СЕМЕНІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ідентифікаційний код 02886143
Справа №547/1261/24
Провадження №2/547/97/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2025 року с-ще Семенівка, Полтавська область

Семенівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді В.Ф.Харченка,

за участі секретаря судового засідання О.О.Харченко,

прокурора Я.М.Курченко,

розглянувши у порядку загального позовного провадження, у залі судових засідань № 1 Семенівського районного суду Полтавської області, цивільну справу за позовом керівника Глобинської окружної прокуратури Полтавської області Лігоміна Ярослава Анатолійовича в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області до ОСОБА_1 про конфіскацію земельної ділянки у власність держави,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2024 року керівник Глобинської окружної прокуратури Полтавської області Я.А.Лігоміна звернувся до Семенівського районного суду Полтавської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області з позовом до відповідача ОСОБА_1 . В обґрунтування позову вказує, що відповідач ОСОБА_1 є громадянином Російської Федерації та не проживає на території України, володіє на праві приватної власності земельною ділянкою сільськогосподарського призначення із кадастровим номером :00:002:0739 площею 2,6374 га, на території Семенівської селищної ради (колишня Очеретуватівська сільська рада) Кременчуцького району Полтавської області. Цільове призначення земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 18.09.2019 було зареєстровано право власності ОСОБА_1 на цю земельну ділянку (номер відомостей про речове право 33271343) на підставі рішення приватного нотаріуса Н.В.Трембач про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 48732768 від 18.09.2019. Державну реєстрацію права приватної власності на земельну ділянку здійснено на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом № 1024 від 18.09.2019, виданого приватним нотаріусом Семенівського районного нотаріального округу Н.В.Трембач, згідно якого відповідач став спадкоємцем майна свого брата ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідно до заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 35980384 від 18.09.2019, розміщеної у Реєстраційній справі № 245 від 18.09.2019 Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, дії щодо оформлення права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :00:002:0739 здійснювалися від імені І.С.Запари уповноваженою особою В.Г.Єрьоміною на підставі довіреності №77/470-н/77-2018-8-212, виданої 10.07.2018 нотаріусом м. Москви В.М.Ревякіною. Отже, оскільки відповідач є іноземцем, а земельна ділянка, яку він успадкував відноситься до земель сільськогосподарського призначення, він повинен відчужити земельну ділянку протягом року після набуття її у власність. Проте, в порушення вимог ч. 4 ст. 81 та ст. 145 Земельного кодексу України (далі ЗК) протягом року відповідач не здійснив відчуження земельної ділянки, отриману у спадок.

Посилаючись на викладене, прокурор просив суд конфіскувати у власність держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області належну ОСОБА_1 на праві приватної власності земельну ділянку кадастровий номер :00:002:0739 площею 2,6374 га (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 245), розташовану на території Семенівської селищної ради Кременчуцького району Полтавської області, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та стягнути з відповідача на користь Полтавської обласної прокуратури 3028,00 грн судового збору, сплаченого за пред`явлення позову.

Ухвалою від 17.12.2024 прийнято справу до провадження суду і відкрито провадження у справі; визначено розглядати справу у порядку загального позовного провадження; запропоновано відповідачеві, зокрема, у 15-денний строк подати відзив на позов.

Відповідач копію ухвали, позовної заяви і доданих до неї документів не отримав за своїм місцем проживання, чим підтверджується службовою запискою від 13.01.2025 на вих. № 547/1261/24/187/2025 від 09.01.2025 та 13.02.2025 на вих.. № 547/1261/24/954/2025 від 06.02.2025 по причині того що згідно з офіційним сайтом АТ "Укрпошта" припинила сполучення до/з Росії та Білорусі з перших днів війни. Відзиву або будь-яких інших документів у справі відповідач не подав (а.с. 90-92, 114-117).

06.02.2025 закрито підготовче судове засідання, призначено судовий розгляд справи 25.03.2025 о 11 год. 20 хв. (а.с. 104).

Відповідач ОСОБА_1 викликаний у судове засідання, у т.ч. шляхом оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України за веб-адресою https://sm.pl.court.gov.ua/sud1627/pres-centr/novunu/1722270/ (а.с. 84, 106).

Представник Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином. Письмовими поясненнями просив позов задовольнити та провести судовий розгляд з урахуванням правової позиції, викладеної в поясненнях. Зазначив, що землі сільськогосподарського призначення на постійній основі можуть належати лише громадянину України. Так, як ОСОБА_1 , громадянин російської федерації та до цього часу земельні ділянки не відчужив, порушив вимоги земельного законодавства, що потребує невідкладного втручання уповноваженого органу (а.с. 93-96).

Ураховуючи зазначені обставини суд, відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України, 25.03.2025 ухвалив здійснити заочний розгляд справи за відсутності відповідача і представника ГУ Держгеокадастру у Полтавській області.

У судових засіданнях прокурор позовні вимоги підтримала повністю із вказаних у позові підстав. Наголосила, що відповідач успадкував у 2019 році земельну ділянку після свого брата і як громадянин іншої держави в силу закону був зобов`язаний її відчужити протягом 1-го року, проте цього не зробив протягом 5 років. Тому земельна ділянка підлягає конфіскації на користь держави. Підстави для представництва прокурором інтересів держави у справі підтверджено відповідним листуванням. Просить стягнути з відповідача на користь Полтавської обласної прокуратури судовий збір із позовної заяви і із зави про забезпечення позову.

Вислухавши вступну промову прокурора, вивчив письмові заяви у часників справи по суті справи, вивчивши надані судові дані і докази, суд встановив таке.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, від 22.11.2024 за № 404951378, 18.09.2019 було зареєстровано право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку із кадастровим номером :00:002:0739, площею 2,6374 га (номер відомостей про речове право 33271343) на підставі рішення приватного нотаріуса Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Н.В.Трембач про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 48732768 від 18.09.2019. ОСОБА_3 ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , є громадянином Російської Федерації та проживає за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 15).

Державну реєстрацію права приватної власності на земельну ділянку із кадастровим номером :00:002:0739 за ОСОБА_1 здійснено приватним нотаріусом Семенівського районного нотаріального округу Полтавської області Н.В.Трембач на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом № 1024 від 18.09.2019, спадкова справа № 230/2018, згідно якого відповідач став спадкоємцем майна свого брата ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 16).

Згідно листа Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області від 07.05.2024 № 50-1822-ВИХ24 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , немає документів що посвідчують його приналежність до громадянства України (а.с. 45).

Згідно листа Виконавчого комітету Семенівської селищної ради від 16.07.2024 № 02-35/825 відомо, що відомості щодо реєстрації місця проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відсутні (а.с. 46).

Положення статей 13, 14 Конституції України визначають, що земля є об`єктом права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Земля є основним національним багатством, що знаходиться під особливою охороною держави.

Суб`єктами права приватної власності на землю згідно зі статтею 80 Земельного кодексу України (далі ЗК) визначено громадян України та юридичних осіб. Проте з урахуванням змісту частини другої статті 81 та інших норм ЗК суб`єктами права приватної власності на землю визнаються також іноземні громадяни та особи без громадянства.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Примусове відчуження таких об`єктів з наступним повним відшкодуванням їх вартості допускається лише в умовах воєнного та надзвичайного стану. Конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом.

Зокрема, іноземні громадяни та особи без громадянства відповідно до ч. 2 ст. 81 ЗК можуть набувати права власності на земельні ділянки несільськогосподарського призначення в межах населених пунктів, а також на земельні ділянки несільськогосподарського призначення за межами населених пунктів, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві приватної власності.

Згідно із ч. 3 ст. 81 ЗК іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки відповідно до частини другої цієї статті у разі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) викупу земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві власності; в) прийняття спадщини.

Відповідно до частини п`ятої статті 22 ЗК набуття у власність земельних ділянок сільськогосподарського призначення здійснюється з урахуванням вимог статті 130 цього Кодексу, а саме: іноземцям, особам без громадянства та юридичним особам заборонено набувати частки у статутному (складеному) капіталі, акції, паї, членство у юридичних особах (крім як у статутному (складеному) капіталі банків), які є власниками земель сільськогосподарського призначення. Одночасно за змістом частини четвертої статті 81 ЗК землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню.

Відповідно до вимог пункту "е" ч. 1 ст. 140 ЗК однією з підстав припинення права власності на земельну ділянку є невідчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 145 ЗК якщо до особи переходить право власності на земельну ділянку, яка за цим Кодексом не може набуватися нею у власність, ця ділянка підлягає відчуженню її власником протягом року з моменту переходу такого права. У разі якщо відповідно до закону власник земельної ділянки зобов`язаний відчужити її протягом певного строку і земельна ділянка не була відчужена ним протягом такого строку, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду.

Позов про конфіскацію земельної ділянки подається до суду органом, що здійснює державний контроль за використанням та охороною земель. Конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах. Ціна проданої на земельних торгах земельної ділянки, за вирахуванням витрат, пов`язаних з її продажем, виплачується її колишньому власнику (ч. 4 ст. 145 ЗК).

Згідно із ст. 356 Цивільного Кодексу (далі ЦК) до особи може бути застосовано позбавлення права власності на майно за рішенням суду як санкція за вчинення правопорушення (конфіскація) у випадках, встановлених законом. Конфісковане майно переходить у власність держави безоплатно, крім випадків, визначених законом. Обсяг та порядок конфіскації майна встановлюються законом.

Отже, оскільки відповідачем ОСОБА_1 протягом року з часу переходу до нього права власності (з 18.09.2019) на земельну ділянку з кадастровим номером :00:002:0739 площею 2,6374 га, яка розташована на території Семенівської територіальної громади (раніше Очеретуватівська сільська рада) Кременчуцького району Полтавської області, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, добровільно її не відчужив, то право власності на зазначену земельну ділянку підлягає примусовому припиненню шляхом конфіскації за рішенням суду, тобто позов повністю задовольняється судом.

Щодо доводів прокурора про наявність у нього повноважень на звернення до суду

Пунктом 2 частини першої статті 2 Закону України "Про прокуратуру" визначено, що на прокуратуру покладається функція представництва інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених цим Законом та главою 12 розділу III ЦПК.

Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті (ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру").

Вказаним приписам кореспондують відповідні приписи Цивільного процесуального Кодексу (далі ЦПК), зокрема у ч. 4 ст. 56 цього Кодексу визначено, що прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави,необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу.

Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Звертаючись до відповідного компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором,вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність такого органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо.

Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює (доповнює) в судовому провадженні відповідний компетентний орган, який усупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно.

Такі висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18 (провадження № 12-194гс19).

Виходячи зі змісту наведених норм права, підставою для представництва прокурором інтересів держави в суді є належне обґрунтування, підтверджене достатніми доказами, зокрема, але не виключно, вжиття прокурором всіх передбачених чинним законодавством заходів, які передують зверненню прокурора до суду для здійснення представництва інтересів держави, повідомленням прокурора на адресу відповідного органу про звернення до суду від його імені, відповідними запитами, а також копіями документів, отриманих від органу, що свідчать про наявність підстав для такого представництва.

Таким чином, у кожному такому випадку прокурор повинен навести, а суд - перевірити причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом і які є підставами для звернення прокурора до суду (постанова Верховного Суду від 28.04.2022 у справі № 209/2265/21).

Звертаючись до суду з даним позовом, прокурор посилався на те, що Головне управління Держгеокадастру в Полтавській області є уповноваженим органом щодо здійснення державного нагляду (контролю) в частині дотримання вимог земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності та в даному випадку, з урахуванням ч. ч. 2, 4 ст. 145 ЗК, звернення до суду із позовом про конфіскацію земельної ділянки.

Глобинською окружною прокуратурою Полтавської області було скеровано до Головного управління Держгеокадастру в Полтавській області лист, в якому повідомлено про виявлені порушення інтересів держави та необхідності вжиття заходів реагування до їх поновлення, шляхом звернення до суду з відповідною позовною заявою (а.с. 47, 48).

Згідно листа Головного управління Держгеокадастру в Полтавській області від 26.09.2024 № 10-16-0.63-4516/2-24 повідомлено Глобинську окружну прокуратуру про відсутність можливості самостійно вжити відповідні заходи, направлені на реальний захист та поновлення інтересів держави, а саме звернення до суду з метою конфіскації у власність держави земельної ділянки ОСОБА_1 (а.с. 49).

Крім цього, Глобинською окружною прокуратурою Полтавської області повідомлено Головне управління Держгеокадастру в Полтавській області про встановлення підстав для представництва інтересів держави в особі Головного управління Держгеокадастру в Полтавській області, шляхом пред`явлення позову до ОСОБА_1 про конфіскацію земельної ділянки та пред`явлення вказаної позовної заяви до суду (а.с. 51).

Отже доводи прокурора про наявність підстав для звернення з позовом до суду підтверджено.

Щодо судових витрат

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п.п. 1, 4 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до суду: позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою, сплачується судовий збір в розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; заяви про забезпечення позову юридичною особою сплачується судовий збір 0,5 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На підтвердження вартості нерухомого майна прокурором надано витяг про нормативну грошову оцінку спірної земельної ділянки від 29.10.2024, відповідно до якої її оцінка складає 87515,03 грн (а.с. 44).

Прокурором при зверненні до суду з позовом було заявлено одну вимогу майнового характеру та сплачено судовий збір 3028,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 3028 від 15.11.2024 (а.с. 50, 54).

Прокурором при зверненні до суду із завою про забезпечення позову сплачено судовий збір 1514,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 3027 від 15.11.2024 (а.с. 62, 66).

Прокурором при зверненні до суду з позовом було заявлено одну вимогу майнового характеру та сплачено судовий збір 3028,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 3028 від 15.11.2024 (а.с. 50).

Враховуючи, що позов прокурора задоволено повністю, а також повністю задоволено його заяву про забезпечення позову, суд стягує з відповідача на користь платника судового збору 4542,00 грн витрат зі сплати судового збору (3028,00 + 1514,00).

Щодо забезпечення позову

Підстав для скасування заходів забезпечення позову, застосованих ухвалою Семенівського районного суду Полтавської області від 03.12.2024, справа № 547/1261/24, провадження № 2-з/547/12/24, у спосіб накладення арешту на земельну ділянку і заборони змінювати її цільове призначення, здійснювати перетворення, поділ, об`єднання земельної ділянки, наразі немає (а.с. 70, 71).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 5, 10-13, 76-83, 89, 126, 141, 174, 209, 211, 223, 258, 259, 264, 265, 266, 280-284, 351, 352, 354, 355 ЦПК суд

УХВАЛИВ:

Задовольнити позов повністю.

Припинити право приватної власності громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 (відоме місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) на земельну ділянку кадастровий номер :00:002:0739, площею 2,6374 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Семенівської селищної ради Кременчуцького району Полтавської області, у спосіб конфіскації за рішенням суду.

Стягнути з ОСОБА_1 (відоме місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Полтавської обласної прокуратури (місцезнаходження: Полтавська обл., м. Полтава, вул. 1100 річчя Полтави, 7; р/р UA0006160, банк ДКСУ м. Київ, , код класифікації видатків бюджету 2800) 4542,00 грн витрат зі сплати судового збору.

Заходи забезпечення позову застосовані ухвалою Семенівського районного суду Полтавської області від 03.12.2024, справа № 547/1261/24, провадження № 2-з/547/12/24, у спосіб накладення арешту на земельну ділянку і заборони змінювати її цільове призначення, здійснювати перетворення, поділ, об`єднання земельної ділянки продовжують діяти протягом 90 днів з дня набрання рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку учасниками справи до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складене 01.04.2025.

Суддя В.Ф.Харченко