Справа № 570/6665/24
Номер провадження 2/570/587/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2025 року м.Рівне

Рівненський районний суд Рівненської області в особі судді Гладишевої Х.В.,

секретаря судових засідань ,

учасники справи:

прокурор - не з`явився,

позивач - представник не з`явився,

відповідач - не з`явився,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань Рівненського районного суду Рівненської області у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом заступника керівника Рівненської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Корнинської сільської ради Рівненського району Рівненської області до ОСОБА_1 про усунення перешкод у праві користування та розпорядження земельною ділянкою,-

в с т а н о в и в :

До Рівненського районного суду Рівненської області звернувся заступника керівника Рівненської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Корнинської сільської ради Рівненського району Рівненської області з позовною заявою до ОСОБА_1 , в якій просить суд:

усунути перешкоди у здійсненні Корнинською територіальною громадою права користування та розпорядження земельною ділянкою площею 0,0164 га кадастровий номер :06:038:0041 шляхом:

- скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна державної реєстрації права власності ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на земельну ділянку площею 0,0164 га з кадастровим номером :06:038:0041(реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 246) з одночасним припиненням права приватної власності ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на вказану земельну ділянку;

- скасування в Державному земельному кадастрі державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером :06:038:0041;

- зобов`язання ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) повернути земельну ділянку площею 0,0164 га кадастровий номер :06:038:0041 Корнинській територіальній громаді в особі Корнинської сільської ради (вул. Центральна,41б, с. Корнин, Рівненський район, 35304. ).

стягнути з відповідача на користь Рівненської обласної прокуратури (вул. 16 Липня, 52, м. Рівне, 33028, р/р UA0015371, МФО 820172, ЗКПО 02910077, банк одержувач Державна казначейська служба України, м. Київ, код класифікації видатків бюджету 2800) кошти витрачені на сплату судового збору в сумі 7267,2 гривні.

Короткий зміст заяв по суті справи.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Рівненською окружною прокуратурою при виконанні повноважень, визначених ст. 131-1 Конституції України та ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", встановлено порушення інтересів держави під час передачі у власність земель водного фонду. Зазначає, що рішенням Корнинської сільської ради від 01.07.2004 № 207 надано ОСОБА_1 у приватну власність для ведення особистого селянського господарства земельну ділянку загальною площею 0,266 га. В подальшому на підставі даного рішення відповідачу видано Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,266 га ЯБ №067846. Разом з тим, з вказаного державного акту про право власності на земельну ділянку слідує, що земельна ділянка площею 0,266 га складається з трьох земельних ділянок, а саме: ділянка № НОМЕР_2 площею 0,125 га (кадастровий номер :06:038:0001), ділянка № НОМЕР_3 площею 0,08 га (кадастровий номер :06:038:0002), земельна ділянка № НОМЕР_4 площею 0,061 га (кадастровий номер :06:037:0001). Проте, земельна ділянка площею 0,125 га з кадастровим номером :06:038:0001, яка була передана ОСОБА_1 на підставі рішення Корнинської сілької ради від 01.07.2004 № 207, припинила своє існування в результаті поділу на земельні ділянки площею 0,0164 га, кадастровий номер :06:038:0041 та площею 0,1089 га, кадастровий номер :06:038:0042, власником яких є ОСОБА_1 . З наведеного слідує, що земельна ділянка площею 0,0164 га кадастровий номер :06:038:0041, яка перебуває у приватній власності ОСОБА_1 , відповідно до акту обстеження від 29.10.2024, знаходиться в межах прибережної захисної смуги р. Устя та передана у приватну власність з порушенням вимог чинного земельного, водного законодавства. Отже, спірна земельна ділянка належить до земель водного фонду, та в силу положень чинного законодавства не можу перебувати у приватній власності. З огляду на викладене, вказує, що звернення прокурора до суду в даних спірних правовідносинах спрямоване саме на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значущого питання про повернення державі незаконно наданої у власність земельної ділянки водного фонду, яка на даний час вільна від забудови об`єктами нерухомості, і таким чином, не порушується баланс державних (суспільних) і приватних інтересів та відсутній факт надмірного втручання держави у спірні правовідносини.

Відзив на позовну заяву до суду не надходив.

24 січня 2025 року до суду надійшла заява відповідача ОСОБА_1 , в якій останій керуючись ст. 49 ЦПК України повідомив, що визнає позовні вимоги та не заперечує проти задоволення вимог прокурора. Додатково просив розглянути справу №570/6665/24 без його участі за наявними в матеріалах справи документами.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 16 січня 2025 року прийнято позовну заяву та відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження з повідомленням сторін. Підготовче засідання призначено на 17.02.2025.

17 лютого 2025 року підготовче засідання у зв`язку з неявкою відповідача відкладено на 13 березня 2025 року.

У підготовче засідання 13 березня 2025 року сторони не з`явилися.

При цьому, від прокурора у справі Ковальчук Л.В., до суду надійшла заява, в якій остання просила розглянути справу без її участі. Позовну заяву просила задоволити у повному обсязі.

13 березня 2025 від Корнинської сільської ради надійшло клопотання про розгляд справи без участі її представника, позовні вимоги просить суд задоволити повністю.

Крім того, відповідач у своїй заяві про визнання позовних вимог просив розглянути справу без його участі за наявними у матеріалах справи доказами.

За результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем (ч. 3 ст. 200 ЦПК України).

Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З огляду на вказане, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

Рішенням Корнинської сільської ради від 01.07.2004 № 207 надано ОСОБА_1 у приватну власність для ведення особистого селянського господарства земельну ділянку загальною площею 0,266 га.

22.11.2004 на підставі вказаного рішення ОСОБА_1 видано Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,266 га ЯБ № 067846, якиц зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 788.

З Державного акту на земельну ділянку площею 0,266 га ЯБ № 067846 слідує, що земельна ділянка площею 0,266 га складається з трьох земельних ділянок, а саме: ділянка № НОМЕР_2 площею 0,125 га (кадастровий номер :06:038:0001); ділянка № НОМЕР_3 площею 0,08 га (кадастровий номер :06:038:0002); земельна ділянка № НОМЕР_4 площею 0,061 га (кадастровий номер :06:037:0001).

Відповідно до інформації вказаної Корнинською сільською радою у листі від 21.10.2024 №1766/02-12124 вбачається, що земельна ділянка кадастровий номер :06:038:0001 перебуває у власності ОСОБА_1 відповідно до державного акту на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 788 від 22.11.2004, який виданий на підставі рішення Корнинської сільської ради від 01.07.2004 № 207.

Вказане підтверджується Інформацією Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку кадастровий номер :06:038:0001.

Відповідно до Інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку кадастровий номер :06:038:0001 вбачається, що вказана земельна ділянка має цільове призначення: 01.03 Для ведення особистого селянського господарства.

Разом з тим, згідно з відкритих даних земельного кадастру (сайт https://kadastr.live) видно, що земельна ділянка з кадастровим номером :06:038:0001 частково розташована в межах прибережної захисної смуги р. Устя та перебуває у приватній власності.

29.10.2024 членами тимчасової комісії, утвореної розпорядженням Корнинського сільського голови від 25.10.2024 №181, із залученням заступника начальника відділу державного екологічного нагляду (контролю) земельних ресурсів та надр Управління державного екологічного (нагляду) контролю природних ресурсів та промислового забруднення Рівненської області, старшого державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Поліського округу Двигай В.А., за участі сертифікованого інженера-землевпорядника ОСОБА_2 , у присутності власника обстежуваної земельної ділянки гр. ОСОБА_1 , проведено обстеження земельної ділянки площею 0,125 га з кадастровим номером :06:038:0001.

В ході обстеження зафіксовано, що частина обстежуваної земельної ділянки площею 0,0164 га розміщена у 25-метровій смузі від р. Устя.

Відповідно до класифікації річок України, встановленої ст.79 Водного кодексу України р.Устя відноситься до малих річок (інформація Регіонального офісу водних ресурсів у Рівненській області від 22.11.2024 №752/04-24).

З інформації наданої Головним управлінням Держгеокадастру у Рівненській області у листі від 11.12.2024 № 10-17-0.2-6739/2-24 судом встановлено, що земельна ділянка площею 0,125 га з кадастровим номером :06:038:0001 на підставі "Технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельної ділянки (кадастровий номер :06:038:0001) гр. ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства", розробленої ТОВ "Землевпорядна компанія "Землевпорядна компанія "Юрземгеопроект", поділена на земельні ділянки: кадастровий номер :06:038:0041 площею 0,0164 га та кадастровий номер :06:038:0042 площею 0,1089 га.

Зокрема, у Державному земельному кадастрі 04.12.2024 за заявою ОСОБА_1 здійснено державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,0164 га, кадастровий номер :06:038:0041, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства. Підстава реєстрації: технічна документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок від 28 листопада 2024 року, розроблена ТОВ "Землевпорядна компанія "Землевпорядна компанія "Юрземгеопроект".

Разом з тим, що у витязі з Державного земельного кадастру від 04.12.2024 про земельну ділянку площею 0,0164 га, кадастровий номер :06:038:0041 містяться відомості про обмеження у використанні земельної ділянки, а саме: водоохоронна зона площею 0,0164 га.

У подальшому, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 05.12.2024 зареєстровано за ОСОБА_1 право власності на новостворену земельну ділянку площею 0,0164 га, кадастровий номер :06:038:0041 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 246).

Також, у Державному земельному кадастрі 04.12.2024 за заявою ОСОБА_1 здійснено державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,1089 га, кадастровий номер :06:038:0042, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства. Підстава реєстрації: технічна документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок від 28 листопада 2024 року, розроблена ТОВ "Землевпорядна компанія "Юрземгеопроект".

05.12.2024 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано за ОСОБА_1 право власності на новостворену земельну ділянку площею 0,1089 га, кадастровий номер :06:038:0042.

Таким чином, земельна ділянка площею 0,125 га з кадастровим номером :06:038:0001, яка була передана ОСОБА_1 , на підставі рішення Корнинської сілької ради від 01.07.2004 № 207, припинила своє існування в результаті поділу на земельні ділянки площею 0,0164 га, кадастровий номер :06:038:0041 та площею 0,1089 га, кадастровий номер :06:038:0042, власником яких є ОСОБА_1 .

Отже, наявними в матеріалах справи доказами підтверджується, що земельна ділянка площею 0,0164 га кадастровий номер :06:038:0041, яка перебуває у приватній власності ОСОБА_1 , відповідно до акту обстеження від 29.10.2024, знаходиться в межах прибережної захисної смуги р. Устя.

Норми права, які підлягають застосуванню при вирішенні спору та мотиви їх застосування.

Згідно з ч. 1 ст. 19 Земельного кодексу України (далі - ЗК України), землі України за основним цільовим призначенням поділяються на категорії, зокрема землі водного фонду.

За положеннями ч. 1 ст. 3 Водного кодексу України (далі ВК України) (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), усі води (водні об`єкти) на території України становлять її водний фонд.

Частина 2 ст. 3 ВК Українивизначає, що до водного фонду України належать: поверхневі води: природні водойми (озера), водотоки (річки, струмки), штучні водойми (водосховища, ставки) і канали; інші водні об`єкти; підземні води та джерела; внутрішні морські води та територіальне море.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЗК України та ст. 4 ВК України, до земель водного фонду належать землі, зайняті: морями, річками, озерами, водосховищами, іншими водними об`єктами, болотами, а також островами; землі зайняті прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм; гідротехнічними, іншими водогосподарськими спорудами та каналами, а також землі, виділені під смуги відведення для них; береговими смугами водних шляхів.

Таким чином, до земель водного фонду України відносяться землі, на яких хоча і не розташовані об`єкти водного фонду, але за своїм призначенням вони сприяють функціонуванню і належній експлуатації водного фонду, виконують певні захисні функції.

Окрім цього, ч. 2 ст. 58 ЗК України та ст. 87 ВК України встановлено, що для створення сприятливого режиму водних об`єктів уздовж морів, навколо озер, водосховищ та інших водойм встановлюються водоохоронні зони, розміри яких визначаються за проектами землеустрою.

Частиною 2 ст. 59 ЗК України передбачено, що громадянам та юридичним особам за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть безоплатно передаватись у власність замкнені природні водойми (загальною площею до 3 гектарів). Власники на своїх земельних ділянках можуть у встановленому порядку створювати рибогосподарські, протиерозійні та інші штучні водойми.

Статтями 83, 84 ЗК України визначено, що землі водного фонду перебувають у державній та комунальній власності та не можуть передаватися у приватну власність, крім випадків передбачених законодавством.

Отже, за змістом зазначених норм права землі під водними об`єктами загальнодержавного значення, зокрема зайняті поверхневими водами: водотоками (річки, струмки), штучні водойми (водосховища, ставки) і канали; іншими водними об`єктами; підземними водами та джерела; внутрішніми морськими водами та територіальним морем, як землі зайняті водним фондом України, а також прибережні захисні смуги вздовж річок (у тому числі струмків та потічків), морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм не могли передаватись у власність громадян, оскільки є землями водного фонду України.

Приписами ст. 87 ВК України передбачено, що для створення сприятливого режиму водних об`єктів, попередження їх забруднення, засмічення і вичерпання, знищення навколоводних рослин і тварин, а також зменшення коливань стоку вздовж річок, морів та навколо озер, водосховищ і інших водойм встановлюються водоохоронні зони. Водоохоронна зона є природоохоронною територією господарської діяльності, що регулюється. На території водоохоронних зон забороняється: 1) використання стійких та сильнодіючих пестицидів; 2)влаштування кладовищ, скотомогильників, звалищ, полів фільтрації; 3) скидання неочищених стічних вод, використовуючи рельєф місцевості (балки, пониззя, кар`єри тощо), а також у потічки.

Порядок визначення розмірів і меж водоохоронних зон та режим ведення господарської діяльності в них встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 08.05.1996 №486 "Про затвердження Порядку визначення розмірів і меж водоохоронних зон та режиму ведення господарської діяльності в них", затверджено Порядок визначення розмірів і меж водоохоронних зон та режиму ведення господарської діяльності в них.

Вказаним Порядком передбачено, що у межах водоохоронних зон виділяються землі прибережних захисних смуг та смуги відведення з особливим режимом їх використання відповідно до статей 88 - 91 ВК України.

Згідно зі ст. 60 ЗК України, ст. 88 ВК України, вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм з метою охорони поверхневих водних об`єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності встановлюються прибережні захисні смуги. Правовий режим прибережних смуг визначається ст. ст. 60-62 ЗК України та ст. ст. 1, 88-90 ВК України.

Також, за положеннями ст. 60 ЗК України, ст. 88 ВК України, прибережні захисні смуги встановлюються по обидва береги річок та навколо водойм уздовж урізу води (у меженний період) шириною: для малих річок, струмків і потічків, а також ставків площею менш як 3 гектари - 25 метрів; для середніх річок, водосховищ на них, водойм, а також ставків площею понад 3 гектари - 50 метрів; для великих річок, водосховищ на них та озер - 100 метрів.

Отже, прибережна захисна смуга - це частина водоохоронної зони визначеної законодавством ширини вздовж річки, моря, навколо водойм, на якій встановлено особливий режим.

Таким чином, відсутність проекту землеустрою щодо встановлення прибережної захисної смуги не свідчить про відсутність самої прибережної захисної смуги, оскільки її розміри встановлені законом.

Так, згідно інформації Регіонального офісу водних ресурсів у Рівненській області від 22.11.2024 № 752/07/24 підтверджуєтсья, що проект землеустрою по встановленню прибережної захисної смуги р. Устя відсутній.

Судом встановлено, що рішенням Корнинської сільської ради від 01.07.2004 № 207 надано ОСОБА_1 у приватну власність для ведення особистого селянського господарства земельну ділянку загальною площею 0,266 га, в т.ч. земельну ділянку площею 0,0164 га кадастровий номер :06:038:0041, частина якої знаходиться в межах прибережної захисної смуги р. Устя.

При наданні земельних ділянок за відсутністю проекту землеустрою системний аналіз наведених норм законодавства дає підстави для висновку про те, що при наданні земельної ділянки за відсутності проекту землеустрою зі встановлення прибережної захисної смуги необхідно виходити із нормативних розмірів прибережних захисних смуг, встановлених ст. 60 ЗК України та ст. 88 ВК України, та орієнтовних розмірів і меж водоохоронних зон, що визначаються відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 08.05.1996 № 486 "Про затвердження Порядку визначення розмірів і меж водоохоронних зон та режиму ведення господарської діяльності в них". Тобто сама по собі відсутність землевпорядної документації не змінює правовий режим захисної смуги, а відтак надання у приватну власність земельних ділянок, які знаходяться у прибережній захисній смузі суперечить нормам статей 59,83, 84 ЗК України.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 22.04.2015 у справі № 6-52цс15.

Крім того, віднесення спірної земельної ділянки до земель водного фонду також, підтверджується відкритими даними земельного кадастру (сайт https://kadastr.live), зокрема, що земельна ділянка з кадастровим номером :06:038:0001 частково розташована в межах прибережної захисної смуги р. Устя.

Разом з цим, як вже було зазначено судом вище, Корнинською сільською радою із залученням заступника начальника відділу державного екологічного нагляду (контролю) земельних ресурсів та надр Управління державного екологічного (нагляду) контролю природних ресурсів та промислового забруднення Рівненської області, старшого державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Поліського округу Двигай В.А. за участі сертифікованого інженера-землевпорядника ОСОБА_2 , у присутності власника обстежуваної земельної ділянки гр. ОСОБА_1 , проведено обстеження земельної ділянки площею 0,125 га з кадастровим номером :06:038:0001.

Так, із схеми розміщення зазначеної земельної ділянки, складеної у ході цього обстеження сертифікованим інженером землевпорядником ОСОБА_2 , видно, що частина цієї земельної ділянки площею 0,0164 га знаходиться в межах 25-метрової прибережної захисної смуги.

Тобто, новостворена земельна ділянка кадастровий номер :06:038:0041 площею 0,0164 га повністю знаходиться в межах 25-метрової прибережної захисної смуги р.Устя.

Крім того, в Державному акті на право власності на земельну ділянку площею 0,266 га ЯБ №067846 від 22.11.2004 у плані меж земельної ділянки з кадастровим номером :06:038:0001 зазначено, що вказана земельна ділянка межує із землями захисної зони водного фонду.

Також, у витязі з Державного земельного кадастру від 04.12.2024 про земельну ділянку площею 0,0164 га, кадастровий номер :06:038:0041 наявні відомості про обмеження у використанні земельної ділянки, а саме: водоохоронна зона площею 0,0164 га.

За приписами ст. 61 ЗК України, прибережні захисні смуги є природоохоронною територією з режимом обмеженої господарської діяльності. Зокрема, заборонено розорювання земель, зберігання та застосування пестицидів і добрив, огородництво.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що спірне рішення Корнинської сільської ради від 01.07.2004 № 207, яким передано земельну ділянку кадастровий номер :06:038:0001 у приватну власність ОСОБА_1 , для ведення особистого селянського господарства порушує права самої Корнинської територіальної громади на врахування її інтересів під час планування і забудови території села Загороща.

Водночас, відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постановах від 21.08.2019 у справі № 911/3681/17 (п. 39), від 11.02.2020 у справі №22/614/19, від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц (п. 150), вимога про визнання рішень органів державної влади чи органів місцевого самоврядування недійсними (незаконними) та їх скасування не є ефективним способом захисту, адже задоволення такої вимоги не призведе до відновлення володіння відповідною земельною ділянкою.

Великою Палатою Верховного Суду наголошено, що під час розгляду даних спорів слід виходити з принципу jura novit curia- "суд знає закони" (постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 587/430/16-ц (п. 50), від 04.12.2019 у справі № 917/1739/17 (п. 84), від 11.09.2019 у справі № 487/10132/14-ц (п. 101) та інші). Незалежно від того, оскаржене відповідне рішення чи ні, суд має самостійно дати правову оцінку рішенню органу державної влади чи місцевого самоврядування та викласти її у мотивувальній частині судового рішення (постанова Великої Палати Верховного Суду від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц (п. 109).

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд і щодо негаторних позовів (постанова від 22.06.2022 у справі № 676/1795/20).

Враховуючи викладене, вимога про визнання незаконним та скасування рішення Корнинської сільської ради від 01.07.2004 в частині передачі у приватну власність ОСОБА_1 земельної ділянки кадастровий номер :06:038:0001, не є ефективним способом захисту у спірних правовідносинах, оскільки задоволення такої вимоги не призведе до відновлення володіння територіальною громадою спірною земельною ділянкою.

Належний спосіб захисту, виходячи із застосування спеціальної норми права, повинен забезпечити ефективне використання цієї норми у її практичному застосуванні - гарантувати особі спосіб відновлення порушеного права або можливість отримання нею відповідного відшкодування. Отже, засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. У рішенні від 31.07.2003 у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає не лише запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Так, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Як правило, суб`єкт порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 925/1265/16).

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Серед способів захисту речових прав цивільне законодавство виокремлює, зокрема, витребування майна з чужого незаконного володіння (ст. 387 ЦК України) й усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном (ст. 391 ЦК України, ч. 2 ст. 152 ЗК України).

Вказані способи захисту можна реалізувати шляхом подання віндикаційного та негаторного позовів відповідно. Разом з цим, негаторний позов - це позов власника, який є фактичним володільцем майна, до будь-якої особи про усунення перешкод, які ця особа створює у користуванні чи розпорядженні відповідним майном. Позивач за негаторним позовом вправі вимагати усунути існуючі перешкоди чи зобов`язати відповідача утриматися від вчинення дій, що можуть призвести до виникнення таких перешкод. Означений спосіб захисту спрямований на усунення порушень прав власника, які не пов`язані з позбавленням його володіння майном. Негаторний позов можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідної земельної ділянки.

Згідно правових висновків викладених у п. 73 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 у справі № 469/1044/17, заволодіння громадянами та юридичними особами землями з обмеженим оборотом всупереч вимогам ЗК України (перехід до них права володіння цими землями) є неможливим.

У п. 74 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 у справі № 469/1044/17 зроблено висновок, що зайняття земельної ділянки з обмеженим оборотом з порушенням вимог законодавства треба розглядати як не пов`язане з позбавленням володіння порушення права власності держави чи відповідної територіальної громади. У такому разі позовну вимогу зобов`язати повернути земельну ділянку слід розглядати як негаторний позов, який можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідної земельної ділянки (постанови Великої Палати Верховного Суду від 28.11.2018 у справі № 504/2864/13-ц (п. 71), від 04.07.2018 у справі № 653/1096/16-ц (п. 96), від 12.06.2019 у справі № 487/10128/14-ц (п. 81), від 11.09.2019 у справі № 487/10132/14-ц (п. 97), від 07.04.2020 у справі № 372/1684/14 (п. 46).

Власник земельної ділянки з обмеженим оборотом може вимагати усунення порушення його права власності на цю ділянку, зокрема, оспорюючи відповідні рішення органів державної влади чи органів місцевого самоврядування, договори або інші правочини, та вимагаючи повернути таку ділянку (постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.06.2019 у справі № 487/10128/14-ц (п. 143), від 11.09.2019 у справі № 487/10132/14 (п. 99), від 07.04.2020 у справі № 372/1684/15 (п.46).

У випадку позбавлення власника права користування та розпорядження своїм майном означене введення полягає у внесенні запису про державну реєстрацію за власником права власності на нерухоме майно.

Однією з підстав державної реєстрації права власності на нерухоме майно є рішення суду, яке набрало законної сили, щодо права власності на це майно (п. 9 ч. 1 ст. 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). Рішення суду про повернення нерухомого майна є таким рішенням і передбачає внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 334 Цивільного кодексу України права на нерухоме майно, яке підлягає державній реєстрації, виникають із дня такої реєстрації відповідно до закону.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Отже, запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права приватної власності на об`єкт з обмеженою оборотоздатністю за особою, яка протиправно його набула у приватну власність, є перешкодою для реалізації державою речових прав на зазначений об`єкт.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню, крім випадків, передбачених п. 1 ч. 7 ст. 37 цього Закону. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи визнання його прийнятим з порушенням цього Закону та анулювання у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої ст. 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. У разі якщо в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, наявні відомості про речові права, обтяження речових прав, припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації, або якщо відповідним судовим рішенням також визнаються речові права, обтяження речових прав, одночасно з державною реєстрацією припинення речових прав чи обтяжень речових прав проводиться державна реєстрація набуття відповідних прав чи обтяжень. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними.

Отже, у розумінні положень наведеної норми судове рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав; судове рішення про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав; судове рішення про скасування державної реєстрації прав є належними способами судового захисту порушених прав та інтересів особи.

Отже, оскільки, право власності на земельну ділянку площею 0,0164 га, кадастровий номер :06:038:0041, ОСОБА_1 набуто на підставі незаконного рішення, відповідно державна реєстрація права власності підлягає скасуванню.

З огляду на викладене, суд приходиться до висновку, що задоволення вимоги про повернення у державну власність спірної земельної ділянки, разом з похідною вимогою про скасування державної реєстрації права приватної власності на неї, забезпечить відновлення прав держави на земельну ділянку площею 0,0164 га, кадастровий номер :06:038:0041.

Щодо позовної вимоги про скасування в Державному земельному кадастрі державної реєстрації земельної ділянки, суд зазначає наступне.

За приписами ст. 79-1 ЗК України, сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про Державний земельний кадастр", Державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами, про меліоративні мережі та складові частини меліоративних мереж (ст. 1 Закону України "Про Державний земельний кадастр").

Державна реєстрація земельної ділянки - внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера.

Основними принципами, на яких базується Державний земельний кадастр, є зокрема, принцип об`єктивності, достовірності та повноти внесених відомостей. Державна реєстрація земельної ділянки здійснюється при її формуванні шляхом відкриття Поземельної книги на таку ділянку (ч. 1 ст. 24 Закону України "Про Державний земельний кадастр").

З витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку з кадастровим номером :06:038:0041, площею 0,0164 га від 04.05.2024 судом встанолено, що дана земельна ділянка має цільове призначення 01.03 Для ведення особистого селянського господарства, категорія земель: землі сільськогосподарського призначення, вид використання: для ведення особистого селянського господарства.

Водночас, незважаючи на те, що згідно з даними ДЗК цільовим призначенням земельної ділянки вказано "для ведення особистого селянського господарства", ця обставина не має правового значення, оскільки статус згаданої ділянки першочергово визначається тим, що вона розташована в межах прибережної захисної смуги річки Устя та відноситься до земель водного фонду.

Так, ч. ч. 1, 2 ст. 18 ЗК України передбачено, що до земель України належать усі землі в межах її території, в тому числі острови та землі, зайняті водними об`єктами, які за основним цільовим призначенням поділяються на категорії. Категорії земель України мають особливий правовий режим.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЗК України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на ряд категорій, до яких віднесено і землі водного фонду.

Частинами 1, 2 ст. 20 ЗК України регламентовано, що при встановленні цільового призначення земельних ділянок здійснюється віднесення їх до певної категорії земель та виду цільового призначення. Віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється, зокрема на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень.

Отже, віднесення земельної ділянки з кадастровим номером :06:038:0041 у межах прибережної захисної смуги водного об`єкта до категорії земель "землі сільськогосподарського призначення" суперечить вищевказаним вимогам Закону.

Документи, які є підставою для внесення відомостей до Державного земельного кадастру, мають відповідати законодавству (ч. 1 ст. 22 Закону України "Про Державний земельний кадастр").

Оскільки земельна ділянка площею 0,0164 га, кадастровий номер :06:038:0041 належить до земель водного фонду, відтак підлягає скасуванню державна реєстрація спірної земельної ділянки у Державному земельному кадастрі.

Враховуючи викладене, суд звертає увагу на те, що втручання у право володіння містить у собі конкуруючий приватний інтерес, зумовлюється причинами, що виправдовують втручання, які у свою чергу є "відповідними і достатніми", оскільки набуття у власність майна має бути правомірним, і держава має легітимне право на повернення спірної земельної ділянки у її власність.

Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц наголошено на тому, що недобросовісне заволодіння чужим майном не відповідає критерію мирного володіння майном. Натомість таке заволодіння є порушенням мирного володіння інших осіб.

Отже, підсумовуючи вищевикладене та враховуючи обставини справи, позбавлення недобросовісних набувачів права власності на незаконно отримані земельні ділянки державного водного фонду, не є в даному випадку порушенням статті 1 Першого протоколу до Конвенції, а є співмірним із відновленням порушених прав власності.

Водночас, постановою Пленуму Верховного суду України "Про судове рішення у цивільній справі" № 14 від 18.12.2009 визначено, що у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верхового Суду України викладених у п. 24 постанови від 12.06.2009 № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

За таких обставин, суд приймає визнання відповідачем позову, оскільки таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідачів), а протилежного судом не встановлено, тому заявлені позовні вимоги слід задовольнити в повному обсязі.

Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України встановлено, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Положеннями ч.1 ст.142 ЦПК України визначено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що кореспондується з ч. 3 ст. 7 Закону України "Про судовий збір".

Оскільки до початку розгляду справи по суті відповідач позов визнав, суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 3633,60 грн. Іншу частину сплаченого позивачем судового збору слід стягнути з відповідача на користь позивача, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тобто 3633,60 грн.

Керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 81, 89, 141, 247, 263-265, 279, 354, 355 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Позов заступника керівника Рівненської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Корнинської сільської ради Рівненського району Рівненської області до ОСОБА_1 про усунення перешкод у праві користування та розпорядження земельною ділянкою задоволити.

Усунути перешкоди у здійсненні Корнинською територіальною громадою права користування та розпорядження земельною ділянкою площею 0,0164 га кадастровий номер :06:038:0041 шляхом скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна державної реєстрації права власності ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на земельну ділянку площею 0,0164 га з кадастровим номером :06:038:0041 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 246) з одночасним припиненням права приватної власності ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на вказану земельну ділянку.

Усунути перешкоди у здійсненні Корнинською територіальною громадою права користування та розпорядження земельною ділянкою площею 0,0164 га кадастровий номер :06:038:0041 шляхом скасування в Державному земельному кадастрі державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером :06:038:0041.

Усунути перешкоди у здійсненні Корнинською територіальною громадою права користування та розпорядження земельною ділянкою площею 0,0164 га кадастровий номер :06:038:0041 шляхом зобов`язання ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) повернути земельну ділянку площею 0,0164 га кадастровий номер :06:038:0041 Корнинській територіальній громаді в особі Корнинської сільської ради (вул. Центральна,41б, с. Корнин, Рівненський район, 35304. ).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Рівненської окружної прокуратури судовий збір в сумі 3633,60 грн.

Повернути Рівненської окружної прокуратури з державного бюджету судовий збір в сумі 3633,60 грн, сплачених згідного платіжної інструкції № 2951 від 24.12.2024.

На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони справи:

Орган що має право звернутись з позовом в інтересах інших осіб - Рівненська окружна прокуратура (вул. Гарна, 29, м.Рівне, );

Позивач - Корнинська сільська рада (вул. Центральна, 41-б, с.Корнин, Рівненський район, Рівненська область, );

Відповідач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Повний текст рішення виготовлено 28 березня 2025 року, у зв`язку з перебуванням судді у відпустці.

Суддя Гладишева Х.В.