Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/6937/24
Провадження №2/711/164/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2025 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Позарецької С.М.,

при секретарі Буйновській А.П., Дмитренка О.Ю.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відновлення становища, яке існувало до порушення та відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відновлення становища, яке існувало до порушення та відшкодування моральної шкоди. Свої позовні вимоги мотивує тим, що він є власником квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №48178374.

ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_2 , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №389361385.

Позивач вказує, що відповідач у квартирі АДРЕСА_2 встановив кондиціонер таким чином, що конденсат від кондиціонера стікає на фасад будинку і крапає на козирок вікна квартири АДРЕСА_1 , конденсат кондиціонера капав цілодобово з початку липня 2024 року, внаслідок чого у квартирі позивача цілодобово стояв гучний шум від падаючих крапель конденсату від кондиціонера, який було чутно по всій квартирі. Це підтверджено актами від 12.07.2024 та від 24.07.2024.

Позивач звернувся до мешканця квартири АДРЕСА_2 та просив обладнати відвід конденсату від кондиціонера належним чином. Йому було обіцяно, що даний недолік буде усунуто, але протягом близько тижня конденсат від кондиціонера продовжував цілодобово капати. На звернення позивача до мешканця помешкання відповідача, щодо таких обставин, конденсат від кондиціонера продовжував цілодобово капати, після чого позивач декілька днів ходив до квартири АДРЕСА_2 , хотів, в черговий раз, попросити обладнати відвід конденсату від кондиціонера належним чином, але йому ніхто не відкривав двері, при цьому, конденсат від кондиціонера продовжував цілодобово капати.

Позивач вказує у позові, що 26.07.2024 мешканець квартири АДРЕСА_2 погрожував йому, що пришле до людей, які з ним розберуться.

У позовній заяві зазначено, що шум від стікання конденсату від кондиціонера не давав позивачу ні відпочити, ні спати у власній квартирі, внаслідок чого в нього почалося безсоння, піднявся тиск, з`явився головний біль і погіршилося самопочуття, що підтверджено актом від 15.07.2024. Позивач є особою з інвалідністю другої групи, в нього захворювання легенів і гіпертонія другого ступеню, що підтверджено випискою з медичної карти амбулаторного хворого № 12386 від 22.05.2024. Шум від крапель конденсату кондиціонера довів позивача до такого стану, що він взагалі не міг знаходитися у власній квартирі.

Крім того, зазначено, що відповідач встановив кондиціонер з порушенням законодавства і своїми діями перешкодив позивачу у користуванні своєю квартирою, порушив його право на здорові умови проживання, своїми незаконними діями відповідач наніс позивачу моральну шкоду, яка полягає у фізичних та психічних стражданнях, а також, погіршенні стану здоров`я. Завдану моральну шкоду позивач оцінює у розмірі 20000 грн. 00коп.

Також зазначено, що судовий збір позивачем не сплачено в силу п.9 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір»; позивач планує понести витрати на професійну правничу допомогу на ведення цієї справи у розмірі орієнтовно підготовка позову 15000грн. 00коп., підготовка клопотання про витребування РНОКПП відповідача 3000грн. 00коп., інші можливі витрати 20000грн. 00коп.

Таким чином, посилаючись на ст. 13 Конституції України, ст.ст. 16, 319, 383 ч.2 ЦК України, п.п.7.12.44 ДБН В.2.5-67:2013, п.п. 7.12.45 ДБН В.2.5-67:2013, п.1.4.4 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом ДКУ з питань ЖКГ від 17.05.2005 №76, позивач просить суд, - стягнути з ОСОБА_2 на свою користь в рахунок відшкодування моральної шкоди 20000 грн.00коп.; з метою відновлення становища, яке існувало до порушення - демонтувати кондиціонер, що встановлений у квартирі АДРЕСА_2 ; стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.

Ухвалою суду від 09.09.2024 прийнято, відкрито провадження по справі та призначено її до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 17.12.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

Відповідачем відзив на позов подано не було.

Оскільки позивач в судовому засіданні заперечив проти заочного розгляду справи, то суд ухвалив про розгляд справи в загальному порядку за відсутності умов проведення заочного розгляду справи, враховуючи норми ст. 280 ЦПК України.

В судовому засіданні позивач, будучи допитаним в якості свідка, відповідно до ст.ст.69, 90, 92 ЦПК України, підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити, враховуючи доводи позовної заяви та надані ним докази. Крім того, зазначив, що відповідач, як власник квартири АДРЕСА_3 встановив кондиціонер, з якого капає вода на козирок квартири позивача. Події мали місце у липні 2024 року і тривали близько місяця, що призводить до сильного шуму у квартирі, належній позивачу. Відповідача він не знає і ніколи не бачив. Двічі він звертався до квартири АДРЕСА_3 , з якої виходив якийсь чоловік та обіцяв все владнати. Між тим, обіцянки виконані не були. Потім він знову приходив до квартири АДРЕСА_3 , але двері ніхто не відчинив. Згодом чоловік погрожував позивачу. Від капання води та шуму, позивач погано почувався, погіршився стан його здоров`я. Шум капель призвів до того, що він не міг перебувати у своїй квартирі; декілька тижнів не міг спати, морально страждав, не міг користуватися своєю квартирою. Перелічені у медичній виписці хвороби, виникли у позивача ще до подій липня 2024 року. Моральну шкоду спричинив відповідач, який незаконно встановив кондиціонер і оцінює її у 20000грн. 00коп., які слід стягнути з відповідача на його користь. Вважає, що письмових доказів про те, що кондиціонер встановлено і це не відповідає нормам ДБН (висновок експерта, дослідження тощо) немає, оскільки такі докази не потрібні. За нормами ДБН не повинна вода текти по фасаду будинку. Щодо неправомірної поведінки відповідача (особи, яка виходила до нього з квартири АДРЕСА_3 ), він до правоохоронних органів не звертався. Надані ним акти, участь у складанні яких брали фізичні особи, вважає належними доказами. До складання актів представники ОСББ чи інші уповноважені особи не залучалися. До ОСББ «Героїв Дніпра 7» з даного приводу, він не звертався. Крім того, зазначив, що позовні вимоги у прохальній частині позову викладені вірно, спосіб захисту обраний ним вірно. Що стосується демонтажу кондиціонера, то в разі виконання судового рішення органами ДВС буде залучено спеціалістів, які демонтують кондиціонер у квартирі АДРЕСА_3 . Судові витрати це витрати на правничу допомогу адвоката орієнтовно складають 38000грн. 00коп., але докази будуть надані згодом. Судовий збір позивачем сплачено не було.

Відповідач в судове засідання не з`явився, будучи неодноразово належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи. Про поважність причин неявки не повідомив. Відзив на позов не подав.

Заслухавши показання позивача, який допитаний як свідок, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають до задоволення за таких підстав:

встановлено, що позивач ОСОБА_1 на підставі договору дарування квартири №1100 від 23.11.2015, є власником квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується даними витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 23.11.2015 №48178374.

Відповідач ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_2 , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 02.08.2024 №389361385.

За даними листа Департаменту «Центр надання адміністративних послуг» Черкаської міської ради від 05.09.2024, у департаменті відсутня інформація щодо реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_2 за вказаною адресою.

Судом під час розгляду справи досліджені акти, датовані 12.07.2024, 24.07.2024 та 15.07.2024, які складені фізичними особами ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про те, що у вказані дні ними оглянуто багатоповерховий будинок по АДРЕСА_4 та встановлено на зовнішній стіні квартири АДРЕСА_3 цього будинку встановлений зовнішній блок кондиціонеру, трубка відводу конденсату від кондиціонера закінчується біля зовнішньої стіни будинку, внаслідок чого, конденсат від кондиціонера стікає по фасаду будинку і капає на козирок вікна квартири АДРЕСА_5 падаючих крапель конденсату кондиціонера чути в усіх кімнатах квартири АДРЕСА_5 .

Відповідно до даних довідки до акту огляду МСЕК серія 12ААБ №470487, ОСОБА_1 10.01.2020 встановлено 2 групу інвалідності загального захворювання, безтерміново.

Судом також досліджена виписка №12386 Черкаської обласної лікарні Черкаської обласної ради про те, що ОСОБА_1 у період з 14.05.2024 по 22.05.2024 перебував на стаціонарному лікуванні у цьому медичному закладі; проведене лікування, надані рекомендації лікарів тощо.

Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Способи захисту для даних правовідносин визначені Цивільним Кодексом України.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Цивільне процесуальне законодавство закріплює положення щодо того, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. При цьому жодні докази для суду не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК).

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як визначено статтею 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У ч. 2 ст. 16 ЦК України визначені способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом. До них належать: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8)відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 3 ч. 2. ст. 11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

В силу ч.2 ст.13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Вона може проявлятися у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків (п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 (з відповідними змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»).

Частиною 2 статті 23 ЦК України визначено, що моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від: характеру правопорушення, глибини фізичних та духовних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, з урахуванням інших обставин, які мають суттєве значення (ч. 3 ст. 23 ЦК України). А також: стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих та виробничих обставинах, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, тощо (п. 9 постанови Пленуму ВСУ про моральну шкоду).

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Право на відшкодування моральної шкоди виникає за наявності передбачених законом умов відповідальності за заподіяну шкоду (загальні умови). Це: а) наявність моральної шкоди як наслідку порушення особистих немайнових прав або посягання на інші нематеріальні блага; б) неправомірні рішення, дії чи бездіяльність заподіювача шкоди; в) причинний зв`язок між неправомірною поведінкою і моральною шкодою; г) вина заподіювача шкоди. Заподіювач несе відповідальність лише за ту шкоду, яка є наслідком саме його поведінки.

Наявність моральної шкоди не визнана прямим наслідком кожної протиправної поведінки. А така презумпція має визначатися лише законом. Тому діє ст. 81 ЦПК України про загальний розподіл тягаря доказування. Отже, право на відшкодування моральної шкоди за нормами чинного законодавства не є матеріальною гарантією, оскільки жоден закон не встановлює імперативний обов`язок компенсації. Зазначене право на відшкодування це процесуальна вимога надати можливість довести наявність шкоди, визначити її розмір та отримати через судовий розгляд цього питання відповідну компенсацію.

Гроші виступають еквівалентом моральної шкоди. Грошові кошти, як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновлення стану потерпілого. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ч.1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч.ч. 1-5 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом (ч.ч. 1, 2 ст. 369 ЦК України).

Квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання. Усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав (ст. 382 ЦК України).

Як передбачено ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 391 ЦК України).

Відповідно до п.п. 1.4.1, 1.4.2 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 №76, переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень дозволяється робити після одержання дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів відповідно до законодавства. Переобладнання жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень містить у собі - улаштування в окремих жилих будинках, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень індивідуального опалення та іншого інженерного обладнання, перенесення нагрівальних, сантехнічних і газових приладів; влаштування і переобладнання туалетів, ванних кімнат, вентиляційних каналів. Відповідно до термінів, що наводяться у Правилах, - власник приміщення, будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі - власник) - фізична або юридична особа, якій належить право володіння, користування та розпорядження приміщенням, будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд, зареєстроване в установленому законом порядку.

Відповідно до п. 1.4.6. цих Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, власник жилого будинку, жилого чи нежилого у жилому будинку приміщення, що припустив самовільне переобладнання або перепланування, що призводить до порушення конструктивних елементів або засобів протипожежного захисту, зобов`язаний за свій рахунок привести це приміщення до попереднього стану.

При цьому, за нормами чинного законодавства, відсутнє визначення, що до переобладнання (перепланування) відносяться роботи по встановленню зовнішніх блоків кондиціонерів на фасаді багатоповерхового житлового будинку.

ДБН "Опалення, вентиляція та кондиціонування" встановлюють вимоги до систем опалення і внутрішнього теплопостачання, загальнообмінної, аварійної та протидимної вентиляції, повітряного опалення, кондиціонування та охолодження повітря будівель з метою забезпечення нормованих санітарно-епідеміологічних параметрів мікроклімату приміщень, виконання вимог безпеки та охорони навколишнього середовища, раціонального використання енергетичних ресурсів під час експлуатації.

Відповідно до п.п. 7.12.44 ДБН В.2.5-67:2013 «Опалення, вентиляція та кондиціонування» не допускається виводити конденсат від приладів охолодження на фасад будівлі.

При цьому, нормами ДБН не передбачена заборона розміщення приладів кондиціонування повітря на фасадних стінах, балконах.

Відповідно до п.п. 2.17.1., 2.17.2 (1) п. 2.17 Правил благоустрою міста Черкаси, затверджених рішенням Черкаської міської ради від 28.09.2023 № 47-14, - порядок утримання будинків, будівель та споруд, їх фасадів здійснюється згідно з цими Правилами, іншими нормативно-правовими актами. Вимоги щодо порядку утримання будинків, будівель та споруд, їх фасадів є обов`язковими для всіх власників, управителів, балансоутримувачів та осіб, на яких ці обов`язки покладені відповідно до договору, інших документів. Суб`єкти господарювання, громадяни зобов`язані: 1) відновлювати зовнішній вигляд фасадів будинків, будівель, споруд тощо, у разі їх псування, пошкодження, забруднення. Як передбачено п.п.2.17.3 (5) п.2.17 цих Правил, розміщувати обладнання зовнішнього освітлення, архітектурнохудожнього освітлювання, технічних елементів (пристроїв), теплової ізоляції на фасаді, без документу, що надає на це право, виданого у встановленому порядку, який передбачений нормативними документами.

Відповідно до п.1.4.5 вище вказаних Правил №76, для одержання дозволу на переобладнання або перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень їх власник або уповноважена ним особа, наймач (орендар) приміщення за згодою його власника подають до органу місцевого самоврядування заяву про надання дозволу на переобладнання або перепланування та, у разі необхідності, можуть подаватися визначені документи.

При цьому, суд звертає увагу, що Правилами благоустрою міста Черкаси не передбачено режиму (порядку) установлення кондиціонерів.

Відповідно до п.п.9.1, 9.2 п.9 Правил благоустрою міста Черкаси, - контроль у сфері благоустрою населених пунктів спрямований на забезпечення дотримання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності та підпорядкування, а також громадянами, у тому числі іноземцями та особами без громадянства, вимог Закону України «Про благоустрій населених пунктів», Правил благоустрою міста Черкаси та інших нормативно-правових актів. Самоврядний контроль у сфері благоустрою міста Черкаси здійснюється управлінням інспектування Черкаської міської ради. Самоврядний контроль за станом благоустрою міста Черкаси здійснюється шляхом: 1) проведення перевірок території; 2) розгляду звернень підприємств, установ, організацій та громадян; 3) участі в обговоренні проектів благоустрою територій населених пунктів, іншої технічної документації з питань благоустрою і внесення відповідних пропозицій на розгляд органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій; 4) подання позовів до суду про відшкодування шкоди, завданої об`єктам благоустрою внаслідок порушення законодавства з питань благоустрою населених пунктів, Правил благоустрою міста Черкаси.

Шум як несприятливий фізичний фактор навколишнього середовища - це будь-який небажаний звук чи сукупність звуків з випадковими розподілами частот і інтенсивності, що сприймається негативно, заважає слуховому сприйняттю корисної інформації, порушує тишу, завдає шкоди здоров`ю людини і знижує її працездатність. Шкідливий шум - безладне сполучення різних по силі і частоті звуків, які здатні негативно впливати на організм людини. Джерелом шуму є будь-який процес, що викликає місцеву зміну тиску або механічні коливання у твердих, рідких або газоподібних середовищах.

Закон України «Про систему громадського здоров`я» відносить шум до фізичних факторів середовища життєдіяльності, що впливають або можуть впливати на здоров`я людини чи на здоров`я майбутніх поколінь.

Органи державного нагляду (контролю) за дотриманням вимог санітарного законодавства у відповідній сфері здійснюють контроль за додержанням суб`єктами господарювання, а також громадянами правил додержання тиші в населених пунктах і громадських місцях, порядку та правил, передбачених законодавством, щодо виробництва, зберігання, перевезення, торгівлі та використання піротехнічних виробів, інших нормативно-правових актів у сфері захисту населення від шкідливого впливу шуму (ч. 8 ст. 32 цього Закону).

Таким чином, за результатами розгляду справи, зокрема і дослідженими доказами, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, оскільки вони позивачем не доведені належними, допустимими та переконливими доказами. Так, не доведено, що власник квартири АДРЕСА_3 (відповідач по справі) самовільно встановив на фасаді будинку кондиціонер чи таким чином, здійснив перепланування (переобладнання) житлового будинку/ жилого приміщення. Крім того, не можна надані позивачем акти від 12.07.2024, 15.07.2024, 24.07.2024 вважати належними та допустимими доказами, враховуючи їх зміст, форму складання та оформлення. Відповідні акти, які б були складені в межах повноважень уповноваженими особами органів місцевого самоврядування, правоохоронних органів, об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, на обслуговуванні якого знаходиться будинок АДРЕСА_4 , відсутні.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами.

Також, позивачем не надано висновку будівельно-технічної експертизи, складеного на замовлення учасника справи, враховуючи положення ст. 106 ЦПК України, щодо доведеності обставин про те, що відвід на фасад будинку дренажної трубки для виводу конденсату зовнішнього блоку кондиціонера, не відповідає вимогам ДБН В.2.5-67:2013 «Опалення, вентиляція та кондиціонування». Під час судового провадження по справі, позивачем й не було подане і не було заявлене клопотання про призначення відповідної експертизи.

Крім того, як на думку суду, демонтаж кондиціонера є крайнім заходом. При цьому, позивачем такі вимоги не обгрунтовані і не доведені, а також відсутні підстави вважати, що іншим способом відновити становище, яке існувало до порушення, в разі, якщо допустити, що встановлений на фасаді будинку щодо квартири АДРЕСА_3 кондиціонер не відповідає вимогам ДБН, - не можливо без проведення певних ремонтних робіт задля усунення виявлених недоліків (неполадок), зміни направлення відводу дренажної трубки тощо.

Також, позивачем не доведено й те, що козирок вікна належної йому квартири АДРЕСА_6 , на який капотить конденсат від кондиціонера, про що він вказує, встановлений належним чином і є таким, що відповідає будівельним нормам (щодо його розміру, довжини, ширини, відповідного матеріалу тощо) і, відповідно, цей фактор свідчить про наявність причин вважати, що дренажна трубка для виводу конденсату не відповідає вимогам ДБН.

Крім того, враховуючи норми законодавства щодо регулювання суспільних відносин у сфері громадського здоров`я, на думку суду, позивачем не доведено, зокрема результатами лабораторних досліджень визначення шкідливого впливу фізичних факторів (шуму), джерелом якого, начебто, є устаткування у квартирі АДРЕСА_3 кондиціонера (його рівня, інтенсивності, вібрації, тривалості тощо), щоби підтверджували твердження, викладені у позовній заяві та в судовому засіданні, та свідчили про такий рівень шуму, який призвів до настання негативних для позивача наслідків (неможливості відпочивати, користуватися жилим помешканням, призвело до погіршення стану його здоров`я, фізичних та психічних страждань тощо).

Також і під час розгляду справи ОСОБА_1 не було заявлено клопотань щодо призначення та проведення досліджень шумового навантаження, вимірювання рівня шумового навантаження, джерелом якого є шум, що утворюється від капотіння на козирок вікна квартири АДРЕСА_5 конденсату від роботи кондиціонеру, як допустимого в житловій квартирі.

Під час розгляду справи, судом не встановлено обставин, про те, що відповідачем ОСОБА_2 порушені правила користування інженерним обладнанням (установленим кондиціонером). Відповідно, не встановлено та не підтверджено належними, допустимими та переконливими доказами й те, що в результаті протиправних дій (бездіяльності) відповідача були спричинені перешкоди позивачу у користуванні житлом, шляхом постійного шуму в квартирі останнього протягом липня 2024 року, в результаті чого ОСОБА_1 був позбавлений можливості отримати повноцінний відпочинок та сон, що знижує якість його життя. Крім того, і не доведені обставини про погіршення стану здоров`я позивача у зв`язку із обставинами щодо роботи кондиціонера, встановленого у квартирі АДРЕСА_3 , та у спричиненні позивачу моральної шкоди.

Таким чином, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі.

Оскільки у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено, то відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати (судовий збір) слід компенсувати за рахунок держави в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, враховуючи норми п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», за якими позивач звільнений від сплати судового збору за подачу позовної заяви (є особою з інвалідністю 2 групи, про що свідчить довідка до акту МСЕК серія 12ААБ №470487).

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76-83, 141, 259, 268 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Судові витрати (судовий збір) компенсувати за рахунок держави в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Черкаського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складений 28.03.2025.

Головуючий суддя С. М. Позарецька