РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2025 року

м. Рівне

Справа № 569/13493/24

Провадження № 22-ц/4815/340/25

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Боймиструка С.В.,

суддів: Гордійчук С.О., Шимків С.С.,

секретар судового засідання: Маринич В.В.,

за участю: ОСОБА_1 , Ошурко Й.М. ,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_3 , від імені якої діє адвокат Ошурко Йосип Миколайович, на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 28 листопада 2024 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення пені за несплату аліментів,

в с т а н о в и в :

У липні 2024 року ОСОБА_3 , діючи через свого представника адвоката Ошурка Й.М., звернулась до Рівненського міського суду із позовною заявою ОСОБА_1 про стягнення пені за несплату аліментів у розмірі 475 354 грн.02 коп. та судові витрати по справі.

В обґрунтування позову вказує, що 11 серпня 2006 року між нею та ОСОБА_1 було зареєстровано шлюб, який рішенням Рівненського міського суду Рівненської області 19 квітня 2013 року розірвано. У даному шлюбі в них народилося двоє дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно з вказаним рішенням неповнолітніх синів залишено на проживання з матір?ю. Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Керч Республіка Крим, на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання синів ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи із 01 лютого 2013 року до досягнення повноліття дітьми.

Згідно із розрахунком заборгованості зі сплати аліментів № 167207 від 18.06.2024 року, проведеного головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби у місті Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Бодейко Вікторією Андріївною, при примусовому виконанні виконавчого листа № 569/1879/13-ц, виданного 28.11.2023 року Рівненським міським судом Рівненської області, заборгованість ОСОБА_1 зі сплати аліментів за період з 19.01.2019 по 31.05.2024 становила: станом на 30.11.2023 року - 433 312,8 грн., на 29.02.2024 року - 451 349, 80 грн., а на 31.05.2024 року - 152 454.30 грн. Зменшення заборгованості відбулося за рахунок сплати заборгованості наступним чином: у грудні 2023 року - 2 000, 00 грн., у березні 2024 року - 8 000,00 грн., у квітні 2024 року - 310 932,50 грн.

Водночас, відповідач у вказаному періоді не виконував та не виконує належним чином своїх батьківських обов?язків відносно синів, не цікавився та не цікавиться їхнім життям, здоров?ям, навчанням, не сплачує аліменти.

Внаслідок невиконання відповідачем свого обов`язку зі сплати аліментів, за ним утворилася заборгованість по виплаті аліментів за період з 19.01.2019 року по 31.05.2024 року становить 152 454 грн. 30 коп., що підтверджується розрахунком заборгованості.

Таким чином, вважає, що сума нарахованої пені на суму заборгованості по сплаті аліментів ОСОБА_1 за період з 19.01.2019 року по 30.06.2024 року буде становити 473 354,02 (чотириста сімдесят п?ять тисяч триста п?ятдесят чотири гривні 02 копійки).

28 листопада 2024 від сторони позивача надійшла заява про відмову від частини позовних вимог, а саме від стягнення пені за червень, липень, вересень, жовтень, грудень місяці 2021 року та грудень 2023 року, відтак просить стягнути пеню за несвоєчасну сплату аліментів за період з 19.01.2019 року по 30.06.2024 року у розмірі 435 266 грн. 07 коп.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 28 листопада 2024 рокуу задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що заборгованість зі сплати аліментів виникла не з вини відповідача, оскільки він не був обізнаний про відкриття виконавчого провадження, а дізнавшись сплатив у грудні 2023 року 2000 гривень заборгованості по аліментах. З розрахунку заборгованості від 23.04.2024 року вбачається, що заборгованість зі сплати аліментів за період з 19.01.2019 року по 23.04.2024 року відсутня. Тобто відповідач не ухилявся від сплати аліментів.

Також суд виходив з того, що загальна сума заборгованості зі сплати аліментів за період з 19.01.2019 року по 31.05.2024 року в сумі 152 454 грн. 30 коп., утворилася шляхом здійсненого виконавцем перерахунку заборгованості аліментів на підставі, долучених 13.06.2024 року стягувачем ОСОБА_3 нотаріально завірених документів, а саме трудового договору, укладеного 12.06.2015 року між ОСОБА_1 та Коімекс Акціонерним товариством (Польща) на випробувальний термін з 15.06.2015 року по 14.09.2015 року, тип договірної роботи: водій вантажного автомобіля та довідок про доходи ОСОБА_1 в АТ Коімекс (Польща). Проте такі документи не відповідають вимогам щодо легалізації іноземних документів, належним чином не завірені. Крім того не підтверджено особу та повноваження перекладача.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_3 , від імені якої діє адвокат Ошурко Й.М.,в поданій апеляційній скарзі, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове рішення яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Апелянт зазначає, що згідно Розрахунком заборгованості зі сплати аліментів №167207 від 18.06.2024, проведеного головним державним виконавцем відділу ДВС у м. Рівному Бодейко В.А. при примусовому виконанні виконавчого листа №569/1879/13-ц виданого 28.11.2023 року Рівненським міським судом Рівненської області, заборгованість ОСОБА_1 зі сплати аліментів за період з 19.01.2019 по 31.05.2024 становила станом на 30.11.2023 року - 433312,80 грн., на 29.02.2024 року - 451349,80 грн., а на 31.05.2024 року - 152454,30 грн. Зменшення заборгованості відбулося за рахунок сплати заборгованості: у грудні 2023 року - 2000,00 грн., у березні 2024 року - 8000,00 грн., у квітні 2024 року - 310932,50 грн.

З моменту визначення Рівненським міським судом стягнення аліментів з Відповідача, аліменти було сплачено тричі: у листопаді 2024 року та у березні-квітні 2024 року.

Наводить розрахунок пені за несплату аліментів станом на 30.06.2024 року розмір якої становить 475354,02 грн.

Вказує, що саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.

ОСОБА_1 у строк для подання відзиву надіслав клопотання, яким заперечує вимоги апеляційної скарги.

Вказує, що не був повідомлений про відкриття виконавчого провадження та про існуючу заборгованість.

Зазначає, що добровільно утримував дітей, погашав заборгованість про що свідчать розрахунки заборгованості складені ДВС та мав намір відчужити на користь дітей 1/2 квартири.

Просить в задоволенні позовних вимог відмовити.

Згідно із ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції 16 жовтня 2007 року та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції 18 червня 2009 року

Заочним рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 19 квітня 2013 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено. Шлюб, зареєстрований 11 серпня 2006 року відділом РАЦС Рівненського міського управління юстиції за актовим записом № 1240 між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 - розірвано. Неповнолітніх синів ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , залишено на проживання з матір`ю. Стягнуто із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання синів ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в розмірі частини всіх видів заробітку, не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи із 01 лютого 2013 року і до досягнення дітьми повноліття.

На виконання вищевказаного рішення суду 28 листопада 2023 року видано дублікат виконавчого листа.

Як слідує з постанови про відкриття виконавчого провадження, 04 грудня 2023 року головним державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління юстиції Стариченко І.С. відкрито виконавче провадження № 73485745 з виконання дубліката виконавчого листа № 569/1879/13-ц, виданого 28.11.2023 року Рівненським міським судом Рівненської області, про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання синів ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в розмірі частини всіх видів заробітку, не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи із 01 лютого 2013 року і до досягнення дітьми повноліття.

Головним державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Бодейко В.А. при примусовому виконанні виконавчого листа № 569/1879/13-ц, виданого 28.11.2023 року Рівненським міським судом Рівненської області, здійснено розрахунок заборгованості зі сплати аліментів.

Згідно з розрахунком заборгованості зі сплати аліментів від 14.03.2024 року, здійсненого головним державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Бодейко В.А., загальна сума заборгованості зі сплати аліментів за період з 19.01.2019 року по 14.03.2024 року в сумі 357 614 грн. 70 коп.

За розрахунком заборгованості зі сплати аліментів від 18.04.2024 року, здійсненого головним державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Бодейко В.А., загальна сума заборгованості зі сплати аліментів за період з 19.01.2019 року по 01.04.2024 року в сумі 304 253 грн. 50 коп.

Згідно з розрахунком заборгованості зі сплати аліментів від 23.04.2024 року, здійсненого головним державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Бодейко В.А., заборгованість зі сплати аліментів за період з 19.01.2019 року по 23.04.2024 року відсутня.

За розрахунком заборгованості зі сплати аліментів від 18.06.2024 року, здійсненого головним державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Бодейко В.А., загальна сума заборгованості зі сплати аліментів за період з 19.01.2019 року по 31.05.2024 року в сумі 152 454 грн. 30 коп.

Зазначена сума виведена з врахуванням доходів отриманих за кордоном і сплати заборгованості ОСОБА_1 в березні-квітні 2024 року.

Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України у редакції, чинній на час ухвалення рішення суду про стягнення аліментів).

Статтею 195 СК України передбачено, що заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не проводилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном.

Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою-підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заборгованості працівника для даної місцевості. У разі встановлення джерела і розміру заробітку (доходу) платника аліментів, який він одержав за кордоном, за заявою одержувача аліментів державний виконавець, приватний виконавець здійснює перерахунок заборгованості. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору судом.

Згідно з частиною першою статті 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів.

Ухиленням від сплати аліментів необхідно вважати дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь стягувача визначеної суми аліментів. Вони можуть виразитись як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку (приховуванні заробітку (доходу), що підлягає обліку при відрахуванні аліментів, зміні місця роботи чи місця проживання з неподанням відповідної заяви про необхідність стягування аліментів тощо).

Згідно з статтею 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи.

На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин.

Перелік причин з яких утворилась заборгованість не з вини платника аліментів не є вичерпним і може встановлюватись судом у кожному випадку окремо на підставі поданих доказів.

Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (частини перша та друга статті 614 ЦК України).

Системне тлумачення вказаних норм дає підстави дійти висновку, що стягнення пені, передбаченої абзацом 1 частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти.

Оскільки Сімейним кодексом України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається, застосуванню підлягають норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то у платника аліментів відсутня вина у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.

Отже, для застосування зазначеної вище санкції до платника аліментів необхідні такі умови: існування заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно з частиною першою статті 189 СК України; наявність винних дій особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 14 грудня 2020 року у справі № 661/905/19, провадження № 61-16670св19.

Таким чином відповідач зобов`язаний довести відсутність його вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів і сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України.

Зі змісту заочного рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 19 квітня 2013 року, яким з відповідача стягнуто аліменти, вбачається, що ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про розгляд справи №569/1879/13-ц.

Заочне рішення є чинним: не переглядалось судом першої інстанції та не оскаржувалось в апеляційному порядку. Після відкриття виконавчого провадження відповідач погашав нараховану заборгованість, яка виникла через несплату аліментів визначених судом у справі №569/1879/13-ц.

Відповідач, знаючи про обов`язок утримувати дитину в силу закону,не вживав заходів добровільного виконання судового рішення, а тому така бездіяльність не може свідчити про відсутність вини.

Колегія суддів вважає, що право одержувача аліментів на стягнення неустойки, передбачене ст. 196 СК України, у випадках несвоєчасної виплати присуджених за рішенням суду аліментів виникає з часу набрання рішенням законної сили та не пов`язується з моментом (часом) відкриття виконавчого провадження.

Зважаючи на наведене апеляційний суд не може погодитись з висновками суду першої інстанції, що необізнаність відповідача про початок примусового виконання судового рішення є достатньою підставою для спростування презумпції вини.

Згідно з розрахунком заборгованості зі сплати аліментів від 18.06.2024 року, здійсненого головним державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Бодейко В.А., загальна сума заборгованості зі сплати аліментів за період з 19.01.2019 року по 31.05.2024 року складає 152 454 грн. 30 коп.

Заборгованість розрахована з урахуванням наданих позивачкою трудового договору та довідок про доходи, що підтверджують джерела і розмір заробітку (доходу) платника аліментів, який він одержав за кордоном.

У пункті 4 розділу 16 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02 квітня 2012 року, визначено, що розрахунок заборгованості обчислюється на підставі відомостей, отриманих із: заяв та (або) розписок стягувача, інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів.

Таким чином, оскільки державним виконавцем факт роботи боржника за кордоном та розмір його доходів встановлено з поданих стягувачем документів, достовірність яких боржник не спростував, а тому відсутність офіційного українського перекладу не свідчать про неможливість врахування таких відомостей.

Крім того, у статті 7 СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Такі висновки викладені у Постанові Верховного Суду від 06.10.2021 року у справі №2-617/11.

Також слід виходити з того, що норма частини 3 ст. 195 СК України вказує, що розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. Частиною 8 ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Оскільки матеріали справи не містили інформації щодо оскарження і спростування цього розрахунку в суді в межах встановленого законом спору або ж з приводу розгляду певного питання органом державної виконавчої служби, за наслідками якого було б здійснено перерахунок чи внесено уточнення, виправлення тощо, тому цей документ підлягав безумовному врахуванню судом.

За розрахунком позивача розмір пені за несвоєчасно сплачені аліменти становить 475 354,02 грн., з яких просить стягнути 435 266,07 грн.

Водночас відповідно до положення ч. 1 ст. 196 СК України розмір пені не може бути більше 100 % заборгованості по аліментам.

Ураховуючи викладене, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів на утримання дітей у розмірі 152 454 грн. 30 коп.

Таку ж позицію суду першої інстанції підтримав Верховний Суд у постанові від 10.01.2024 року у справі №359/240/21.

Суд першої інстанції не звернув уваги на наявність презумпції вини боржника, необхідності виходити з інтересів дитини, у зв`язку з чим допустив порушення норм матеріального права, тому апеляційний суд вважає за необхідне рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити частково з наведених вище підстав.

Відповідно до п. 3 і п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , від імені якої діє адвокат Ошурко Йосип Миколайович, на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 28 листопада 2024 року задовольнити.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 28 листопада 2024 року скасувати.

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення пені за несплату аліментівзадовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 пеню за прострочення сплати аліментів в розмірі 152 454 гривень 30 копійок.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складений 27 березня 2025 року.

Головуючий: Боймиструк С.В.

Судді: Гордійчук С.О.

Шимків С.С.