Провадження № 2/752/2218/25
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

10.02.2025 року Голосіївський районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді - Чекулаєва С.О.,

за участі секретаря судового засідання - Пастух З.Ф.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами цивільну справу

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про відшкодування майнової шкоди

ВСТАНОВИВ:

1.Описова частина

У серпні 2024 року ОСОБА_1 (надалі за текстом також - позивач) звернувся до Голосіївського районного суду міста Києва із позовом до ОСОБА_2 (надалі за текстом також - відповідач), у якому просить стягнути з відповідача на свою користь 221 205 гривень майнової шкоди та вирішити питання щодо розподілу судових витрат.

1.1. Стислий виклад позиції позивача

Позов мотивовано тим, що 17.03.2024, з вини відповідача - ОСОБА_2 , сталася дорожньо-транспортна пригора за наслідками якої були спричинені механічні пошкодження транспортному засобу, який належить позивачу.

Згідно Звіту про оцінку вартості збитку нанесеному власнику пошкодженого колісного ТЗ, розмір матеріального збитку нанесеного ОСОБА_1 становить 376 204,97 гривень. Окрім того, вартість проведення оцінки завданих збитків становить 5 000,00 гривень.

Страхова компанія ПАТ «СК «УСГ» здійснила відшкодування завданих збитків в межах встановленого ліміту у сумі 160 000,00 гривень.

Таким чином позивач стверджує, що залишок невідшкодованих збитків, що завдані в результаті дорожньо-транспортної пригоди становить 221 205,00 гривень (376 204,97 + 5000,00 - 160 000,00).

Посилаючись на положення статей 22, 1166 та 1187 ЦК України позивач - ОСОБА_1 просить стягнути з ОСОБА_2 майнову шкоду у розмірі 160 000,00 гривень.

1.2. Стислий виклад позиції учасників справи

Відповідач відзиву на позовну заяву не подав.

1.3. Заяви, клопотання учасників справи

Заяви та клопотання учасниками справи не подавалися.

1.4.Процесуальні дії у справі

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.08.2024 головуючим суддею у справі визначений суддя Чекулаєв С.О.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 26.08.2024 позовна заява залишена без руху; позивачу визначений строк для усунення недоліків.

05.09.2024 від позивача до суду надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 09.09.2024 у справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного провадження без виклику (повідомлення) учасників справи; судовий розгляд призначено на 27.09.2024.

У зв`язку з відсутністю доказів належного повідомлення відповідача про дату, час та місце судового засідання суд неодноразово відкладав судове засідання.

Відповідач повідомлявся про дату, час та місце судового засідання шляхом направлення судової повістки та позовної заяви за адресою місця реєстрації (м. Київ, провулок Костанайський, 5), проте кореспонденція (рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення 06 102 2568 5820) була повернута до суду 31.01.2025 з відміткою про відсутність особи за вказаною адресою.

Згідно пункту 4 частини восьмої статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника

Згідно частини восьмої статті 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Оскільки розгляд справи здійснюється в порядку спрощеного провадження без виклику (повідомлення) учасників справи, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались.

Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

2.Мотивувальна частина

2.1.Фактичні обставини, встановлені судом

Згідно постанови Голосіївського районного суду міста Києва від 01.05.2024 у справі №752/6575/24, за результатами розгляду матеріалів, що надійшли від Управління патрульної поліції в місті Києві, про притягнення до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, та застосовано адміністративне стягнення - штраф у розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

У вказаній постанові суду від 01.05.2024 вказано, що ОСОБА_2 17.03.2024 року, приблизно о 23 годині 15 хвилин, керуючи транспортним засобом «BMW 520D», державний номерний знак НОМЕР_1 , поблизу будинку №9 по вулиці Самійла Кішки в місті Києві, порушив вимоги пунктів 2.3 б), 10.1, 13.1 Правил дорожнього руху України, а саме - перед початком руху не впевнився в безпеці маневру, не дотримався безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «BMW Х7», державний номерний знак НОМЕР_2 , що спричинило механічні пошкодження транспортних засобів. ОСОБА_2 свою вину визнав.

Згідно копії Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 власником транспортного засобу «BMW Х7», державний номерний знак НОМЕР_2 є позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ).

Відповідно до наявної в матеріалах справи копії Звіту №0847-VV про оцінку вартості збитку нанесеного власнику пошкодженого колісного транспортного засобу (КТЗ) від 22.05.2024, виконаного ФОП ОСОБА_3 (а.с.8-14) вартість матеріального збитку, завданого ОСОБА_1 , внаслідок пошкодження належного йому автомобіля «BMW Х7», державний номерний знак НОМЕР_2 , на дату проведення оцінки 17.03.2024, становить 376 204,97 гривень.

Вартість проведення ФОП ОСОБА_3 оцінки та виготовлення Звіту №0847-VV про оцінку вартості збитку нанесеного власнику пошкодженого колісного транспортного засобу (КТЗ) від 22.05.2024, згідно рахунку №0847-VV від 26.03.2024 (а.с.22) становить 5 000,00 гривень.

Згідно платіжної інструкції №565076490 від 26.03.2024 (а.с.22) ОСОБА_1 здійснив оплату рахунку №0847-VV від 26.03.2024 у розмірі 5 000,00 гривень.

Згідно копії довідки про рух коштів від 06.06.2024 (а.с.7), 15.05.2024 ПАТ «СК «УСГ» здійснило страхове відшкодування «ЕР-217166091 від в03.10.23, страховий акт ОСЦВ-2571 в 15.05.24» у розмірі 160 000,00 гривень.

2.2. Застосовані норми права

Згідно статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (пункт 1 частини другої зазначеної статті).

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування (частини перша та четверта статті 23 ЦК України).

У частинах першій, другій статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно статті 1 Закону України «Про страхування» № 1909-IX страхування - правовідносини щодо захисту страхових інтересів фізичних та юридичних осіб (страховий захист) при страхуванні ризиків, пов`язаних з життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням, з володінням, користуванням і розпорядженням майном, з відшкодуванням страхувальником заподіяної ним шкоди особі або її майну, а також шкоди, заподіяної юридичній особі, у разі настання страхових випадків, визначених договором страхування, за рахунок коштів фондів, що формуються шляхом сплати страхувальниками страхових премій (платежів, внесків), доходів від розміщення коштів таких фондів та інших доходів страховика, отриманих згідно із законодавством.

Страхова виплата (страхове відшкодування) - грошові кошти, що виплачуються страховиком у разі настання страхового випадку відповідно до умов договору страхування та/або законодавства (пункт 50 стаття 1 Закону України «Про страхування»).

Згідно з статтею 999 ЦК України до відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Відносини страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, станом на дату виникнення спірних правовідносин (17.03.2024) регулювалися Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон №1961-IV).

Відповідно до статті 3 Закону №1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників.

У разі настання страхового випадку страховик (страхова компанія) у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи (пункт 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV).

Згідно з пунктом 36.1 статті 36 Закону страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

У статті 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.12.2021 у справі № 147/66/17 (провадження № 14-95цс20), вказано, що «Велика Палата Верховного Суду послідовно наголошує, що основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми. Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом № 1961-IV у страховика (страховика) не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961-IV).

Внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди виникають цивільні права й обов`язки, пов`язані з її відшкодуванням. Зокрема, потерпілий набуває право отримати відшкодування шкоди, а обов`язок виплатити відповідне відшкодування за Законом №1961-IV виникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність (у визначених Законом №1961-IV випадках - МТСБУ) та в особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, зокрема на суму франшизи, чи якщо страховик (МТСБУ) за Законом №1961-IV не має обов`язку здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Тобто внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ).

Велика Палата Верховного Суду в постановах від 04.07.2018 у справі №755/18006/15-ц (провадження №14-176цс18) (пункт 59), від 03.10.2018 у справі №760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18) неодноразово звертала увагу на те, що у справах про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної страхувальником за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у межах ліміту страхового відшкодування належним відповідачем буде страховик. Принцип повного відшкодування шкоди, закріплений у статті 1166 ЦК України, реалізується у відносинах страхування через застосування положень статті 1194 цього Кодексу. Вказана норма передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди за загальним правилом зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

2.3. Мотиви, з яких виходить суд

Суд встановив, що в наслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 17.03.2024 був пошкоджений належний позивачу автомобіль «BMW Х7», державний номерний знак НОМЕР_2 .

Згідно постанови Голосіївського районного суду міста Києва від 01.05.2024 у справі №752/6575/24 винною особою у вчиненні вказаної дорожньо-транспортної пригоди визнано відповідача - ОСОБА_2 .

Відповідно до наявної в матеріалах справи копії Звіту №0847-VV про оцінку вартості збитку нанесеного власнику пошкодженого колісного транспортного засобу (КТЗ) від 22.05.2024, виконаного ФОП ОСОБА_3 вартість матеріального збитку, завданого ОСОБА_1 , внаслідок пошкодження належного йому автомобіля «BMW Х7», державний номерний знак НОМЕР_2 , на дату проведення оцінки 17.03.2024, становить 376 204,97 гривень.

Як стверджує позивач і це підтверджено копією довідки про рух коштів по картці від 06.06.2024 позивачу, 15.05.2024, було сплачено страхове відшкодування ПАТ «СК «УСГ» у розмірі 160 000,00 гривень, що відповідає встановленому ліміту відповідальності страховика.

Таким чином суд вбачає, що залишок завданої відповідачем майнової шкоди, яка не була відшкодована страховиком становить 216 204,97 гривень (376 204,97 - 160 000,00).

Окрім того суд встановив, що вартість проведення ФОП ОСОБА_3 оцінки та виготовлення Звіту №0847-VV про оцінку вартості збитку нанесеного власнику пошкодженого колісного транспортного засобу (КТЗ) від 22.05.2024 становить 5 000,00 гривень, що були сплачені позивачем згідно платіжної інструкції №565076490 від 26.03.2024 (а.с.22) та також підлягають відшкодуванню відповідачем.

Отже, загальний розмір невідшкодованих збитків становить 221 204,97 гривень (216 204,97 + 5 000,00 гривень).

3. Висновки суду

Враховуючи, що сума страхового відшкодування, виплаченого ПрАТ «Страхова компанія «УСГ», в рахунок відшкодування вартості майнового збитку, завданого власнику автомобіля «BMW Х7», державний номерний знак НОМЕР_2 , - ОСОБА_1 шляхом пошкодження автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача - ОСОБА_2 , не перевищує загальної вартості завданих збитків, то із відповідача, як винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром виплаченого страховиком страхового відшкодування потерпілій стороні та розміром збитків визначених у Звіті №0847-VV про оцінку вартості збитку нанесеного власнику пошкодженого колісного транспортного засобу (КТЗ) від 22.05.2024.

Таким чином, оскільки у позовній заяві позивач вимагає стягнути з відповідача грошову суму у розмірі 221 205,00 гривень, а загальний розмір збитків становить 221 204,97 гривень, суд дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, а саме у розмірі 221 204,97 гривень.

4.Судові витрати

Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень статті 141 ЦПК України.

Згідно з частиною другою статті 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Понесені позивачем судові витрати документально підтверджено квитанцією 9349-4416-0779-7134 від 26.07.2024 згідно якої позивач сплатив судовий збір у розмірі 2 212,05 гривень.

Враховуючи, що суд задовольнив позовні вимоги частково, за виключенням 03 копійки, із відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір у розмірі 2 212,05 гривень.

Керуючись статтями 12-13, 81, 141, 247, 258-259, 263-265, 268, 272-273, 354-355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_5 ) завдану майнову шкоду у загальному розмірі 216 204 (двісті шістнадцять тисяч двісті чотири) гривні 97 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_5 ) судовий збір у розмірі 2 212 (дві тисячі двісті дванадцять) гривень 05 копійок.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С. О. Чекулаєв