У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.04.2025 Справа №607/4675/25 Провадження №2/607/2240/2025

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Позняк В.М., розглянувши матеріали цивільної справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Тернопільська «Медтехніка» до Тернопільської міської ради, ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування рішення Тернопільської міської ради,-

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Тернопільська «Медтехніка» звернулося до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до відповідачів Тернопільської міської ради, ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування рішення Тернопільської міської ради № 8/39/72 від 07.06.2024 «Про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 гр. ОСОБА_1 ».

06.03.2025 керівником апарату суду для визначення складу суду сформовано Протокол автоматизованого розподілу судової справи між суддями, яким визначено головуючого суддю у справі Позняка В.М. та присвоєно справі № 607/4675/25.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12.03.2025 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Після відкриття провадження, та до першого судового засідання у справі, вважаю за необхідне заявити самовідвід.

З матеріалів справи вбачається, що 28.02.2025 представник заявника адвокат Строцень Т.О. звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, до його пред`явлення, шляхом заборони Тернопільській міській раді приймати рішення (нормативно-правові акти індивідуальної дії) стосовно затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки до 0,3450 га для встановлення земельного сервітуту за адресою: АДРЕСА_1 , громадянину ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) та передачі у власність або користування (оренду, сервітут, суперфіцій, емфітевзис тощо) третім особам, вчинення інших правочинів щодо земельної ділянки.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області (головуючий суддя Дзюбич В.Л.) від 28.02.2025 у справі № 607/4165/25 заяву про забезпечення позову задоволено.

Згідно зі статтею 14 ЦПК України, у судах функціонує Єдина судова інформаційно-комунікаційна система. Позовні та інші заяви, скарги та інші передбачені законом процесуальні документи, що подаються до суду і можуть бути предметом судового розгляду, в порядку їх надходження підлягають обов`язковій реєстрації в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі в день надходження документів. Визначення судді або колегії суддів (судді-доповідача) для розгляду конкретної справи здійснюється Єдиною судовою інформаційно-комунікаційною системою у порядку, визначеному цим Кодексом (автоматизований розподіл справ).

Відповідно до частин першої та одинадцятої статті 33 ЦПК України визначення судді, а в разі колегіального розгляду судді-доповідача для розгляду конкретної справи здійснюється Єдиною судовою інформаційно-телекомунікаційною системою під час реєстрації документів, зазначених у частині другій статті 14 цього Кодексу, а також в інших випадках визначення складу суду на будь-якій стадії судового процесу, з урахуванням спеціалізації та рівномірного навантаження для кожного судді, за принципом випадковості та в хронологічному порядку надходження справ. Справа, розгляд якої розпочато одним суддею чи колегією суддів, повинна бути розглянута цим же суддею чи колегією суддів, за винятком випадків, що унеможливлюють участь судді у розгляді справи, та інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України заява про забезпечення позову подається до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо.

За змістом абзацу 3 розділу ІІ Положення про автоматизовану систему документообігу суду (надалі Положення), затвердженого рішенням Ради суддів України від 02.04.2015 № 25 (в редакції, чинній на час розподілу вказаної цивільної справи), автоматизована система забезпечує автоматизацію технологічних процесів обробки інформації в суді, зокрема розподіл судових справ між суддями (колегіями суддів).

Відповідно до пунктів 2.3.1., 2.3.2. зазначеного Положення розподіл судових справ здійснюється в суді у день їх реєстрації, на підставі інформації, внесеної до автоматизованої системи, уповноваженою особою апарату суду, відповідальною за здійснення автоматизованого розподілу судових справ.

Визначення судді або колегії суддів для розгляду конкретної справи здійснюється автоматизованою системою шляхом:

- автоматизованого розподілу судових справ під час реєстрації відповідної судової справи;

- пакетного автоматизованого розподілу судових справ після реєстрації певної кількості судових справ;

- розподілу судових справ шляхом передачі судової справи раніше визначеному у судовій справі судді;

- визначення складу суду з метою заміни судді (суддів);

- повторного автоматизованого розподілу судових справ.

Отже, відповідно до Положення розподіл судових справ шляхом передачі судової справи раніше визначеному у судовій справі судді є одним із способів визначення судді або колегії суддів для розгляду конкретної справи.

Згідно з частиною одинадцятою статті 33 ЦПК України справа, розгляд якої розпочато одним суддею чи колегією суддів, повинна бути розглянута тим самим суддею чи колегією суддів, за винятком випадків, які унеможливлюють участь судді у розгляді справи, та інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Системний аналіз положень статей 14 і 33 ЦПК України, з урахуванням пункту 15.4. Перехідних положень ЦПК України, а також зазначених вище пунктів Положення про автоматизовану систему документообігу суду в частині порядку визначення судді для розгляду конкретної справи дає підстави для таких висновків:

- автоматизованою системою визначається суддя для розгляду конкретної справи, а не окремої заяви, клопотання, скарги та інших документів, крім випадків, коли розгляд таких документів в іншому (окремо від основної справи) провадженні встановлено процесуальним законом;

- після визначення автоматизованою системою судді для розгляду конкретної справи всі заяви, клопотання, скарги та інші документи, що надходять у цій справі, передаються цьому судді без застосування автоматизованого розподілу, оскільки предметом автоматизованого розподілу є саме конкретна справа, а не заява чи скарга у справі, крім випадків, встановлених процесуальним законом;

- Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затверджене рішенням Ради суддів України від 02.04.2015 № 25, для визначення судді (судді-доповідача) застосовується в частині, що не суперечить приписам статті 33 ЦПК України з огляду на вимоги пункту 15.4. Перехідних положень ЦПК України, а тому перелік випадків передачі заяв (позовних заяв), клопотань, скарг та інших документів, що передаються у конкретній справі, раніше визначеному судді без застосування авторозподілу справи не є вичерпним.

Недотримання порядку визначення судді для розгляду конкретної справи може мати негативні процесуальні наслідки.

Передача судової справи раніше визначеному у судовій справі судді застосовується для авторозподілу справи, заяв, клопотань, скарг та інших документів, поданих після визначення автоматизованою системою судді (судді-доповідача) для розгляду конкретної справи, та обумовлена процесуальною пов`язаністю розгляду таких документів в одній конкретній справі.

Відповідно до підпункту 2.3.44 Положення, раніше визначеному в судовій справі головуючому судді (судді-доповідачу) передаються також заяви про забезпечення позову, доказів.

Оскільки раніше визначеному в судовій справі судді передаються заяви про забезпечення позову, а за частиною першою статті 152 ЦПК України заява про забезпечення позову може бути подана як після подання позову, так і до подання позовної заяви, тому логічним і послідовним є висновок про те, що в разі, коли заяву про забезпечення позову подано до подання позовної заяви та визначено суддю (суддю-доповідача) для розгляду цієї конкретної справи, то відповідна позовна заява, яка подається в порядку, визначеному частиною четвертою статті 152 ЦПК України, також повинна бути передана раніше визначеному в цій судовій справі судді без застосування автоматизованого розподілу, тобто тому судді, який був раніше визначений для розгляду конкретної справи у зв`язку з поданням заяви про забезпечення позову.

Аналогічні правові висновки щодо застосування статей 14, 33, пункту 15.4. Перехідних положень ЦПК України, підпункту 2.3.44. пункту 2.3. Положення про автоматизовану систему документообігу суду, викладені у постанові Верховного Суду від 17.05.2023 у справі № 910/5851/22, від 09.08.2023 у справі № 910/268/23, від 02.05.2024 у справі № 910/15937/23.

Матеріалами справи підтверджено, що 28.02.2025 представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Тернопільська «Медтехніка» - адвокат Строцень Т.О. звернувся до Тернопільського міськрайонного суду із заявою про вжиття заходів забезпечення позову (до подання позовної заяви), яку передано на розгляд судді Дзюбичу В.Л.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 28.02.2025 (суддя Дзюбич В.Л.), зокрема, заяву представника позивача про забезпечення позову до його пред`явлення задоволено та вжито заходи забезпечення позову.

Надалі в строк, визначений частиною четвертою статті 152 ЦПК України, позивач подав до Тернопільського міськрайонного суду позовну заяву.

Водночас відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи, якій присвоєно № 607/4675/25, між суддями від 06.03.2025 справу передано судді Позняку В.М. При цьому, згідно з протоколом суддя Дзюбич В.Л. був включений до переліку суддів, серед яких здійснювався вибір судді для розгляду цієї справи.

Враховуючи наведене, суддя вважає, що позовна заява у цій справі безпідставно не була передана судді, який був раніше визначений для розгляду цієї конкретної справи у зв`язку з поданням заяви про забезпечення позову.

Також варто зауважити, що окремий розгляд позову та заяви про забезпечення позову у різних справах унеможливлює реалізацію приписів частин дев`ятої і тринадцятої статті 158 ЦПК України щодо скасування заходів забезпечення позову судом, який розглядає позовну заяву по суті (аналогічного висновку Верховний Суд дійшов у постанові від 17.05.2023 у справі № 910/5851/22).

Таким чином, беручи до уваги вищенаведені приписи чинного законодавства та встановлені у даній справі обставини щодо подання позивачем позовної заяви та заяви про забезпечення позову до пред`явлення позову, доходжу висновку, що у даному випадку було порушено порядок визначення судді для розгляду справи. Відтак, розгляд мною, як головуючим суддею, даної цивільної справи порушуватиме право сторін на розгляд справи «судом, встановленим законом».

Поняття «суд, встановлений законом» стосується не лише правової основи існування суду, але й дотримання ним норм, які регулюють його діяльність (пункт 24 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 20.07.2006 у справі «Сокуренко і Стригун проти України», заяви № 29458/04, №29465/04).

Доступом до правосуддя згідно зі стандартами ЄСПЛ розуміють здатність особи безперешкодно отримати судовий захист як доступ до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Дія 97» проти України» Суд констатував, що процесуальні норми створюються для забезпечення належного здійснення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності та що сторони провадження повинні мати право очікувати застосування зазначених норм. Принцип юридичної визначеності застосовується не тільки щодо сторін провадження, а й щодо національних судів.

Відтак, недотримання судовою юрисдикцією норм процесуального закону є неприпустимим при ухваленні відповідного рішення та є порушенням одного із основних принципів цивільного судочинства верховенства права, а також принципу юридичної визначеності.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо було порушено порядок визначення судді для розгляду справи.

Згідно з вимогами ч. ч. 1, 4 ст. 39 ЦПК України, з підстав, зазначених у статтях 36, 37, і 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.

Положеннями ч. ч. 1, 2, 9 ст. 40 ЦПК України передбачено, що питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Питання про самовідвід судді вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу.

Положеннями п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, а саме те, що як встановлено суддею, було порушено порядок визначення судді для розгляду даної справи, з метою забезпечення права сторін спору на розгляд справи судом, встановленим законом, вважаю за необхідне заявити самовідвід.

Керуючись ст. ст. 36-40, 260, 261 ЦПК України, суддя

П О С Т А Н О В И В :

Прийняти самовідвід судді Позняка Василя Михайловича у розгляді цивільної справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Тернопільська «Медтехніка» до Тернопільської міської ради, ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування рішення Тернопільської міської ради.

Справу передати в канцелярію суду для повторного розподілу в порядку вимог статті 33 ЦПК України.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя В. М. Позняк