П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2025 року м. Київ

Справа № 761/26783/20

Провадження: № 22-ц/824/6617/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т. О.,

суддів Верланова С. М., Нежури В. А.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 26 грудня 2024 року, постановлену під головуванням судді Юзькової О. Л.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної установи Київського слідчого ізолятору, Державного казначейства України про визнання протиправною бездіяльності,

у с т а н о в и в:

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 26 грудня 2024 року позов ОСОБА_1 повернуто.

Не погодившись із таким судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просив скасувати ухвалу суду першої інстанції, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що ним 14.10.2024 року було подано до суду заяву про продовження строку для усунення недоліків позовної заяви, визначених ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 16 серпня 2024 року. Однак, суд першої інстанції повернув позовну заяву у зв`язку з не усуненням недоліків позовної заяви без вирішення заяви позивача про продовження процесуального строку на усунення недоліків.

Ухвалами Київського апеляційного суду від 05 березня 2025 року відкрито апеляційне провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Як убачається із матеріалів справи, в серпні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 11 січня 2021 року позовну заяву залишено без руху, позивачу встановлений строк для усунення недоліків позовної заяви, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 21 грудня 2021 року позовну заяву повернуто позивачу.

Постановою Київського апеляційного суду від 19 липня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 21 грудня 2021 року скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 16 серпня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків, а саме виконання вимог п.3 ч.3 ст. 175, ч.1 ст. 177 ЦПК України, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 26 грудня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 визнанонеподаною та повернуто заявникуна підставі ч. 3 ст. 185 ЦПК України.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив із того, що позивачемне виконані вимоги ухвали суду про залишення позовної заяви без руху у встановлений судом термін.

Колегія суддів не може погодитись із такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Вимоги щодо форми і змісту позовної заяви визначені у статті 175 ЦПК України.

Так, згідно частини 1 статті 175 ЦПК України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху (ч.1 ст.185 ЦПК України).

Згідно з ч. 2 ст. 185 ЦПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Якщо позивач відповідно до ухвали суду в установлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків (ч.5 ст.185 ЦПК України).

Чинним законодавством передбачено повернення позовної заяви, якщо у встановлений судом строк позивачем не виконано вимоги ухвали про залишення позовної заяви без руху. Повернення позовної заяви - це процесуальна дія, яка припиняє розгляд конкретної позовної заяви на стадії відкриття провадження без вирішення спору по суті, у випадку неможливості її розгляду з підстав, які можуть бути усунуті особою, яка звернулася до суду.

Положення ст. 185 ЦПК України щодо повернення заяви застосовуються в тому випадку, коли особа в установлений строк не виконає вимоги ухвали суду про залишення заяви без руху.

За змістом вище наведених норм процесуального закону повернення заяви з тих підстав, що особа не виконала вимоги ухвали про залишення заяви без руху, можливе лише в тому випадку, коли особа отримала копію відповідної ухвали, але ухилилась від виконання вимог, зазначених в ній.

Матеріали справи свідчать, що копію ухвали суду першої інстанції від 16 серпня 2024 року про залишення позовної заяви без руху було вручено позивачу 04 жовтня 2024 року (а.с. 67).

Отже, строк для усунення недоліків позовної заяви, з урахуванням вихідних днів, мав сплинути 14 жовтня 2024 року.

14 жовтня 2024 року ОСОБА_1 направив до суду заяву про продовження процесуального строку для усунення недоліків позовної заяви, встановлених ухвалою суду від 16 серпня 2024 року, посилаючись на те, що він, позивач, є особою, яка відбуває покарання у місцях позбавлення волі, а тому не має усіх необхідних документів для оформлення позовної заяви. Оскільки необхідні йому документи перебувають в розпорядженні суду, він, ОСОБА_1 побавлений можливості усунути недоліки позовної заяви у строк, встановлений ухвалою суду від 16 серпня 2024 року.

Отже, ОСОБА_1 надіслав до суду першої інстанції заяву про продовження строку для усунення недоліків у межах встановленого судом строку.

Відповідно до частини другоїстатті 127 ЦПК Українивстановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Про поновлення або продовження процессуальногостроку суд постановляє ухвалу (ч. 6ст. 127 ЦПК України).

За правилами ч.7 ст.127 ЦПК України про відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу, яка не пізніше наступного дня з дня її постановлення надсилається особі, яка звернулася із відповідною заявою.

Разом з тим, матеріали справи не містять, ні ухвали про продовження процесуального строку, ні ухвали про відмову у продовженні процесуального строку.

Слід відмітити, що, повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі зазначив про надходження заяви ОСОБА_1 про продовження строку на усунення недоліків, проте результату вирішення такої заяви оскаржувана ухвала не містить.

Відсутність процесуального рішення свідчить про те, що суд першої інстанції в порушення вимог ст.127 ЦПК України не розглянув клопотання ОСОБА_1 про продовження строку для усунення недоліків позовної заяви, а тому висновки висновки суду першої інстанції про наявність підстав для повернення позовної заяви на підставі ч. 3 ст. 185 ЦПК України є передчасними.

Відповідно до ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Враховуючи, що висновок суду про повернення позовної заяви є передчасними, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала - скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 379, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 26 грудня 2025 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Т. О. Невідома

Судді С. М. Верланов

В. А. Нежура