ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2843/25 Справа № 175/1334/23 Суддя у 1-й інстанції - Білоусова О. М. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.

суддів Макарова М.О., Свистунової О.В.

за участю секретаря Кошара О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 22 листопада 2024 року у справі за позовом Акціонерного товариства Райффайзен Банк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2023 року АТ Райффайзен Банк звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог АТ Райффайзен Банк посилалися на те, що 22 листопада 2021 року між АТ Райффайзен Банк Аваль, правонаступником якого є АТ Райффайзен Банк та ОСОБА_1 було укладено Заяву-Договір про відкриття поточного рахунку та надання кредиту Кредит готівкою №014/-RO-82-115229124, за яким кредитор надав позичальнику кредит в розмірі 114300 грн. на 72 місяці, під фіксовану проценту ставку 29,9% річних, а позичальник зобов`язався належним чином використати та повернути Банку суму отриманого кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора, та виконати всі інші зобов`язання в порядку та строки, визначені договором. Згідно п.1.1 Кредитного договору грошові кошти, що надаються Позичальнику шляхом зарахування коштів Кредиту на Поточний рахунок Позичальника з метою придбання Позичальником товарів (робіт, послуг) для задоволення власних особистих потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Відповідно до умов п. 1.3. позивач зобов`язався надати відповідачу кредит в сумі 114 300 грн., а відповідач зобов`язався повернути Банку кредит та сплатити проценти за його користування. Згідно умов п.п.3.1.-3.2. Кредитного договору сторони встановили, що проценти за користування Кредитом сплачуються Позичальником Кредитору у складі щомісячного ануїтетного платежу, вказаного у Графіку, і розраховується, виходячи з процентної ставки, передбаченої підпунктом 2.3 Заяви-Договору у розмірі 29,9% річних. Проценти, нараховуються щомісяця на фактичний залишок заборгованості за весь строк користування Кредитом,починаючи з дня надання Кредиту (включно) або з наступного за днем надання Кредиту операційного дня (уразі надання Кредиту після закінчення операційного часу), виходячи з фактичної кількості днів в місяці та році (метод факт/факт). Банк виконав свої зобов`язання, надавши відповідачу кредитні кошти на поточний рахунок відповідача у сумі 1114300 грн. 22 листопада 2021 року. Однак відповідач не виконав взяті на себе договірні зобов`язання, не здійснював щомісячно погашення кредитної заборгованості згідно умов договору погашення кредиту та відсотків за кредитом. Станом на 07 грудня 2022 року заборгованість відповідача ОСОБА_1 перед позивачем становить: 122 204 грн. 72 коп., яка складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 111 958 грн. 36 коп., з яких прострочено 2098 грн. 09 коп., заборгованості за відсотками у розмірі 10 246 грн. 36 коп., в тому числі прострочена заборгованість за відсотками 8 045 грн. 23 коп. На підставі викладеного АТ Райффайзен Банк просили суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором, яка утворилася станом на 07 грудня 2022 року у розмірі 122 204 грн. 72 коп., яка складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 111 958 грн. 36 коп., з яких прострочено 2098 грн. 09 коп., заборгованості за відсотками у розмірі 10 246 грн. 36 коп., в тому числі прострочена заборгованість за відсотками 8 045 грн. 23 коп., а також судовий збір.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 22 листопада 2024 року задоволено позовні вимоги АТ Райффайзен Банк. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ Райффайзен Банк заборгованість за заявою-договором про відкриття поточного рахунку та надання кредиту Кредит готівкою № 014/-RO-82-115229124 від 22 листопада 2021 року в розмірі 122 204 грн. 72 коп., яка складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 111 958 грн. 36 коп., з яких прострочено 2098 грн. 09 коп., заборгованості за відсотками у розмірі 10 246 грн. 36 коп., в тому числі прострочена заборгованість за відсотками 8 045 грн. 23 коп. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ Райффайзен Банк судовий збір в розмірі 2684 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду від 22 листопада 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення, про відмову у задоволенні позовних вимог АТ Райффайзен Банк, посилаючись на неповне з`ясування обставин у справі, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

У відзиві на апеляційну скаргу АТ Райффайзен Банк просить рішення суду від 22 листопада 2024 року залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість, апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, посилаючись на безпідставність її доводів.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційні скарги залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, установлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема: договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України).

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Стаття 611 ЦК України визначає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

У разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Статтею 3 Закону України Про електронну комерцію визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Зі змісту ч. ч. 3, 4, 6 статті 11 Закону України Про електронну комерцію, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України Про електронну комерцію, електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Статтею 12 Закону України Про електронну комерцію визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України Про електронний цифровий підпис, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

У справі встановлено, 22 листопада 2021 року згідно Заяви-Договору про відкриття поточного рахунку та надання кредиту Кредит готівкою за №014/-RO-82-115229124 ОСОБА_1 , підписавши заяву про акцепт, приймає публічну пропозицію АТ Райффайзен Банк про надання послуг в порядку та на умовах, викладених в Правилах банківського обслуговування фізичних осіб, що оприлюднені на сайті банку (а.с.12, 13).

Згідно додатку до заяви про акцепт від 22 листопада 2021 року, ОСОБА_1 уклав у формі електронного документу з використанням електронного цифрового підпису Заяву-договір про відкриття поточного рахунку та надання кредиту Кредит готівкою №014/-RO-82-115229124 (а.с.9-12).

Відповідно до Паспорту споживчого кредиту за програмою кредитування Кредит готівкою сума кредиту - 114300 грн., строк кредитування - 72 місяці, фіксована процента ставка 29,9% річних (а.с.8, 9).

Згідно п.1.1 Кредитного договору грошові кошти, що надаються Позичальнику шляхом зарахування коштів Кредиту на Поточний рахунок Позичальника з метою придбання Позичальником товарів (робіт, послуг) для задоволення власних особистих потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Відповідно до умов п. 1.3. позивач зобов`язався надати відповідачу кредит в сумі 114 300 грн., а відповідач зобов`язався повернути Банку кредит та сплатити проценти за його користування.

Згідно умов п.п.3.1.-3.2. Кредитного договору сторони встановили, що проценти за користування Кредитом сплачуються Позичальником Кредитору у складі щомісячного ануїтетного платежу, вказаного у Графіку, і розраховується, виходячи з процентної ставки, передбаченої підпунктом 2.3 Заяви-Договору у розмірі 29,9% річних. Проценти, нараховуються щомісяця на фактичний залишок заборгованості за весь строк користування Кредитом,починаючи з дня надання Кредиту (включно) або з наступного за днем надання Кредиту операційного дня (уразі надання Кредиту після закінчення операційного часу), виходячи з фактичної кількості днів в місяці та році (метод факт/факт).

Банк виконав свої зобов`язання, надавши відповідачу кредитні кошти на поточний рахунок відповідача у сумі 1114300 грн. 22 листопада 2021 року, що підтверджується банківською випискою по рахунку (а.с.19-21).

Пунктом 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254 (в редакції, чинній на час звернення до суду з позовною заявою), виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Такого ж змісту норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.

Таким чином, надані банком виписки за картковими рахунками позичальника, підтверджують обставини видачі кредиту та його розміру, а також заборгованість по кредиту, розмір якої відображено у детальному розрахунку та не спростовано будь-яким контррозрахунком відповідача.

Така правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 25 травня 2021 року у справі №554/4300/16-ц.

Однак відповідач не виконав взяті на себе договірні зобов`язання, не здійснював щомісячно погашення кредитної заборгованості згідно умов договору погашення кредиту та відсотків за кредитом.

З наданого банком розрахунку заборгованості та банківської виписки по рахунку за Заявою - Договором про відкриття Поточного рахунку та надання Кредиту Кредит готівкою №014/-RO-82-115229124 від 22 листопада 2021 року станом на 07 грудня 2022 року заборгованість відповідача ОСОБА_1 перед позивачем становить: 122 204 грн. 72 коп., яка складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 111 958 грн. 36 коп., з яких прострочено 2098 грн. 09 коп., заборгованості за відсотками у розмірі 10 246 грн. 36 коп., в тому числі прострочена заборгованість за відсотками 8 045 грн. 23 коп. (а.с.7, 19-21).

Про наявну заборгованість відповідач попереджався Банком шляхом направлення вимоги про дострокове виконання грошових зобов`язань за Кредитним договором вих. №014/-RO-82-115229124 від 22 листопада 2021 року, що підтверджується копією вимоги від 07 грудня 2022 року та копією списку згрупованих відправлень разом з чеком Укрпошти від 26 грудня 2022 року (а.с. 22-25).

У визначені кредитором строки відповідачем вказана вимога виконана не була.

В п.1.3 Статуту АТ Райффайзен Банк вказано, Протоколом Загальних зборів акціонерів №36-65 від 28 квітня 2023року прийнято рішення про зміну найменування АТ Райффайзен Банк Аваль на АТ Райффайзен Банк, який є правонаступником за всіма правами та обов`язками АТ Райффайзен Банк Аваль (а.с.35, 36).

Встановлено, що відповідач ОСОБА_1 користувався кредитними коштами та частково сплачував заборгованість за договором, що підтверджує факт укладення кредитного договору.

Відповідач ОСОБА_1 не надав суду доказів, які спростовували б розрахунок заборгованості перед АТ Райффайзен Банк, не довів відсутність заборгованості.

Таким чином матеріалами справи підтверджується, відповідач ухиляється від виконання зобов`язання у зв`язку з чим виникла заборгованість, яку в добровільному порядку відповідач за не погашає.

За таких обставин, враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог АТ Райффайзен Банк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Доводи апеляційної скарги про відсутність доказів щодо отримання ним досудової вимоги є безпідставними та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Посилання в апеляційній скарзі на неправильність розрахунку заборгованості є необґрунтованими належними доказами у справі, відповідачем не надано суду контррозрахунку.

Твердження в апеляційній скарзі щодо відсутності доказів отримання відповідачем кредиту є безпідставними та спростовуються наданою позивачем банківською випискою, оскільки надані банком виписки позичальника, підтверджують обставини видачі кредиту та його розміру, а також заборгованість по кредиту, розмір якої відображено у детальному розрахунку та не спростовано будь-яким контррозрахунком відповідача.

Така правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 25 травня 2021 року у справі №554/4300/16-ц.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з рішенням суду, переоцінки висновків рішення суду та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 22 листопада 2024 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Вступна та резолютивна частини постанови

проголошена у судовому засіданні 25 березня 2025 року.

Повний текст постанови складено 26 березня 2025 року.

Головуючий суддя І.А.Єлізаренко

Судді М.О.Макаров

О.В.Свистунова