ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4361/25 Справа № 175/1265/25 Суддя у 1-й інстанції - Білоусова О. М. Суддя у 2-й інстанції - Гапонов А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді-доповідача Гапонова А.В.

суддів Новікової Г.В., Никифоряка Л.П.

за участю секретаря Сахарова Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа приватний нотаріус Дніпровського районного нотаріального округу Кайко О.П. про розірвання договору дарування квартири,

- за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Ляшенко Марина Геннадіївна,

на ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 04 лютого 2025 рокупро забезпечення позову, -

В С Т А Н О В И В:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

30.01.2025 року позивач звернувся до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області із заявою про забезпечення позову одночасно з позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа приватний нотаріус Дніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Кайко О.П., про розірвання договору дарування квартири, згідно якої просить заборонити вчиняти певні дії, а саме відчужувати будь-яким способом квартиру, загальною площею 78,5 кв.м., житлова площа 30,2 кв.м., в житловому будинку літ.А-10, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

КОРОТКИЙ ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ

Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 04 лютого 2025 року заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено.

Накладено арешт, шляхом встановлення заборони на відчуження та на вчинення будь-яких реєстраційних дій щодо нерухомого майна:

- квартири, загальною площею 78,5 кв.м., житлова площа 30,2 кв.м., в житловому будинку літ.А-10, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

18.02.2025 року від ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Ляшенко Марина Геннадіївна надійшла апеляційна скарга, в якій просить ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 04 лютого 2025 року скасувати та у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що наявність лише спору не може бути підставою для задоволення заяви про забезпечення позову, а матеріали справи жодним чином не доказують про наявність реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову, а також позивачем не надано належного та допустимого доказу того, що відповідач має намір відчуження нерухомого майна, що є підставою для скасування оскаржуваної

ухвали суду. Також, зазначає, що спірна квартира є єдиним житлом

відповідача, та остання не має наміру його продавати.

АРГУМЕНТИ ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

17.03.2025 року до Дніпровського апеляційного суду від представника ОСОБА_1 адвоката Сівацького А.М.надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить суд залишити без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_2 , залишити без змін ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 04 лютого 2025 року.

В АПЕЛЯЦІЙНОМУ СУДІ

Представник ОСОБА_2 адвокат Ляшенко М.Г. доводи апеляційної скарги підтримала.

Від представника ОСОБА_3 адвоката Кайко О.П. надійшла заява про розгляд справи у її відсутність.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Відповідно до ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги в межах апеляційного оскарження, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено.

З урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, вбачається, що між сторонами виник спір, зазначене майно є предметом розгляду даної справи, згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 23.01.2025 року №409332622, право власності на спірне майно зареєстроване за відповідачем ОСОБА_2 .

Враховуючи принципи здійснення цивільного судочинства, співмірність заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість наведених у заяві доводів, оскільки вбачаються достатні підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим у подальшому виконання рішення суду, а відтак заява позивача про забезпечення позову підлягає задоволенню.

З такими висновками погоджується й колегія суддів апеляційного суду.

Відповідно до ч.1, 2 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.150 ЦПК України, позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив заяву про забезпечення позову, оскільки існує ймовірність того, що відповідач може відчужити нерухоме майно, яке є предметом позову в даній цивільній справі.

Отже, з метою охорони матеріально-правових інтересів позивача, необхідно вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони вчинення реєстраційних дій щодо спірного нерухомого майна.

Доводи, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Судом першої інстанції повно встановлено фактичні обставини справи та правильно застосовано норми процесуального права.

Недоліків, які призводять до порушення основних принципів цивільного процесуального судочинства та охоронюваних законом прав та інтересів осіб, які беруть участь у справі, під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції не встановлено.

Таким чином, ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і не підлягає скасуванню, оскільки суд повно і всебічно перевіривши обставини справи, дійшов обґрунтованого висновку про задоволення заяви про забезпечення позову, з дотриманням норм процесуального права.

Згідно з ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвала суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України, підстав для її скасування за доводами апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Ляшенко Марина Геннадіївна залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 04 лютого 2025 рокузалишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення виготовлено 25.03.2025 року.

Судді: