Справа № 645/1912/24
Провадження № 4-с/645/7/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про повернення скарги

02 квітня 2025 року м. Харків

Суддя Фрунзенського районного суду м. Харкова Федорова О.В.

розглянувши скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Онопрієнко І.В. про повернення виконавчого документу стягувачу, -

в с т а н о в и в:

14.03.2025 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , які діють в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_3 , звернулись до суду із скаргою на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Онопрієнко І.В. про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 24.02.2025 року.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 25.03.2025 року скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Онопрієнко І.В. про повернення виконавчого документу стягувачу залишено без руху.

27.03.2025 року до суду надійшло клопотання скаржників про витребування з канцелярії Фрунзенського районного суду м. Харкова скарги з додатками, яка була їм повернута ухвалою судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 18.03.2025 року ОСОБА_4 .

Цивільною канцелярією Фрунзенського районного суду м. Харкова 26.03.2025 року цивільну справу №645/1912/24 передано судді Федоровій О.В. для розгляду скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 від 24.03.2025 року.

З матеріалів справи №645/1912/24 вбачається, що скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 від 14.03.2025 року, яка була повернута останнім ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 18.03.2025 року (суддя Ульяніч І.В.) з усіма додатками долучено до матеріалів справи. З огляду на зазначене, відсутні підстави для витребування вказаних в клопотанні від 27.03.2025 року доказів.

Разом з тим, слід зазначити, що ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 25.03.2025 року про залишення скарги без руху, також, визначено, що скаржникам, окрім надання додатків до скарги, необхідно зазначити найменування органу державної виконавчої служби, до якого подається та скарга, його місцезнаходження (адреса, поштовий індекс, Ідентифікаційний код виконавчої служби в ЄДРПОУ), відомі номери засобів зв`язку, офіційні електронні адреси та адрес електронної пошти.

Недоліки, вказані в ухвалі Фрунзенського районного суду м. Харкова від 25.03.2025 року, в частині зазначення найменування органу державної виконавчої служби, до якого скарга подається та його місцезнаходження (адреса, поштовий індекс, Ідентифікаційний код виконавчої служби в ЄДРПОУ), відомі номери засобів зв`язку, офіційні електронні адреси та адрес електронної пошти, скаржниками не усунуті.

Згідно з ч. 4 ст. 10 ЦПК України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод (далі - Конвенція), встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Ратифікуючи Конвенцію, Україна взяла на себе обов`язки гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

Крім того, слід зазначити, що Практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

За таких обставин, та у відповідності до положень ч. 3 ст. 185 ЦПК України, зважаючи, що скаржниками не виконано вимоги ухвали суду від 25.03.2025 року в повному обсязі, подану скаргу слід вважати неподаною та повернути скаржникам ОСОБА_1 , ОСОБА_2 з усіма додатками.

Виходячи зі змісту ч. 7 ст. 185 ЦПК України, повернення скарги не перешкоджає повторному зверненню із такою скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 185 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Онопрієнко І.В. про повернення виконавчого документу стягувачу повернути скаржникам.

Роз`яснити, що повернення скарги не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою: http://fr.hr.court.gov.ua. на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складання судового рішення.

Ухвала складена 02.04.2025 року.

Суддя О.В. Федорова