи суд вважав необґрунтованими. Заочне рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 02 червня 2024 року у справі №443/306/22 надіслане відповідачу на адресу його зареєстрованого місця проживання та рекомендоване повідомлення повернулося до суду з проставленням відмітки «вручено особисто». Зазначена обставина, на переконання суду, також свідчить про належне повідомлення відповідача про ухвалене заочне рішення у справі №443/306/22 та повністю спростовує аргументи відповідача про ненаправлення цього рішення відповідачу. Проведення переговорів із позивачем щодо предмету спору не є поважними причинами пропуску процесуального строку на подання заяви про перегляд заочного рішення. Інших поважних причин пропуску процесуального строку на подання заяви про перегляд заочного рішення відповідачем не наведено. Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, суд прийшов до висновку про відсутність поважних причини пропуску відповідачем процесуального строку на подання заяви про перегляд заочного рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 02 червня 2022 року у справі №443/306/22 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики, тому в задоволенні клопотання про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення слід відмовити, а заяву залишити без розгляду.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції відповідають обставинам, що мають значення, вимогам закону, а також практиці суду касаційної інстанції у аналогічних процесуальних правовідносинах, доводи ж скарги таких висновків суду не спростовують.

В жовтні 2024 року ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 звернувся в суд із заявою про перегляд заочного рішення, в якому просив:

- поновити строк на подання заяви про перегляд заочного рішення, як такий що пропущений із поважних причин;

- переглянути заочне рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 02 червня 2022 року та скасувати вказане заочне рішення та призначити справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.

В обґрунтування заяви вказував, що рішенням Жидачівського районного суду Львівської області від 02 червня 2022 року позов ОСОБА_3 задоволено повністю та вирішено стягнути із відповідача ОСОБА_1 борг за договором позики у розмірі 240 000 (двісті сорок тисяч) грн.00 коп. та 2400 (дві тисячі чотириста)грн. 00 коп. судового збору, а всього: 242 400 (двісті сорок дві тисячі чотириста) грн. 00 коп. Відповідач не знав взагалі про розгляд справи, оскільки фактично не проживає за місцем реєстрації, відповідно не отримував листи і тому не міг знати про розгляд справи. Отже, відповідач не мав можливості подати заперечення проти позовних вимог. Відповідачу не направлялось оскаржуване рішення суду. Обставини, що свідчать про поважність причин неявки відповідача в судове засідання та не повідомлення їх суду, а також причини неподання відзиву полягають в наступному. Відповідач після початку війни, тобто після 24.02.2022 не проживає за місцем реєстрації, а проживає в місті Рівному. Відповідач категорично заперечує факт отримання коштів в позику, оскільки жодних потреб на отримання позики не було. Відповідач також заперечує і факт підписання будь-яких договорів позики та факт отримання коштів у позивача. Звертає увагу суду на те, що відповідач був працівником підприємства, власником якого є позивач. На підтвердження факту передачі та отримання коштів позивач мав представити суду оригінал розписки за підписом відповідача, проте такого письмового документу суду не представлено і не могло бути представлено, оскільки такий відсутній. Факт достовірності підпису можна лише шляхом огляду оригіналу договору позики в судовому засіданні та шляхом призначення почеркознавчої експертизи. Позивач мав представити суду розписку на підтвердження факту передачі коштів, проте суду такої розписки не представлено. А відповідно до умов договору не передбачено факт передачі коштів відповідачу.

Як вбачається із матеріалів справи, правильно встановлено судом першої інстанції та сторонами не оспорювалось та не спростовано, зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача є: АДРЕСА_1 . Іншої адреси місця проживання відповідач суду не повідомляв.

Також, вказана адреса повністю відповідає адресі місця проживання відповідача, зазначеній у заяві про перегляд заочного рішення, а також і у апеляційній скарзі.

Приписами частини 4 статті 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Нормою частини 6 статті 128 ЦПК України передбачено, що судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів, надсилається до електронного кабінету відповідного учасника справи, а в разі його відсутності разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення або кур`єром за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Відповідно до положень пункту 4 частини 8 статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:

1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;

2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;

3) відповідач не подав відзив;

4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 02 червня 2022 року винесено ухвалу про проведення заочного розгляду справи за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, оскільки відповідач, ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення засобу зв`язку «Укрпошта», згідно якого ОСОБА_1 судову повістку отримав особисто 17.05.2022, однак в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності не подав, правом на подання відзиву не скористався.

Заочним рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 02 червня 2022 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ) борг за договором позики у розмірі 240 000 (двісті сорок тисяч) грн. 00 коп. та 2 400 (дві тисячі чотириста) грн. 00 коп. судового збору, а всього: 242 400 (двісті сорок дві тисячі чотириста) грн. 00 коп.

Згідно з приписами частини 5 статті 272 ЦПК України учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

За змістом пункту 5 частини 6 статті 272 ЦПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

За приписами ст. 284 ЦПК України, заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Відповідно до вимог частини 2 статті 126 ЦПК України документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення (частина 1 статті 127 ЦПК України).

З матеріалів справи вбачається, що дві судові повістки надсилались відповідачу рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення саме на його зареєстровану у встановленому законом порядку адресу місця проживання.

З огляду на те, що два рекомендовані повідомлення повернулися до суду з проставленням відмітки «вручено особисто», слід вважати, що відповідач був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду.

За наведених обставин доводи відповідача про необізнаність останнього щодо розгляду справи, суд першої інстанції правильно вважав необґрунтованими. Окрім цього сам відповідач у суді першої та апеляційної інстанції підтвердив, що отримував поштову кореспонденцію із суду, однак намагався знайти собі адвоката та вирішити спір у позасудовому порядку з позивачем і до суду під час розгляду справи не звертався з жодними заявами.

Заочне рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 02 червня 2022 року надіслане відповідачу на адресу його зареєстрованого місця проживання та рекомендоване повідомлення повернулося до суду з проставленням відмітки «вручено особисто».

Зазначена обставина, також, свідчить про належне повідомлення відповідача про ухвалене заочне рішення у справі та повністю спростовує аргументи ОСОБА_1 про ненаправлення йому цього рішення.

Відтак, правильно встановлено судом першої інстанції, що підтверджується матеріалами справи, відповідач був належно повідомлений про розгляд справи, знав про наявність позову ОСОБА_3 та його суть, міг взяти участь у справі і отримував відповідні виклики до суду і саме заочне рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 02 червня 2022 року. Однак, свідомо не з`являвся до суду, участі не взяв, жодних повідомлень суду не скеровував, відповідно не скористався своїм правом, у тому числі щодо оскарження заочного рішення.

Окрім того, ОСОБА_1 в судовому засіданні в суді першої інстанції визнав, що про заочне рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 02 червня 2022 року йому стало відомо в червні 2022 року та те, що судові повістки отримував, однак не з`являвся на судові засідання, так як вів переговори із ОСОБА_3 .

Тому, судом першої інстанції, також, правильно встановлено, що проведення переговорів із позивачем щодо предмету спору не є поважними причинами пропуску процесуального строку на подання заяви про перегляд заочного рішення із таким значним періодом пропуску (майже два роки).

Інших поважних причин пропуску процесуального строку на подання заяви про перегляд заочного рішення відповідачем не наведено.

Що стосується доводів апеляційної скарги, про те, що заява про перегляд заочного рішення в разі її подання поза межами визначеного законом строку та за відсутності підстав для його поновлення має бути залишена без задоволення, а не залишена без розгляду, то колегія суддів зазначає наступне.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 12.06.2024 року у справі №756/11081/20 сформульовано висновок про те, що оцінка поважності причин пропуску строку на подання заяви про перегляд заочного рішення належить до компетенції місцевого суду, до якого подана така заява. Наслідком пропуску строку для подання заяви про перегляд заочного рішення за умови відсутності поважних причин для його поновлення, є залишення такої заяви без розгляду на підставі частини другої статті 126 ЦПК України, а не без задоволення. Тим самим Велика Палата Верховного Суду повертається до такого варіанту тлумачення норм процесуального права, який послідовно використовувався судами з моменту запровадження інституту заочного розгляду справи, що є підставою для відступу від попереднього висновку.

Вказане правильно встановлено судом першої інстанції та доводами апеляційної скарги не спростовується, оскільки Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків сформульованих у постанові від 09 листопада 2021 року у справі №214/5505/16, на яку посилається представник ОСОБА_1 ..

Що стосується решти доводів апеляційної скарги, то такі зводяться до незгоди з рішенням по суті, що не є предметом перегляду в суді апеляційної інстанції.

Враховуючи вказане доводи апеляційної скарги слід визнати безпідставними та саму скаргу слід відхилити. Ухвалу ж суду першої інстанції слід залишити без змін як таку, що відповідає обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Жидачівського районного суду Львівської області від 26 серпня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 28 березня 2025 року.

Головуючий: Я.А. Левик

Судді: Н.П. Крайник

М.М. Шандра