Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

(заочне)

19 березня 2025 року смт.Криве Озеро

Кривоозерський районний суд Миколаївської області

в складі : головуючої - судді Репушевської О.В.;

за участі : секретаря судових засідань Рябощук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Криве Озеро в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу №473/3837/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на реєстрацію місця проживання дитини,

у ч а с н и к и с п р а в и :

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

в с т а н о в и в :

Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про надання дозволу на реєстрацію місця проживання дитини. Просить суд винести рішення, яким надати дозвіл на реєстрацію місця проживання сина ОСОБА_3 , 2012 року народження, без згоди батька за місцем проживання матері - ОСОБА_1 за адресою її місця проживання: АДРЕСА_1 . З метою досудового врегулювання спору, позивач звернулась до відповідача з письмовою заявою, яку направила за адресою його постійного місця проживання, однак даний лист повернувся не врученим. В зв`язку з вищевикладеним, просить задовольнити позовні вимоги.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, надіслала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, не заперечувала проти заочного розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_2 повторно в судове засідання не з`явився, був повідомлений про день та час розгляду справи належним чином, причини неявки не повідомив, відзив не надав, тому суд у відповідності до ст.280 ЦПК України, ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до положень ст.274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

За змістом положень ст.279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Відповідно до положень ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень ст.11 ЗУ "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.

Відповідно до положень ч.1 ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно положень ч.4 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження начального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Згідно ч.1 ст.242 ЦК України батьки є законними представниками своїх малолітніх та неповнолітніх дітей.

Суд, керуючись принципом рівності прав обох батьків щодо дитини, що витікає як зі ст.141 СК України, так і зі змісту Конвенції про права дитини, повинен давати оцінку насамперед об`єктивним обставини життя, які б свідчили про те, що хто саме із батьків, і де саме може створити кращі умови для життя дитини.

Згідно положень ч.1 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Положеннями ст.161 СК України визначено, що місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

За вимогами ст.6 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" визначено, що реєстрація місця проживання і зняття з місця реєстрації особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників.

Пунктом 18 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою КМУ від 02 березня 2016 року №207 передбачено, що у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами місце проживання дитини, яка не досягла 14 років, реєструється разом з одним із батьків за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування).

Відповідно до п.2.3 Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затвердженого наказом МВС України 22 листопада 2012 року №1077, відомості про дітей віком до 14 років, місце проживання яких реєструється з батьками, вноситься до заяви одного з них. При проживання батьків за різними адресами для реєстрації місця проживання дитини, яка не досягла 14 років, разом з одним з батьків надається письмова згода з батьків та довідка територіального підрозділу або адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС за місцем його проживання про те, що дитина не зареєстрована разом з ним. У разі якщо місце проживання другого з батьків зареєстровано в межах обслуговування адміністративно-територіальної одиниці територіального підрозділу, яким розглядається заява про реєстрацію місця проживання дитини, інформація перевіряється цим територіальним підрозділом або надається адресно-довідковим підрозділом відповідного територіального органу ДМС.

Судом встановлено, що з 29 травня 2015 року сторони перебували у шлюбі, який рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області 03 лютого 2016 року розірвано(а.с.18).

Від шлюбу у сторін народився син - ОСОБА_3 , про що свідчить свідоцтво про народження серія НОМЕР_1 , виданого виконавчим комітетом Кривоозерської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області 18 квітня 2012 року(а.с.8).

Після розірвання шлюбу дитина зареєстрована та проживає разом із матір`ю за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджено даними довідки про реєстрацію місця проживання, виданої Відділом ведення реєстру територіальної громади м.Вознесенськ(а.с.17).

28 вересня 2022 року позивач придбала квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , про що свідчить договір купівлі-продажу, посвідчений державним нотаріусом Другої Вознесенської державної нотаріальної контори Миколаївської області Онищенко Л.В., 28 вересня 2022 року, зареєстрованого в реєстрі за №614(а.с.10-11), Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності№311085749(а.с.12).

Позивач разом із сином переїхала на постійне місце проживання за адресою новопридбаної квартири. У зв`язку з чим виникла необхідність у реєстрації місця проживання сина.

17 червня 2024 року позивач звернулася до відділу ведення реєстру Територіальної громади міста Вознесенська управління надання адміністративних послуг апарату Виконавчого комітету Вознесенської міської ради Миколаївської області із заявою про реєстрацію місця проживання з одночасним зняттям із задекларованого місця проживання сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.13), але у реєстрації було відмовлено та роз`яснено, що здійснити реєстрацію місця проживання дитини без згоди батька можливо лише в судовому порядку(а.с.14).

На адресу відповідача ОСОБА_2 за місцем його зареєстрованого проживання в АДРЕСА_3 позивачем надіслано рекомендованого листа, згідно якого позивач просить прибути його до органу реєстрації з метою зареєструвати місце проживання сина за місцем проживанням матері - ОСОБА_1 , проте конверт повернувся не отриманим(а.с.20).

Як встановлено, позивач не має можливості отримати від відповідача згоду на реєстрацію місця проживання дитини, оскільки останній на листи не відповідає, життям сина не цікавиться.

Статтею 3 Конвенції ООН "Про права дитини" від 20 листопада 1989 року із змінами, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до положень ч.8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Відсутність реєстрації місця проживання дитини за місцем її фактичного проживання суперечить інтересам дитини та суттєво обмежує реалізацію її прав, що гарантовані Конституцією України та законами України, зокрема права на свободу пересування та вільний вибір місця проживання, право на освіту, охорону здоров`я та соціальний захист. Відсутність письмової згоди одного з батьків не повинна бути перешкодою для здійснення реєстрації місця проживання дітей за адресою іншого з батьків.

А тому суд вважає, що із урахуванням законних інтересів дитини, приходить до висновку про наявність обґрунтованих підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.11 Закону України "Про охорону дитинства", ст.ст.6, 10, 13 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", ст.ст.7, 141, 160-161 СК України, ст.ст. 2,12, 13, 81, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 280-283, 284, 352, 354-355 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на реєстрацію місця проживання дитини - задовольнити.

Надати дозвіл на зняття з реєстрації місця проживання малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з житлової площі за адресою: АДРЕСА_2 , без письмової згоди на це батька - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та надати дозвіл на реєстрацію місця проживання малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без письмової згоди на це батька - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за місцем проживання матері - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути зі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 витрати по оплаті судового збору в розмірі 1211,20 грн..

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду протягом п`ятнадцять днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя :