КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2025 року місто Київ.

Справа №№ 752/30879/21

Апеляційне провадження № 22-ц/824/8039/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

судді-доповідача Желепи О.В.,

суддів: Мазурик О.Ф., Поливач Л.Д.

за участю секретаря судового засідання Рябошапки М.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 12 червня 2023 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про захист честі, гідності та ділової репутації, відшкодування моральної шкоди

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_2 звернулась до Голосіївського районного суду м. Києва із позовом до ОСОБА_1 про захист честі, гідності та ділової репутації, відшкодування моральної шкоди в обґрунтування позову зазначає наступне.

09 червня 2007 року було зареєстровано шлюб між позивачем та відповідачем у Центральному відділі державної реєстрації шлюбів Головного управління юстиції у місті Києві. ІНФОРМАЦІЯ_1 в подружжя народився син - ОСОБА_3 . Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 30 жовтня 2013 року шлюб був розірваний. Ухвалою від 15 листопада 2018 року Голосіївським районним судом м. Києва у цивільній справі №752/23562/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: Служба у справах дітей Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей Бориспільської районної державної адміністрації в Київській області про відібрання та визначення місця проживання дитини та за зустрічним позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_1 , як законного представника малолітньої дитини - ОСОБА_3 , до ОСОБА_2 , треті особи: Орган опіки та піклування Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації; Орган опіки та піклування Бориспільської районної державної адміністрації в Київській області про визначення місця проживання дитини затверджено Мирову угоду між сторонами. У зв`язку з невиконанням відповідачем умов мирової угоди, позивач у травні місяці 2021 року звернулась до Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва щодо примусового виконання ухвали №752/23562/17 від 15 листопада 2018 року. Позивач вважає, що у зв`язку із зазначеними обставинами, відповідач розповсюджує про ОСОБА_2 у соціальних мережах недостовірну та негативну інформацію, у зв`язку із чим позивач просить суд:

визнати такою, що не відповідає дійсності інформацію:

- 08.07.2021 « ОСОБА_2 відразу зрозуміла, що відчайдушне захоплення сина цією чудовою грою та моя любов до сина надають їй широкі можливості задовольнити усі її фінансові апетити. Гра «дозвіл від мами - гроші від тата» тривала довго, але в 2017 році, вже майже десятирічний ОСОБА_4 , почувши від ОСОБА_5 черговий шантаж про подальшу заборону участі в міжнародних турнірах з гольфу…»;

- 18.07.2021, 21.54: «Ніколи не червоніє ні ОСОБА_2 , ні папір на якому вона пише, ні люди, які допомагають їй реалізувати її план - збагатитися за рахунок грошових коштів батька її Дитини, нехтуючи при цьому самою Дитиною…

То хто така ОСОБА_5 і чим вона займається?

ОСОБА_5 - це людина, яка не гребує нічим для задоволення своїх фінансових апетитів. Зараз вона позиціонує себе жертвою, яка постраждала від синдрому відчуження, та очолює громадську організацію - KIDS HUGS Обійми Дитини , яка нібито допомагає батькам возз`єднуватись із дітьми.

Реальна мета ОСОБА_5 зовсім інша, гроші, гроші та ще раз гроші.»;

- 18.07.2021, 22:23: «Користуючись підтримкою впливових людей та корумпованістю деяких чиновників ОСОБА_5 продовжує гнути свою лінію…».

- 18.07.2021, 22:49: «Є всього два варіанти подальшого розвитку подій:

а) ОСОБА_5 припиняє безпідставне переслідування ОСОБА_6 , забирає свої гроші з судів, виконавчих служб, міністерств та відомств і нарешті намагається стати матір`ю ОСОБА_7 », розповсюджену ОСОБА_1 на сторінках - ОСОБА_8 у соціальній мережі Facebook ( ІНФОРМАЦІЯ_2 на сторінці ІНФОРМАЦІЯ_3 у соціальній мережі Facebook ІНФОРМАЦІЯ_4 на сторінці у соціальній мережі Facebook громадської організації KIDS HUGS Обійми Дитини ( ІНФОРМАЦІЯ_5 у соціальній мережі Facebook на сторінці групи « ІНФОРМАЦІЯ_6 » ІНФОРМАЦІЯ_7 ІНФОРМАЦІЯ_7 ІНФОРМАЦІЯ_8 ІНФОРМАЦІЯ_9

зобов`язати ОСОБА_1 спростувати, вищенаведену інформацію .

Опублікувати на своїй сторінці ОСОБА_8 у соціальній мережі Facebook рішення суду;

стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 1 000 000 (один мільйон ) гривень.

стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати у сумі, що складаються - 16 816 грн. судовий збір, дослідження, складання висновку експерта від 21 жовтня 2021 року у сумі - 40 100 грн., дослідження та складання висновку № 178/21 від 14.09.2021 у сумі - 8 031,35 грн.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 12 червня 2023 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про захист честі, гідності та ділової репутації, відшкодування моральної шкоди задоволено частково.

Визнано такою, що не відповідає дійсності інформацію:

- від 08.07.2021 :« ОСОБА_2 відразу зрозуміла, що відчайдушне захоплення Сина цією чудовою грою та моя любов до Сина надають їй широкі можливості задовольнити усі її фінансові апетити. Гра «дозвіл від мами - гроші від тата» тривала довго, але в 2017 році, вже майже десятирічний ОСОБА_4, почувши від ОСОБА_5 черговий шантаж про подальшу заборону участі в міжнародних турнірах з гольфу…»;

- від 18.07.2021, 21.54 : «Ніколи не червоніє ні ОСОБА_2 , ні папір на якому вона пише, ні люди, які допомагають їй реалізувати її план - збагатитися за рахунок грошових коштів батька її Дитини, нехтуючи при цьому самою Дитиною… То хто така ОСОБА_5 і чим вона займається? ОСОБА_5 - це людина, яка не гребує нічим для задоволення своїх фінансових апетитів. Зараз вона позиціонує себе жертвою, яка постраждала від синдрому відчуження, та очолює громадську організацію - KIDS HUGS Обійми Дитини дитини, яка нібито допомагає батькам возз`єднуватись із дітьми. Реальна мета ОСОБА_5 зовсім інша, гроші, гроші та ще раз гроші.»;

- від 18.07.2021, 22:23: « Користуючись підтримкою впливових людей та корумпованістю деяких чиновників ОСОБА_5 продовжує гнути свою лінію…».

- від 18.07.2021, 22:49 : « Є всього два варіанти подальшого розвитку подій: а) ОСОБА_5 припиняє безпідставне переслідування ОСОБА_6 , забирає свої гроші з судів, виконавчих служб, міністерств та відомств і нарешті намагається стати матір`ю ОСОБА_7 »,

розповсюджену ОСОБА_1 на сторінках - ОСОБА_8 у соціальній мережі Facebook ( ІНФОРМАЦІЯ_2 на сторінці ОСОБА_9 у соціальній мережі Facebook ( ІНФОРМАЦІЯ_4 на сторінці у соціальній мережі Facebook громадської організації ІНФОРМАЦІЯ_10 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 у соціальній мережі Facebook на сторінці групи « ІНФОРМАЦІЯ_6 » ІНФОРМАЦІЯ_7 ІНФОРМАЦІЯ_7 ІНФОРМАЦІЯ_8 ІНФОРМАЦІЯ_9

Зобовязано ОСОБА_1 спростувати інформацію зазначену вище інформацію шляхом розміщення рішення суду в інтернеті на сторінках ОСОБА_8 у соціальній мережі Facebook ( ІНФОРМАЦІЯ_2 на сторінці ІНФОРМАЦІЯ_3 у соціальній мережі Facebook ( ІНФОРМАЦІЯ_4 на сторінці у соціальній мережі Facebook громадської організації KIDS HUGS Обійми Дитини ( ІНФОРМАЦІЯ_5 у соціальній мережі Facebook на сторінці групи «ІНФОРМАЦІЯ_6» ІНФОРМАЦІЯ_7 ІНФОРМАЦІЯ_7 ІНФОРМАЦІЯ_8 ІНФОРМАЦІЯ_9

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 20 000 (двадцять тисяч) гривень.

У задоволенні решти вимог позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 2 016,00 (дві тисячі шістнадцять грн. 00 коп.) грн. та витрати на проведення висновку експерта № 178/21 від 14.09.2021 року в сумі 8 031,35 (вісім тисяч тридцять одна грн. 35 коп.) грн.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, 25 липня 2023 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 12 червня 2023 року та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволені позову.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначав, що суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку, що сторінка в мережі Facebook за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_2 належить відповідачу ОСОБА_1 .

Зазначив, що його дійсна сторінка має адресу ІНФОРМАЦІЯ_11 та має назву ІНФОРМАЦІЯ_18.

Вважає висловлювання, в позовній заяві та мережі Facebook за вказаними позивачем посиланнями, суто оціночними судженнями, та вчинені не відповідачем.

Вказує, що він не є належним відповідачем так як в матеріалах справи відсутня інформація про власника веб-сайту та власника веб-сторінки, і це стосується й відповідальності і розміщення інформації в соціальних мережах. Соціальна мережа Facebook при реєстрації сторінки не вимагає ідентифікацію особи згідно із особистими документами та є соціальною, загальнодоступною мережею, де будь-хто, без ідентифікації особи може створити будь-яку кількість сторінок, під будь-яким (в тому числі вигаданим) іменем, публікувати тексти, коментарі, копіювати і зберігати на власних пристроях фото осіб з інших сторінок.

Висновок експерта від 28 листопада 2021 року судом першої інстанції не повинен був братись до уваги, оскільки відомості про експерта ОСОБА_10 в реєстрі атестованих експертів відсутні, а сама експертиза була проведена з порушеннями.

Постановою Київського апеляційного суду від 15 лютого 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 12 червня 2023 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про захист честі, гідності та ділової репутації, відшкодування моральної шкоди скасовано, та ухвалено нове судове рішення в цій частині про відмову у задоволенні позову.

Постановою Верховного Суду від 5 лютого 2025 року касаційну скаргу ОСОБА_2 , яка підписана представником ОСОБА_11 , задоволено частково.

Постанову Київського апеляційного суду від 15 лютого 2024 року скасовано і передано справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 - ОСОБА_12 підтримав доводи апеляційної скарги. Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_11 - заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (стаття 15 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 23 ЦК України моральна шкода полягає у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно з частиною першою статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до статті 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Статтею 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів та переконань.

Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя.

Ураховуючи викладене та беручи до уваги зазначені конституційні положення, суди при вирішенні справ про захист гідності, честі та ділової репутації повинні забезпечувати баланс між конституційним правом на свободу думки і слова, правом на вільне вираження своїх поглядів та переконань з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, конституційними гарантіями невтручання в особисте і сімейне життя, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу з іншого боку.

Судом першої інстанції встановлено, що шлюб, зареєстрований між сторонами 09 червня 2007 року Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1161 розірваний на підставі рішення Голосіївського районного суду м. Київ від 30.10.2013 справа № 752/16378/13-ц.

Від шлюбу сторони мають спільного сина ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим повторно відділом державної реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві 13.03.2014.

Висновком експерта № 178/21 за результатами проведення експертного дослідження телекомунікаційних систем (обладнання) та засобів від 14.09.2021 встановлено, що ресурси/посилання ІНФОРМАЦІЯ_13 ІНФОРМАЦІЯ_14 ІНФОРМАЦІЯ_15 ІНФОРМАЦІЯ_9 ІНФОРМАЦІЯ_7 ІНФОРМАЦІЯ_8 ІНФОРМАЦІЯ_7 ІНФОРМАЦІЯ_16 ІНФОРМАЦІЯ_17 знаходяться на веб-сайті/ресурсі https://www.facebook.com/ та складаються зі статичних елементів інформаційного наповнення, таких як графічні елементи, що складають оформлення веб-сторінки (меню навігації, графічні зображення тощо), гіперпосилання на пов`язані матеріали, інформація у текстовому форматі тощо. До динамічних та потокових елементів вищезазначених веб-сайтів/ресурсів відносяться коментарі користувачів, реклама та інше.

Скріншоти інформаційного наповнення вмісту зазначених вище ресурсів/посилань наведено у Додатку 1.

Крім того, відповідно до висновку експерта за результатами проведення семантико-текстуального дослідження від 07.09.2021 складено висновок про те, що в текстах дописів (постів) на сторінках ОСОБА_1 . ОСОБА_8 у соціальній мережі Facebook ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), на сторінці ОСОБА_9 у соціальній мережі Facebook ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ), на сторінці у соціальній мережі Facebook громадської організації KIDS HUGS Обійми Дитини ( ІНФОРМАЦІЯ_5 у соціальній мережі Facebook на сторінці групи « ІНФОРМАЦІЯ_6 » ІНФОРМАЦІЯ_7 ІНФОРМАЦІЯ_7 ІНФОРМАЦІЯ_8 ІНФОРМАЦІЯ_9 наявні висловлювання, в яких міститься негативна інформація щодо особи ОСОБА_2 . Висловлювання, в яких міститься негативна інформація щодо особи ОСОБА_2 , викладено у формі фактичних тверджень, а не оціночних суджень.

Поряд із цим, за результатом проведення дослідження експерта психолога був складений висновок експерта психолога від 28.11.2021 та зроблено висновки про те, що внаслідок поширення ОСОБА_1 в фейсбук-публікаціях від 08.07.2021, 18.07.2021 о 21:54 годині, 18.07.2021 о 22:23 годині 18.07.2021 о 22:49 годині інформації, що не відповідає дійсності, та принижує честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_2 , їй дійсно спричинено страждання (моральну шкоду).

Внаслідок поширення ОСОБА_1 в фейсбук-публікаціях року від 08.07.2021, 18.07.2021 о 21:54 годині, 18.07.2021 о 22:23 годині 18.07.2021 о 22:49 годині інформації, що не відповідає дійсності та принижує честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_2 , та внаслідок усвідомлення ОСОБА_2 того негативного впливу, який має поширювані інформація на її сина, ОСОБА_14 , ОСОБА_2 дійсно спричинено моральні страждання (моральна шкода).

Грошовий еквівалент моральних страждань (моральної шкоди), спричиненої ОСОБА_15 внаслідок поширення ОСОБА_1 в фейсбук-публікаціях від 08.07.2021, 18.07.2021 о 21:54 годині, 18.07.2021 о 22:23 годині 18.07.2021 о 22:49 годині інформації, що не відповідає дійсності та принижує честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_2 , та внаслідок усвідомлення ОСОБА_2 того негативного впливу, який має поширювані інформація на її сина, ОСОБА_14 , можна визначити 1 000 000,00 (один мільйон) гривень.

Позивач є керівником громадської організації «Обійми дитини», діяльністю якої відповідно до статуту є сприяння реалізації прав батьків брати участь у житті та розвитку дітей, з метою покращення психологічного та соціального стану дітей та батьків.

Судовим розглядом встановлено обставини, що 08.07.2021 на своїй сторінці у Facebook відповідач написав і розповсюдив таку інформацію: « ОСОБА_2 відразу зрозуміла, що відчайдушне захоплення Сина цією чудовою грою та моя любов до Сина надають їй широкі можливості задовольнити усі її фінансові апетити. Гра «дозвіл від мами - гроші від тата» тривала довго, але в 2017 році, вже майже десятирічний ОСОБА_4 , почувши від ОСОБА_5 черговий шантаж про подальшу заборону участі в міжнародних турнірах з гольфу…».

Поряд із цим, 18.07.2021, 21.54 відповідач повідомляє на сторінці у Facebook наступне : « ОСОБА_16 не червоніє ні ОСОБА_2 , ні папір на якому вона пише, ні люди, які допомагають їй реалізувати її план - збагатитися за рахунок грошових коштів батька її Дитини, нехтуючи при цьому самою Дитиною... То хто така ОСОБА_5 і чим вона займається? ОСОБА_5 - це людина, яка не гребує нічим для задоволення своїх фінансових апетитів. Зараз вона позиціонує себе жертвою, яка постраждала від синдрому відчуження, та очолює громадську організацію - KIDS HUGS Обійми Дитини, яка нібито допомагає батькам возз`єднуватись із дітьми. Реальна мета ОСОБА_5 зовсім інша, гроші, гроші та ще раз гроші.»

Між тим, 18.07.2021, 22:23 відповідач на сторінці у Facebook повідомляє : «Користуючись підтримкою впливових людей та корумпованістю деяких чиновників ОСОБА_5 продовжує гнути свою лінію…».

Паралельно з цим, 18.07.2021 22:49 відповідач на своїй сторінці в соціальній мережі Facebook зазначає, що: «Є всього два варіанти подальшого розвитку подій: а) ОСОБА_5 припиняє безпідставне переслідування ОСОБА_6 , забирає свої гроші з судів, виконавчих служб, міністерств та відомств і нарешті намагається стати матір`ю ОСОБА_6 .»

За твердженням позивача, відповідачем на сайті KIDS HUGS Обійми Дитини ОСОБА_1 розмістив інформацію про позивача « ОСОБА_16 не червоніє ні ОСОБА_2 , ні папір на якому вона пише, ні люди, які допомагають їй реалізувати її план - збагатитися за рахунок грошових коштів батька її Дитини, нехтуючи при цьому самою Дитиною... То хто така ОСОБА_5 і чим вона займається? ОСОБА_5 - це людина, яка не гребує нічим для задоволення своїх фінансових апетитів. Зараз вона позиціонує себе жертвою, яка постраждала від синдрому відчуження, та очолює громадську організацію - KIDS HUGS Обійми Дитини, яка нібито допомагає батькам возз`єднуватись із дітьми. Реальна мета ОСОБА_5 зовсім інша, гроші, гроші та ще раз гроші.», що задокументовано висновком експерта № 178/21 від 14.09.2021.

Крім того аналогічну інформацію відповідач неодноразово, 08.07, 12.07.2021 та 19.07.2021 розмістив на сторінці Групи «ІНФОРМАЦІЯ_6», яка має 4500 підписників (стор.31-57 висновку експерта № 178/21 від 14.09.2021).

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції вважав доведеним, що діями відповідача ОСОБА_1 , що виразились у розповсюдженні неправдивих відомостей щодо позивача ОСОБА_2 , їй була завдана моральна шкода, яка виразилась у втратах немайнового характеру внаслідок приниження її честі, гідності і ділової репутації, ускладнення подальшого активного громадського життя, з учасниками ГО «Обійми Дитини», знайомими та підписниками в соціальних мережах, що негативно сприймають, нібито, вчинені дії позивачем і поширену відносно неї інформацію.

Дослідивши наявні в справі докази, колегія суддів встановила, що вищенаведені обставини, які суд вважав встановленими є недоведеними, а висновки суду не відповідають таким обставинам та вимогам Закону.

Відповідно до частини першої статті 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Згідно із статтями 297, 299 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі, на недоторканість своєї ділової репутації, а також право на звернення до суду з позовом про захист її гідності, честі та ділової репутації.

Способами захисту гідності, честі чи ділової репутації від поширення недостовірної інформації можуть бути, крім права на відповідь та спростування недостовірної інформації, також і вимоги про відшкодування збитків та моральної шкоди, заподіяної такими порушеннями як фізичній, так і юридичній особі. Зазначені вимоги розглядаються відповідно до загальних підстав щодо відповідальності за заподіяння шкоди (пункт 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи»).

При розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Щодо поширення відповідачем висловлювань, які позивач просила спростувати:

У справах про спростування недостовірної інофрмації, захист честі, гідності, ділової репутації визначення складу осіб, які беруть участь у справі, має певні особливості.

Так, відповідачами у справі про захист гідності, честі чи ділової репутації є фізична або юридична особа, яка поширила недостовірну інформацію, а також автор цієї інформації.

Якщо позивач заявляє вимоги до одного з належних відповідачів, які спільно поширили недостовірну інформацію, суд вправі залучити до участі у справі іншого співвідповідача лише у разі неможливості розгляду справи без його участі.

Належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу або власник вебсайту, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві.

У випадку якщо автор поширеної інформації невідомий або його особу та/чи місце проживання (місцезнаходження) неможливо встановити, а також коли інформація є анонімною і доступ до сайту - вільним, належним відповідачем є власник вебсайту, на якому розміщено зазначений інформаційний матеріал, оскільки саме він створив технологічну можливість та умови для поширення недостовірної інформації.

Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 19 вересня 2018 року у справі № 344/10697/15-ц.

Водночас відповідно до статті 1 Закону України «Про авторське право і суміжні права» вебсайт - сукупність даних, електронної (цифрової) інформації, інших об`єктів авторського права і (або) суміжних прав тощо, пов`язаних між собою і структурованих у межах адреси вебсайту і (або) облікового запису власника цього вебсайту, доступ до яких здійснюється через адресу мережі Інтернет, що може складатися з доменного імені, записів про каталоги або виклики і (або) числової адреси за Інтернет-протоколом; вебсторінка - складова частина вебсайту, що може містити дані, електронну (цифрову) інформацію, інші об`єкти авторського права і (або) суміжних прав тощо; власник вебсайту - особа, яка є володільцем облікового запису та встановлює порядок і умови використання вебсайту. За відсутності доказів іншого власником вебсайту вважається реєстрант відповідного доменного імені, за яким здійснюється доступ до вебсайту, і (або) отримувач послуг хостингу; власник вебсторінки - особа, яка є володільцем облікового запису, що використовується для розміщення вебсторінки на вебсайті, та яка управляє і (або) розміщує електронну (цифрову) інформацію в межах такої вебсторінки.

Власник вебсайту не є власником вебсторінки, якщо останній володіє обліковим записом, що дозволяє йому самостійно, незалежно від власника вебсайту, розміщувати інформацію на вебсторінці та управляти нею.

Тобто, автором публікацій і дописів на персональній вебсторінці у соціальній мережі «Facebook» є власник вебсторінки, який незалежно від власника вебсайту розміщує інформацію на вебсторінці та управляє нею.

Власник соціальної мережі «Facebook» не бере безпосередньої участі у розміщенні інформації власником вебсайту, недостовірність якої доводить позивач.

З огляду на викладене та правове регулювання спростування поширеної інформації, захисту гідності та ділової репутації, викладеної в мережі Інтернет, колегія суддів дійшла висновку про те, що питання залучення до участі у справі власника вебсайту залежить від того, чи відомий автор поширеної інформації, якщо автор невідомий або неможливо встановити його особу, а також коли інформація є анонімною і доступ до вебсайту вільним, то належним відповідачем є власник вебсайту.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 01 червня 2022 року у справі № 713/1710/19.

Проаналізувавши докази, наявні в матеріалах справи, саме скріншоти веб-сторінки на сайті «Facebook», з якої публікувалась спірна інформація, враховуючи назву акаунту, яка є ім`ям відповідача, написаною латиницею, персональні данні сторін та їхнього сина, що освітлені в зазначених публікаціях та персональні фотографії, частина з яких є особистими фотографіями та скрін-копіями переписок, суд першої інстанції зробив вірний висновок, що автор публікацій є ОСОБА_1 .

Заперечуючи дані обставини, відповідачем не надано відповідних доказів на спростування факту належності йому згаданої сторінки, та поширенню іншою особою від йог імені висловлювань про позивача, які вона просила суд визнати недостовірною інформацією та спростувати.

Стосовно поширення відповідачем недостовірної інформації про позивача:

Статтею 30 Закону України «Про інформацію» передбачено, що ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлювання оціночних суджень.

Відповідно до частини другої статті 47-1 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 28 березня 2013 року у справі «Нова газета» та Бородянський проти Росії», що втручання в свободу вираження власних думок та поглядів порушує свободу висловлення думки в трьох випадках: якщо воно здійснено не на підставі закону, якщо воно не переслідує допустимої мети або якщо воно порушує баланс між метою, заради якої здійснено втручання, і свободою вираження думки.

Європейський суд з прав людини також підтвердив, що правдивість оціночних суджень не припускає можливості доказування, і оціночні судження дійсно слід відрізняти від фактів, існування яких може бути підтверджене, та виділив три можливі варіанти фундаменту, на якому можна побудувати свою оцінку: факти, що вважаються загальновідомими; підтвердження висловлювання яким-небудь джерелом; посилання на незалежне дослідження.

Тобто, фактичні твердження та оціночні судження є різними поняттями, а розмежовування цих термінів лежить в основі захисту права на честь та гідність, як особистих немайнових прав.

Відповідно до частини другої статті 30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

За своїм характером судження є розумовим актом, що має оціночний характер та виражає ставлення того, хто говорить, до змісту висловленої думки і напряму, що пов`язано з такими психологічними станами, як віра, впевненість чи сумнів.

Отже, не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) при тлумаченні положень статті 10 Європейської Конвенції про захист прав та основних свобод людини.

Суду слід уважно розрізняти факти та оціночні судження. Наявність фактів можна довести, а правдивість оціночних суджень не можна. Що ж стосується оціночних суджень, цю вимогу неможливо виконати, і вона є порушенням самої свободи поглядів, яка є основною складовою права, гарантованого статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення ЄСПЛ від 07 липня 1986 року у справі «Лінгенс проти Австрії»).

У рішенні від 21 лютого 2012 року у справі «Тушалп проти Туреччини» ЄСПЛ вказав, що навіть припускаючи, що висловлювання заявника могли були визнані провокативними, грубими та агресивними, вони становили оціночні судження. При цьому, Європейський суд підкреслив, що використання навіть «вульгарних фраз» саме собою не є визначальним в оцінці агресивного висловлювання, адже це може слугувати просто «стилістичним цілям», оскільки «стиль є частиною комунікації як форми вираження та як такий захищений разом зі змістом вираження».

Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавчим правом на відповідь. Якщо суб`єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує її гідність, честь чи ділову репутацію, на особу яка таким чином чи у такий спосіб висловила думку або оцінку, може бути покладено обов`язок відшкодувати завдану моральну шкоду.

Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду від 01.06.2022 року у справі №185/871/18.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач просила визнати такою, що не відповідає дійсності таку інформацію:

1. « ОСОБА_2 відразу зрозуміла, що відчайдушне захоплення сина цією чудовою грою та моя любов до сина надають їй широкі можливості задовольнити усі її фінансові апетити. Гра «дозвіл від мами - гроші від тата» тривала довго, але в 2017 році, вже майже десятирічний ОСОБА_4, почувши від ОСОБА_5 черговий шантаж про подальшу заборону участі в міжнародних турнірах з гольфу…»;

2. «Ніколи не червоніє ні ОСОБА_2 , ні папір на якому вона пише, ні люди, які допомагають їй реалізувати її план - збагатитися за рахунок грошових коштів батька її Дитини, нехтуючи при цьому самою Дитиною…

То хто така ОСОБА_5 і чим вона займається?

ОСОБА_5 - це людина, яка не гребує нічим для задоволення своїх фінансових апетитів. Зараз вона позиціонує себе жертвою, яка постраждала від синдрому відчуження, та очолює громадську організацію - KIDS HUGS Обійми Дитини дитини, яка нібито допомагає батькам возз`єднуватись із дітьми.

Реальна мета ОСОБА_5 зовсім інша, гроші, гроші та ще раз гроші.»;

3. «Користуючись підтримкою впливових людей та корумпованістю деяких чиновників ОСОБА_5 продовжує гнути свою лінію…».

4. «Є всього два варіанти подальшого розвитку подій:

а) ОСОБА_5 припиняє безпідставне переслідування ОСОБА_6 , забирає свої гроші з судів, виконавчих служб, міністерств та відомств і нарешті намагається стати матір`ю ОСОБА_7 », розповсюджену ОСОБА_1 на сторінках - ОСОБА_8 у соціальній мережі Facebook ( ІНФОРМАЦІЯ_2 на сторінці ОСОБА_9 у соціальній мережі Facebook ( ІНФОРМАЦІЯ_4 на сторінці у соціальній мережі Facebook громадської організації KIDS HUGS Обійми Дитини ( ІНФОРМАЦІЯ_5 у соціальній мережі Facebook на сторінці групи «ІНФОРМАЦІЯ_6» ІНФОРМАЦІЯ_7 ІНФОРМАЦІЯ_7 ІНФОРМАЦІЯ_8 ІНФОРМАЦІЯ_9 »

Проаналізувавши наведені цитати, колегія суддів оцінює їх як суб`єктивну думку відповідача,висловленуемоційно із використанням зворотів мови, таких як гіперболи, які не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності і спростувати. Вищенаведені висловлювання є оціночними судженнями відповідача про думки, мету та цілі поведінки позивача, правдивість яких довести неможливо, а тому вони не можуть бути предметом судового захисту у розумінні положень статей 94, 277 ЦК України.

У справі «Дюльдін і Кіслов проти Росії» (рішення від 31 липня 2007 року) Європейський суд з прав людини зазначив: «37. Суд знову повторює, що свобода вираження являє собою одну з найважливіших основ демократичного суспільства та одну з базових умов його прогресу. Відповідно до частини другої статті 10 Конвенції, вона стосується не лише «інформації» або «ідей», які сприймаються схвально або вважаються необразливими, або не викликають інтересу, але й тих, що ображають, шокують або непокоять. Такими є вимоги плюралізму, толерантності та свободи поглядів, без яких не існує «демократичного суспільства». Отже, чинним законодавством не передбачено можливість притягнення до відповідальності за висловлювання оціночних суджень, тому що вони, як і думки, переконання, судження, критична оцінка певних фактів і недоліків, не можуть бути предметом судового захисту, оскільки, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів, не можуть бути перевірені на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів), а особи, які є публічними фігурами мають бути толерантними до різкої, навіть некоректної критики.

Подібні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 24 березня 2021 року у справі № 428/3780/20-ц (провадження № 61-319 св 21), від 24 червня 2021 року у справі № 552/1030/20 (провадження № 61-18186 св 20), від 22 лютого 2023 року у справі № 757/62109/18-ц (провадження № 61-2247 св 22).

Наданий позивачем висновок експерта від 07.09.2021 року, є неналежним доказом, оскільки надаючи відповіді на поставлені питання, експертом не розкрито ряд змісту понять, лексичного значення слів або словосполучень, використаних у наданих на дослідження текстах. Експертний висновок не містить роз`яснень, яке значення має зміст висловлювань відповідача, та яким чином можна перевірити їх на правдивість. Основний мотив висновку експерта зводиться до того, що спірна інформація є негативною. Крім того, експертом зроблено висновок, що спірна інформація є фактичним твердженням згідно з логіко-змістовним аналізом висловлювань, які мають стверджувальний характер. Сам факт встановлення експертом, що спірні висловлювання є негативними щодо позивача, не є предметом встановлення у спорі з вимогами про спростування інформації, оскільки негативними можуть бути, як фактичні твердження так і оціночні судження.

Також, апеляційним судом встановлено, що наведені позивачкою в позові всі висловлювання про неї, які є оціночними судженнями відповідача, викладені не в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує її гідність, честь чи ділову репутацію, а тому на відповідача, який у такий спосіб висловив думку про свою колишню дружину, як матір їх спільної дитини, не може бути покладено обов`язок відшкодувати завдану моральну шкоду.

Крім того, з урахуванням вищенаведених вимог закону та встановлених фактичних обставин справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанії дійшов помилкового висновку, апозивачне довела, що опублікована інформація є твердженням про факти, а не оціночним судженням, що оспорювана неюінформація порушувала її особисті права, або завдала шкоди її особистим благам, призвела до негативних наслідків внаслідок її поширення, не надаладоказів того, що метою поширення вказаної інформації було саме намагання принизити її честь, гідність та ділову репутацію.

Підсумовуючи викладене, суд робить висновок, що позивач не довела наявність юридичного складу правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист честі та гідності, шляхом спростування недостовірної інформації та відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Оскаржуване рішенняухвалено за недоведеності тих обставин, які суд вважав встановленими, висновки суду не відповідають встановленим обставинам справи та вимогам закону, суд невірно застосував норми матеріального права, надав невірну оцінку наданим доказам, а тому рішення районного суду необхідно скасувати з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Ухвалюючи нове рішення про відмову в задоволенні позову, керуючись ст. 141 ЦПК України, суд також стягує з позивача на користь відповідача судовий збір у розмірі 4 086 грн.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 12 червня 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 4 086 грн.

Постанова суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Повна постанова складена 31 березня 2025 року.

Головуючий О.В. Желепа

Судді О.Ф. Мазурик

Л.Д. Поливач