Справа № 509/7206/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2025 року смт.Овідіополь

Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого?судді Спічака Вадима Олексійовича,

за участю:

секретаря судового засідання?Попочебенюк Владлени Олександрівни

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача Євтодьєва Анатолія Олександровича ( в режимі відеоконфернції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , про стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в якому просила суд стягнути на свою користь з ОСОБА_3 , аліменти на утриманні малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з моменту подачі позову до суду і до повноліття дітей, а також стягнути з ОСОБА_3 , на свою користь, аліменти на утримання дружини у розмірі частини від усіх видів його заробітку, починаючи стягнення з моменту подачі до суду позову і до досягнення дитиною ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , трьох років.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що Вона перебуває у шлюбі з відповідачем з 20.09.2022 року, їх діти проживають з нею, а відповідач матеріальної допомоги не надає. Вона обґрунтовує заявлені позовні вимоги, посилаючись на обов`язок батьків утримувати дітей та її право на утримання як дружини з малолітньою дитиною.

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 25.12.2024 року відкрито провадження по справі та призначено судове засідання.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити в повному обсязі.

В судовому засідання представник позивача ОСОБА_2 також просила прийняти до розгляду уточнену позовну заяву, однак через пропуск строку на вчинення вказаної процесуальної дії, та відсутність клопотання про поновлення цього строку, дана заява була повернена позивачці.

Представник відповідача ОСОБА_6 просив відмовити в задоволенні позову оскільки позивачка вже зверталась з подібними вимогами до суду, та вони вже були розглянуті судом про що свідчить судовий наказ Біляївського районного суду від 21.08.2024 року (справа № 496/5311/24) про стягнення аліментів на доньку (в розмірі 1/4 частини доходу) та рішення Овідіопольського районного суду від 14.10.2024 (справа № 509/4526/24) про стягнення аліментів на утримання дружини. Також позивачка не довела факт проживання дітей разом з нею, факт своєї непрацездатність, факту наявності потреби в матеріальній допомозі та факту відсутності доходів, що є обов`язковими умовами для стягнення аліментів. Водночас відповідач не має фінансової можливості сплачувати аліменти в такому розмірі, через борги, відсутність власного майна, та необхідність нести витрати на військову службу. У разі задоволення позову просить врахувати, що з відповідача вже стягуються аліменти на утримання першої дитини в розмірі 1/4 частини доходу відповідача.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Сторони ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебувають у шлюбі з 20 вересня 2022 року, зареєстрованому у Приморському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

У шлюбі у них народилась спільна донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 , та спільний син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 .

Наразі сторони припинили спільне проживання та ведення спільного господарства, спільні діти сторін проживають разом з позивачкою.

Судовим наказом, виданим Біляївським районним судом Одеської області 21.08.2024 року у справі № 496/5311/24, було стягнуто аліменти з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на утримання їх доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі частини від усіх видів заробітку (доходу), але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку.

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 14 жовтня 2024 року у справі № 509/4526/24, залишеним без змін Постановою Одеського апеляційного суду від 28.01.2025 року, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходів) на утримання ОСОБА_1 як дружини, починаючи стягнення з дня подання позову до суду, тобто з 02 серпня 2024 року до досягнення дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку.

Таким чином, судом вже вирішено питання про стягнення аліментів з відповідача на користь позивачки на утримання їх спільної доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі судового наказу, виданого Біляївським районним судом Одеської області 21.08.2024 року у справі № 496/5311/24.

У заявлених позовних вимогах позивачка не просить змінити розмір аліментів, встановлений судовим наказом, виданим Біляївським районним судом Одеської області 21.08.2024 року у справі № 496/5311/24, а додатково звернулась із вимогами про стягнення аліментів на утримання дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до досягнення ними повноліття у розмірі частини від всіх видів заробітку (доходу) відповідача.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважив, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом із цим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення ЄСПЛ у справі "De Geouffre de la Pradelle v. France" від 16 грудня 1992 року, заява № 12964/87).

Відповідно до пунктів 33, 34 рішення ЄСПЛ від 19 лютого 2009 року у справі "Христов проти України", заява № 24465/04, одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів. Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі.

Чинне процесуальне законодавство України не дозволяє подання позивачем нового позову про той самий предмет і з тих самих підстав, з яких вже є постановлене судове рішення, адже це фактично призведе до переоцінки обставин, встановлених рішенням суду, яке набрало законної сили. Повторне звернення з тими самим вимогами з тих самих підстав свідчитиме про намагання домогтися нового слухання справи та нового її вирішення, що не відповідає принципу юридичної визначеності та суперечить положенням пункту 1 статті 6 Конвенції.

Враховуючи, що іншим судом вже розглянуто вимогу та стягнуто на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , то суд відмовляє у задоволенні вимоги у цій частині, оскільки повторно вимога не може бути задоволена, це питання вже вирішено судом у іншій справі і стягнуто аліменти на утримання ОСОБА_4 у розмірі всіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_3 щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову, та до досягнення дитиною повноліття.

Крім того, суд вважає передчасними вимоги позивачки про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліментів в розмірі частини всіх видів його заробітку (доходів) на утримання ОСОБА_1 як дружини, що виховує дітей до досягнення дитиною ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , трьох років, оскільки Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 14 жовтня 2024 року у справі № 509/4526/24, залишеним без змін Постановою Одеського апеляційного суду від 28.01.2025 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходів) на утримання ОСОБА_1 як дружини, починаючи стягнення з дня подання позову до суду,тобто з 02 серпня 2024 року до досягнення дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку.

Позивачка не просить суд змінити розмір аліментів на своє утримання, а повторно звертається до суду із вимогою про стягнення на її корись аліментів (як дружини). Судом вже вирішено питання про стягнення аліментів з відповідача на утримання дружини до досягнення старшою донькою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 , а тому вирішення питання про стягнення аліментів з відповідача на утримання позивачки як дружини до досягнення ОСОБА_5 , трирічного віку, буде можливо після ІНФОРМАЦІЯ_4 (у разі порушення права позивачки).

Натомість, Суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги в частині стягнення аліментів та стягнути аліменти з відповідача на користь позивачки на утримання їх сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/6 частини від всіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_3 щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову, та до досягнення старшою дитиною ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 , а з 01.02.2041 року стягувати аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_3 щомісячно, до досягнення ОСОБА_5 повноліття.

Суд зазначає, що за змістом ст. 18 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ст. 27 Конвенції ООН про права дитини кожна дитина має право на рівень життя, необхідній для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціально розвитку. Батьки або інші особи які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

На підставі ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Стаття 8 Закону України "Про охорону дитинства" визначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків.

Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При цьому такий обов`язок є особистим та рівним як щодо матері, так і до батька дитини.

Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина.

За положеннями ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

При визначенні розміру аліментів суд повинен враховувати: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення (ч.1 ст. 182 СК України).

Відповідно до ст.192 СК України визначений судом розмір аліментів може бути згодом зменшений або збільшений за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених Сімейним КодексомУкраїни.

Визначаючи аліменти у розмірі 1/6 на утримання дитини ОСОБА_5 , суд керується обставинами, що з відповідача на користь позивачки вже стягуються аліменти у розмірі 1/6 на утримання позивачки як дружини, та на утримання старшої дитини ОСОБА_4 . Суд при цьому вказує, що загальновизнаним є розмір аліментів на двох дітей, що дорівнює 1/3 заробітку (доходу) платника аліментів, що підтверджується положеннями п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК та ч. 5 ст. 183 СК, та вважає правильним стягувати на утримання ОСОБА_5 половину від цієї частки (враховуючи, що у сторін у шлюбі народилось двоє дітей, які проживають разом з матір`ю, та на утримання старшої дитини вже стягуються аліменти).

При цьому судом враховано, що згідно з ч. 3 ст. 70 ЗУ «Про виконавче провадження» загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у вигляді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

За змістом ч. 1 ст.191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.141 ЦПК України. З урахуванням того, що позивач відповідно п.3 ч.1ст. 5 до Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору у даній категорії справ, суд стягує з відповідача на користь держави судові витрати за подачу позову про стягнення аліментів у розмірі 1211, 20 грн.

Керуючись ст.4,10 - 13,76 - 81,141,263 - 265,268,273,354,355 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів, - задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/6 частини від всіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_3 щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову, та до досягнення старшою дитиною ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 , а з 01.02.2041 року стягувати аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_3 щомісячно, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною ОСОБА_5 повноліття.

В іншій частині у задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення в межах суми виплати за один місяць підлягає негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 (двадцять) коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 28.03.2025 року.

Суддя: Спічак В.О.