Провадження №: 2/336/1286/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2025 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд міста Запоріжжя у складі головуючого судді Боєва Є.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом Управлінні соціального захисту населення та ветеранської політики Запорізької районної державної адміністрації Запорізької області (далі-Управління) до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплаченої державної допомоги,

ВСТАНОВИВ:

До суду звернулося Управління соціального захисту населення та ветеранської політики Запорізької районної державної адміністрації Запорізької області (надалі Управління) із вказаним позовом.

В обґрунтування позову зазначено, що 27.03.2024 до Управління із заявою про надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам звернулася ОСОБА_2 . В заяві просила про призначення допомоги для себе та своєї дочки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На підставі поданої заяви і доданих документів відповідно до Порядку Управлінням було винесено рішення від 29.03.2024 про призначення Допомоги ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в період з 01.03.2024 в розмірі 5000 грн.

Власним підписом відповідач завірила та підтвердила що вона проінформована про те що допомога не призначається у разі відповідності критеріям, встановленим пунктами 7 і 8 Порядку №332.

В рамках проведення перевірки Міністерством соціальної політики України стосовно правильності надання державної соціальної допомоги, Управлінням було здійснено верифікацію особових справ одержувачів зазначеної Допомоги.

За результатами верифікації особової справи ОСОБА_1 було з`ясовано, що у власності відповідачки відповідно договору купівлі-продажу від 08.08.2019 року є житловий будинок у м. Києві.

Враховуючи приписи пп. 5 п. 7 Порядку №332 , якими зокрема передбачено, що допомога на проживання не призначається внутрішньо переміщеним особам, якщо внутрішньо переміщена особа, яка звертається за допомогою на проживання або є отримувачем допомоги, на 1 число місяця, з якого призначається допомога, або на 1 число кожного місяця, в якому отримується допомога, м має у власності житлове приміщення/частину житлового приміщення, що розташоване на територіях, не включених до переліку територій, або територіях, включених до переліку територій, щодо яких визначено дату завершення бойових дій (припинення можливості бойових дій) або тимчасової окупації, відповідачка не мала права на отримання такої допомоги. В результаті чого виникла переплата бюджетних коштів за період з 01.03.2024 по 31.07.2024 у розмірі 25 000 грн.

Добровільно сума виплаченої допомоги відповідач не повернув.

На підставі наведеного, посилаючись на п. 29 Порядку 332, позивач просить стягнути з відповідача 25 000 грн надміру виплачених коштів державної допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам та 3028 грн судового збору.

Ухвалою судді Запорізького районного суду Запорізької області справу передано за підсудністю до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя.

Ухвалою судді від 20.01.2025 у справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін.

У відзиві відповідач наводить такі фактичні обставини.

В наслідок постійних ворожих обстрілів та повітряних тривог, задля безпеки вона разом із своєю малолітньою донькою, 2021 року народження, була вимушена переїхати із адреси свого постійного проживання: АДРЕСА_1 , до приватного житлового будинку, який розташований за адресою: Запорізька область, Запорізькій район, с. Кушугум, поруч із місцем проживання моєї матері - ОСОБА_4 , яка є пенсіонеркою та також є вимушено переміщеною особою. Відповідачка є одинокою матір`ю та разом із своєю малолітньою донькою не мала можливості мешкати в будь якому іншому місці, аніж разом із своєю матір`ю у селищі Кушугуми Запорізької області.

У зв`язку з вищевикладеними обставинами 27.03.2024 вона звернулась в установленому законом порядку до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення з метою отримання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, для себе та для своєї малолітньої доньки.

При цьому відповідачка жодним чином не була обізнана про наявність обмежень у виплаті допомоги особам, які мають житлове приміщення, що розташоване на територіях, які не включені до відповідного переліку територій. При поданні заяви, її про це ніхто не роз`яснив.

Тим більше відповідно до норм Порядку № 322 наявність або відсутність обставин, які впливають на призначення/ виплату внутрішньо переміщеній особі, яка вперше звертається за її призначенням, повинні були перевірити органи соціального захисту населення Мінсополітики та Мінфіну та при проведенні верифікації даних заявника.

Твердження позивача про те що відповідач, нібито, власним підписом завірила та підтвердила, що проінформована що допомога не призначається у разі відповідності критеріям, встановленим пунктами 7 і 8 Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам ,є помилковим в силу того, що при оформлені допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, відповідача не ознайомлювали з умовами надання допомоги.

Вона у заяві взагалі не вказувала жодних відомостей про наявність або відсутність у неї прав власності на житлове приміщення, її про це ніхто не питав, вона не була обізнання, що цей факт вплине на надання/ненадання допомоги.

Натомість у органів відповідальних за оформлення та виплату допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, відповідно до норм пунктів 22-24 Порядку виникає обов`язок верифікації відомостей заявників та забезпечення щомісячної передачі Мінфіну засобами електронної інформаційної взаємодії інформації отримувачів для проведення поточної верифікації відповідно до Закону України «Про верифікацію та моніторинг державних виплат».

Посилаючись на п. 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України, яким встановлено, що не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, у задоволенні позову просить відмовити.

У відповіді на відзив представник позивача, зокрема, наголошує, що відповідно п. 24 Порядку у разі надання Мінфіном за результатами верифікації рекомендацій щодо уточнення окремих даних для визначення права внутрішньо переміщеної особи на призначення/продовження виплати допомоги відповідні рекомендації засобами Єдиної системи передаються органу соціального захисту населення, який призначив допомогу. Орган соціального захисту населення опрацьовує рекомендації, надані за результатами верифікації засобами електронних систем Мінсоцполітики, та у разі виявлення відповідності отримувачів будь-якому з критеріїв, визначених пунктами 7, 7-1 і 8 цього Порядку, припиняє виплату з місяця, що настає за місяцем виникнення обставин, що впливають на право отримання допомоги.

У разі незгоди з відмовою у призначенні допомоги отримувач може подати підтвердні документи органу соціального захисту населення або уповноваженій особі виконавчого органу сільської, селищної, міської ради, або центру надання адміністративних послуг за місцем обліку внутрішньо переміщеної особи.

На виконання п. 29 Порядку Управління повідомило відповідача листом про необхідність повернення надміру сплачених коштів, проте відповідач добровільна кошти не сплатила.

Правом надання заперечень відповідач не скористався.

Дослідивши матеріали цивільної справи, суд доходить таких висновків.

27.03.2024 ОСОБА_1 отримала довідку № 2311- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (а.с. 10).

Того ж дня ОСОБА_1 вперше звернулася до Управління соціального захисту населення та ветеранської політики Запорізької районної державної адміністрації Запорізької області із заявою про надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам для себе та малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 7-9).

Суд зауважує, що в заяві зазначено «повторне звернення», однак сторони визнають, що звернення було вперше, що також відповідає даним довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, тому суд виходить з того, що ОСОБА_1 звернулася вперше.

Надалі, відповідно до Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2022 №332 (надалі Порядок №332), відповідачу згідно поданої заяви призначена допомога внутрішньо переміщеним особам на проживання у сумі 5000 грн. щомісячно (а.с. 14).

За результатами верифікації особової справи ОСОБА_1 було з`ясовано, що у власності відповідачки відповідно договору купівлі-продажу від 08.08.2019 року є житлова квартира у м. Києві.

Відповідно довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, ОСОБА_1 08.08.2019 зареєструвала право власності на двокімнатну квартиру загальною площею 55,5 кв. м за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 13).

Розпорядженням Управління від 12.08.2024 встановлено суму переплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особами у сумі 25 000 грн. та зупинено надання допомоги з 01.03.2024 (а.с. 15-16).

Вказані розпорядження відповідачем не оскаржувалися.

Управління повідомило відповідача листом від 19.08.2024 про необхідність повернення надміру сплачених коштів (а.с. 11), проте відповідач добровільна кошти не сплатила.

Відповідно до пп. 5 п. 7 Порядку №332 допомога не призначається/не виплачується внутрішньо переміщеній особі, яка звертається за допомогою на проживання або є отримувачем допомоги, на 1 число місяця, з якого призначається допомога, або на 1 число кожного місяця, в якому отримується допомога, має у власності житлове приміщення/частину житлового приміщення, що розташоване на територіях, не включених до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією.

Пунктом 29 Порядку № 332 встановлено уразі неправомірної або повторної виплати отримувачу допомоги за певний період суми такої виплаченої допомоги повертаються отримувачем добровільно або за вимогою органу соціального захисту населення. Орган соціального захисту населення з моменту виявлення факту надміру перерахованої (виплаченої) допомоги визначає обсяг неправомірно або повторно отриманих коштів та протягом 30 робочих днів повідомляє про це уповноваженій особі або отримувачу шляхом надсилання повідомлення з використанням засобів поштового/електронного зв`язку (із застосуванням засобів електронного сповіщення Єдиної системи (за технічної можливості)/засобами мобільного зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику. У разі неповернення надміру виплачених коштів добровільно в установлені строки орган соціального захисту населення вирішує питання про їх стягнення в судовому порядку.

Відповідно до ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до положень ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Таким чином, повернення надмірно виплаченої суми щомісячної допомоги передбачає стягнення зазначеної суми у випадку, якщо така надмірна сплата відбулась з вини набувача, а саме, через зловживання, зокрема, у випадку надання недостовірно Згідно зі статтею 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом.

Отже, законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2019 року у справі №545/163/17).

Відповідач не могла не знати про наявність житла у своєї власності житла, під час звернення за допомогою та виплатою.

Вона також свідомо поставила свій підпис у заяві, в якій міститься застереження: «Я поінформований (поінформована), що допомога не призначається у разі відповідності критеріям, встановленим пунктами 7 і 8 Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам».

Посилання відповідача на те, що їй не роз`яснили положення п.п. 5 п. 7 Порядку, суд відхиляє, адже відповідно до ст. 68 Конституції України незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Отже, відповідач знала про обставини, що можуть вплинути на отримання щомісячної допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам та не повідомила позивача про них, що є зловживанням з її боку.

Враховуючи наведені обставини та положення закону, кошти в сумі 25 000 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача як набуті без достатньої правової підстави.

При подачі позову до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 3028,00 грн., тому відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, сума сплаченого судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 76-81, 133, 141, 258-259, 263-265, 279, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з надміру виплачені кошти допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам у сумі 25 000 (двадцять п`ять тисяч) гривень та судовий збір у розмірі 3028 гривень.

Відомості про учасників справи, передбачені п. 4 ч.5 ст. 265 ЦПК України:

Позивач Управління соціального захисту населення та ветеранської політики Запорізької районної державної адміністрації Запорізької області, знаходиться за адресою: Запорізька область, Запорізький район, смт. Кушугум, вул. Центральна, буд.192; , фактично знаходиться за адресою: 69089, м. Запоріжжя, вул. Розенталь, 3-а;

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_3 , та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів.

Суддя Є.С. Боєв

31.03.25