Київський районний суд м. Полтави
Справа № 644/1644/21
Провадження №2/552/17/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.03.2025 Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді Самсонової О.А.,

секретар судового засідання Хрипунова Т.В.,

учасники справи та їх представники:

позивач ОСОБА_1 ,

представник позивача адвокат Головіна Олена Сергіївна,

відповідач ОСОБА_2 ,

представник відповідача адвокат Каленська Наталія Володимирівна,

третя особа державний нотаріус Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори Козелько Т.М.,

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова з позовом до відповідача ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно.

В позовній заяві та заяві про уточнення позовних вимог із частковою зміною підстав позову (т.1 а.с. 220-227) позивач посилалась на те, що рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 02 березня 2020 року, яке набрало законної сили 08 липня 2020 року, у справі №644/5164/16-ц ОСОБА_2 усунуто від права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Постановою Верховного Суду від 14 квітня 2021 року рішення Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 02 березня 2020 року та постанова Харківського апеляційного суду від 08 липня 2020 року залишено без змін.

Отже з 08 липня 2020 року ОСОБА_2 не має права на спадкування за законом і не є спадкоємцем на спадкове майно, яке залишилось після смерті батька позивача ОСОБА_3 .

Після смерті батька залишилось спадкове майно: житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , кошти на компенсаційних рахунках, відкритих у АТ «Ощадбанк» та кошти на картковому рахунку у ПАТ «А-Банк».

Таким чином позивач є єдиним спадкоємцем на все спадкове майно після смерті батька.

Тому позивач звернулась до державного нотаріуса Четвертої Харківської державної нотаріальної контори з метою одержання свідоцтва про право на спадщину на майно батька.

Але постановою нотаріуса від 30 жовтня 2020 року їй відмовлено у вчиненні цієї нотаріальної дії.

Причиною стало чинення відповідачем перепон у здійсненні позивачем її прав та законних інтересів, оскільки він багато років незаконно утримує у себе правовстановлюючі документи на все майно батьків.

Зазначені документи відповідач не надає позивачу, та навіть не надавав батькові на його вимогу.

Не надані відповідачем зазначені документи і нотаріусу.

Постійно проживаючи з батьком на час його смерті, позивач фактично прийняла спадщину, але позбавлена можливості позасудовим порядком оформити свої спадкові права через перешкоди з боку відповідача.

Крім того, відповідач, звернувшись до суду з зустрічним позовом, просив суд визнати за ним право власності на 1/4 частину будинку по АДРЕСА_1 після смерті матері, ОСОБА_4 .

Проти цих зустрічних позовних вимог позивач заперечує та вважає, що наявні підстави для визнання за нею права власності на це майно за набувальною давністю.

Позивач вказала, що з моменту смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , тобто більше 10 років вона добросовісно, відкрито та безперервно володіє вказаним житловим будинком, самостійно утримує це майно в цілому.

Відповідач прийняв спадщину після смерті матері, але в порушення вимог ч. 1 ст. 1216 ЦК України не оформив своє право на частку спірного будинку, хоча мав усі необхідні для цього документи.

Будинком він не цікавився, його утримання не здійснював, що свідчить про його відмову від права власності на нерухоме майно.

Посилаючись на ці та інші обставини, позивач просила суд визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 право власності на:

1/4 частку житлового будинку АДРЕСА_1 ,

на 1/2 частку грошових коштів, що розміщені в ТВБВ №10020/0159 м. Харків, філії Харківського обласного управління АТ «Ощадбанк» на компенсаційних рахунках №9155/1-237 сума залишку становить 2223,90 грн, №9155/1-8314 сума залишку становить 4196,20 грн, №9155/1-8406 сума залишку становить 3019,15 грн,

а також на 1/2 частку грошових коштів, що знаходяться на картковому рахунку ОСОБА_3 у ПАТ «А-БАНК» 949301, залишок на якому становить 2263,18 грн.

Також просила суд визнати за нею право власності за набувальною давністю на майно, яке належало ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 :

на 1/4 частку житлового будинку АДРЕСА_1 ,

на 1/2 частку земельної ділянки площею 0,2498 га, що знаходиться на території Кам`яноярузької сільської ради Чугуївського району Харківської області, АДРЕСА_2 , цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель, 1/2 частку земельної ділянки площею 4,0056 га, що знаходиться за адресою: Харківська область, Вовчанський район, Жовтнева Друга сільська рада, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :02:002:0017,

1/2 частку грошових коштів, що розміщені в ТВБВ № 10020/0159 м. Xаркова, в філії-Харківського обласного управління AT «Ощадбанк» на компенсаційних рахунках № 9155/1-8086 сума залишку становить 2098,10 грн., №9155/1-11658 сума залишку становить 13160,35 грн., №9155/1-11659 сума залишку становить 1241,48 грн.

Посилаючись на наявність перешкод у реалізації її спадкових прав саме з боку відповідача ОСОБА_2 відповідачем, позивач просила суд визнати за нею право власності на спадкове майно.

Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 12 травня 2021 року відкрито провадження за вказаною позовною заявою, справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження (т.1 а.с. 74-76).

Відповідач ОСОБА_2 звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова з зустрічним позовом до позивача ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно.

У зустрічній позовній заяві, яку він в подальшому уточнив, відповідач зазначив, що він є спадкоємцем за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_4 , і має право власності на 1/4 частку спірного будинку АДРЕСА_1 .

Але ОСОБА_1 не визнає його право власності на вказане спадкове майно, та звернулась до суду з позовною заявою про визнання за нею права власності на 1/2 частину спірного будинку після смерті батьків.

Згідно постанови державного нотаріуса Четвертої Харківської державної нотаріальної контори від 10 червня 2021 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , бо спадкове майно, яке належить спадкодавцю, є предметом спору.

Тому просив суд визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після смерті матері, ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 1/4 частку житлового будинку АДРЕСА_3 (т. 1 а.с.87-90, 234-235).

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 20 липня 2021 року зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно прийнято для спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно (т. 1 а.с.114-115).

Не погодившись з зустрічними позовними вимогами, позивач подала відзив на зустрічну позовну заяву, у якому просила відмовити в задоволенні зустрічного позову та задовольнити первісний позов в повному обсязі (т.1 а.с.204-205, т. 4 а.с. 6 9).

Розпорядженням Голови Верховного Суду від 14 березня 2022 року №7/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану», відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність судових справ окремих судів Донецької, Запорізької та Харківської областей.

Відповідно до даного Розпорядження, справи, які перебували в провадженні Ленінського районного суду м. Харкова та Орджонікідзевського районного суду м. Харкова, підсудні Київському районному суду м. Полтави.

Справа № 644/1644/21 також передана на розгляд до Київського районного суду м. Полтави.

Після цього справу в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 14 ЦПК України, передано на розгляд судді Самсоновій О.А.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Полтави від 29 вересня 2022 року справу прийнято до свого провадження. Розгляд справи вирішено продовжувати у загальному позовному провадженні зі стадії підготовчого провадження (т. 4 а.с. 25).

Під час провадження справи в суді першої інстанції ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 20 липня 2021 року задоволено клопотання ОСОБА_2 про витребування доказів. Витребувано з Четвертої Харківської державної нотаріальної контори завірені належним чином копії спадкової справи № 196/2006 відкритої після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та спадкової справи № 1162/2015 року відкритої після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 (т. 1 а.с. 119-121).

Цією ж ухвалою витребувано з КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації Харківської міської ради» інформацію за ким зареєстровано право власності на будинок АДРЕСА_1 , в яких частках та на підставі яких правовстановлюючих документів.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 25 жовтня 2021 року, яка набрала законної сили 08 серпня 2022 року, відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у даній цивільній справі № 644/1644/21 (т. 1 а.с. 211-213, т.2 а.с.111-112).

Ухвалою судді Київського районного суду м.Полтави від 23 січня 2023 року відмовлено в задоволенні клопотання позивача ОСОБА_1 та представника позивача адвоката Головіної Олени Сергіївни про передачу справи за підсудністю до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова (т. 4 а.с. 86-87).

Ухвалою суду від 30 травня 2023 року задоволено клопотання представника позивача адвоката Головіної Олени Сергіївни про долучення до матеріалів справи письмових доказів (т. 4 а.с. 173-174).

Цією ж ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання позивача ОСОБА_1 про витребування з Орджонікідзевського районного суду м.Харкова для огляду цивільних справ №644/8246/17 та №644/5164/16-ц.

Відмовлено в задоволенні заяви представника відповідача адвоката Каленської Наталії Володимирівни про відмову у прийнятті заяви ОСОБА_1 від 15.11.2021 року про уточнення позовних вимог із частковою зміною підстав позову.

Заяву ОСОБА_1 про уточнення позовних вимог із частковою зміною підстав позову прийнято до розгляду (т. 4 а.с. 173-174).

Ухвалою суду від 18 серпня 2023 року витребувано з Орджонікідзевського районного суду м.Харкова для огляду в судовому засіданні цивільні справи №644/8246/17 та №644/5164/16-ц (т. 4 а.с. 196).

Протокольною ухвалою суду від 26 березня 2025 року відмовлено в задоволенні клопотань позивача про допит свідків та про залучення додаткових доказів.

Судом за клопотанням учасників справи забезпечено їх участь у справі в режимі відеоконференції.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Головіна О.С. первісний позов підтримали в повному обсязі, просили його задовольнити. При цьому посилались на обставини, викладені у позовній заяві. Проти зустрічних позовних вимог заперечили, в їх задоволенні просили відмовити.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_5 в судовому засіданні проти первісних позовних вимог заперечили, посилаючись на їх безпідставність. Зустрічні позовні вимоги просили задовольнити в повному обсязі.

Третя особа державний нотаріус Четвертої Харківської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явилась, звернувшись до суду з клопотанням про розгляд справи за її відсутності.

Враховуючи відсутність підстав, передбачених ст.223 ЦПК України для відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності третьої особи, що в судове засідання не з`явилась.

Заслухавши позивача та її представника, відповідача та його представника, дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, та вивчивши докази, наявні в матеріалах цивільних справ Орджонікідзевського районного суду м.Харкова №644/8246/17 та №644/5164/16-ц, що були витребувані за клопотанням позивача, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 22 грудня 2005 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану №4 Харківського обласного управління юстиції (т. 1 а.с. 131).

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданим повторно 17 грудня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову Харківського міського управління юстиції (т. 1 а.с. 131).

Позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 є відповідно дочкою та сином ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується їх свідоцтвами про народження (т. 1 а.с. 132, 139).

Між сторонами, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , виник спір щодо спадкового майна, що залишилось після смерті їх батьків, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .

У зв`язку з цим правовідносини спадкування, що виникли між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , неодноразово були предметом судового розгляду.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України (ЦПК України) обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Тому є встановленими та згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України не підлягають доказуванню обставини, що встановлені рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 13 травня 2019 року, яке набрало законної сили 15 жовтня 2019 року у справі №644/8246/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Державний нотаріус Четвертої Харківської державної нотаріальної контори Козелько Т.М. про визнання права власності на спадкове майно.

Вказаним рішенням встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивача ОСОБА_1 ОСОБА_4 , після смерті якої було відкрито спадкову справу №196/2006, із заявою про прийняття спадщини за законом до Четвертої Харківської державної нотаріальної контори до спливу шестимісячного строку, звернулась ОСОБА_1 та син спадкодавиці, ОСОБА_2 , відповідач по справі. Їх батько, чоловік спадкодавиці ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , звернувся з заявою про відмову від спадщини. Інших заяв про прийняття спадщини або відмову від спадщини до нотаріальної контори не надходило. Свідоцтво про право на спадщину нікому не видавалось.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 . В нотаріальній конторі була відкрита спадкова справа № 1162/2015. У передбачений законом строк з заявою про прийняття спадщини до Четвертої Харківської державної нотаріальної контори звернулась ОСОБА_1 , донька спадкодавця, та син спадкодавця, ОСОБА_2 . Інших заяв про прийняття або відмову від спадщини до нотаріальної контори не надходило.

Спадкове майно після смерті батьків позивача складається з :

- житлового будинку АДРЕСА_1 , який зареєстровано за ОСОБА_3 , а фактично належить йому та ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності, бо його побудовано ними у шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб ОСОБА_3 та ОСОБА_6 НОМЕР_3 , виданим Ленінським ВДРАЦС ХМУЮ, актовий запис № 1273; копією рішення виконкому Орджонікідзевської райради депутатів трудящих №235 від 27.09.1960 року про відвід земельної ділянки під індивідуальне будівництво будинку, копією договору ( дублікат) про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві приватної власності від 27 жовтня 1960 року, довідкою № 3341/04-11 від 16.03.2018 року КП «ХМБТІ», довідкою Управління організаційної роботи та загальних питань адміністрації Індустріального району ХМР від 20.10.2017 року К-7-1184/0/154-17.08-39-3201/0/157-17, бо у відповідності до ч. 1 ст. 60 СК України : «майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності»;

- земельної ділянки площею 0,2498 га, що знаходиться на території Кам`яноярузької сільської ради Чугуївського району Харківської області, АДРЕСА_2 , цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель, яка належить ОСОБА_4 , що підтверджується копією Державного Акту на право приватної власності на землю серії ХР-26-00-029812, відповіддю Головного Управління Держгеокадастру у Харківській області від 09.10.2017 року 14-20-0.23,071-874/127-17;

- земельної ділянки площею 4,0056 га, що знаходиться за адресою: Харківська область, Вовчанський район, Жовтнева Друга сільська рада, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :02:002:0017, яка належить ОСОБА_4 , що підтверджується копією Державного Акту на право приватної власності на землю ХР № 093471 від 28.07.2005 року, відповіддю Головного Управління Держгеокадастру у Харківській області від 10.10.2017 року 31-20-0.23,16-2142/107-17;

- коштів на компенсаційних рахунках, відкритих на ОСОБА_4 в ТВБВ № 10020/0159 м. Xаркова, в філії-Харківського обласного управління AT «Ощадбанк»: № 9155/1-8086 сума залишку становить 2098,10 грн., №9155/1-11658 сума залишку становить 13160,35 грн., №9155/1-11659 сума залишку становить 1241,48 грн. Заповідальне розпорядження відсутнє;

- коштів на компенсаційних рахунках, відкритих на ОСОБА_3 в ТВБВ № 10020/0159 м. Харків, філії- Харківського обласного управління AT «Ощадбанк»: №9155/1-237 сума залишку становить 2223, 90; №9155/1-8314 сума залишку становить 4196,20грн.; №9155/1-8406 сума залишку становить 3019,15 грн. Заповідальне розпорядження відсутнє;

- коштів на картковому рахунку ОСОБА_3 , відкритий у ПАТ «А-БАНК» - 949301, залишок становить 2263,18 грн. Заповідальне розпорядження по якому відсутнє (т.1 а.с. 28-33).

Зазначеним рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Харкова за ОСОБА_1 визнано право власності на таке спадкове майно:

на 1/2 частку житлового будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 матері, ОСОБА_4 , та 4 листопада 2015 року батька, ОСОБА_3 ;

на 1/2 частку земельної ділянки площею 0,2498 га, що знаходиться на території АДРЕСА_2 , цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель, в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 матері, ОСОБА_4 ;

на 1/2 частку земельної ділянки площею 4,0056 га, що знаходиться за адресою: Харківська область, Вовчанський район, Жовтнева Друга сільська рада, цільове призначення-для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер - :02:002:0017 в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 матері, ОСОБА_4 ;

на 1/2 частку грошових коштів, що розміщені в ТВБВ № 10020/0159 м. Харкова, філії - Харківського обласного управління AT «Ощадбанк» на компенсаційному рахунку № 9155/1-8086, сума залишку на якому становить 2098,10 грн.; на компенсаційному рахунку №9155/1-11658, де сума залишку становить 13160,35 грн.; на компенсаційному рахунку №9155/1-11659 із сумою залишку 1241,48 грн., в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 матері, ОСОБА_4 ;

на 1/2 частку грошових коштів, що розміщені в ТВБВ № 10020/0159 м. Харків, філїї - Харківського обласного управління AT «Ощадбанк» на компенсаційному рахунку №9155/1-237, на якому сума залишку становить 2223,90 грн.; на компенсаційному рахунку №9155/1- 8314 із сумою залишку 4196,20грн.; на компенсаційному рахунку №9155/1-8406 із сумою залишку 3019,15 грн. в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 батька, ОСОБА_3 ;

на 1/2 частку грошових коштів, що знаходяться картковому рахунку - НОМЕР_4 у ПАТ «А-БАНК» залишок становить 2263,18 грн. в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 батька, ОСОБА_3 .

Таким чином спадковим майном, на яке спадкоємцями не одержано правовстановлюючі документи, підтверджуючі право на спадщину, та щодо якого між сторонами виник спір, є:

1/4 частка житлового будинку АДРЕСА_1 після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 матері, ОСОБА_4 ;

1/4 частка житлового будинку АДРЕСА_1 після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 батька, ОСОБА_3 ;

1/2 частка земельної ділянки площею 0,2498 га, що знаходиться на території Кам`яноярузької сільської ради Чугуївського району Харківської області, АДРЕСА_2 , цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель, що належала ОСОБА_4 ;

1/2 частка земельної ділянки площею 4,0056 га, що знаходиться за адресою: Харківська область, Вовчанський район, Жовтнева Друга сільська рада, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер - :02:002:0017, що належала ОСОБА_4 ;

1/2 частка грошових коштів, що розміщені в ТВБВ № 10020/0159 м. Харкова, філії - Харківського обласного управління AT «Ощадбанк» на компенсаційному рахунку № 9155/1-8086, сума залишку на якому становить 2098,10 грн.; на компенсаційному рахунку №9155/1-11658, де сума залишку становить 13160,35 грн.; на компенсаційному рахунку №9155/1-11659 із сумою залишку 1241,48 грн., що належали ОСОБА_4 ;

1/2 частка грошових коштів, що розміщені в ТВБВ № 10020/0159 м. Харків, філїї - Харківського обласного управління AT «Ощадбанк» на компенсаційному рахунку №9155/1-237, на якому сума залишку становить 2223,90 грн.; на компенсаційному рахунку №9155/1- 8314 із сумою залишку 4196,20грн.; на компенсаційному рахунку №9155/1-8406 із сумою залишку 3019,15 грн., що належали ОСОБА_3 ;

1/2 частка грошових коштів, що знаходяться на картковому рахунку - НОМЕР_4 у ПАТ «А-БАНК» залишок становить 2263,18 грн., що належали ОСОБА_3 .

І ОСОБА_1 , і ОСОБА_2 звернулись до Четвертої Харківської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини після смерті батьків, що підтверджується даними спадкових справ №1162/2015, що заведена нотаріусом до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 (т. 1 а.с. 129-154) та №1162/2015, що заведена нотаріусом до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 (т. 1 а.с. 155-185).

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 02 березня 2020 року, яке набрало законної сили 08 липня 2020 року, у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення від права на спадкування за законом, ОСОБА_2 усунуто від права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (т. 1 а.с. 8-27).

Таким чином спадкоємцем майна ОСОБА_3 є ОСОБА_1 .

Спадкоємцем майна ОСОБА_4 є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Як вже встановлено, рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 13 травня 2019 року за ОСОБА_1 визнано право власності на 1/2 частку спадкового майна після смерті матері, ОСОБА_4 , до якої крім іншого майна, увійшла 1/4 частина житлового будинку АДРЕСА_1 .

Постановою державного нотаріуса Четвертої Харківської державної нотаріальної контори від 10 червня 2021 року у спадковій справі №196/2006 ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину до вирішення справи по суті у суді після смерті ОСОБА_4 (т. 1 а.с. 184-185).

Таким чином ОСОБА_2 не одержав свідоцтво про право на спадщину на 1/4 частину житлового будинку після смерті матері, у зв`язку з чим звернувся до суду з зустрічними позовними вимогами до ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно 1/4 частину житлового будинку по АДРЕСА_1 .

Постановою державного нотаріуса Четвертої Харківської державної нотаріальної контори від 08 червня 2021 року у спадковій справі №1162/2015 ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину до вирішення справи по суті у суді після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 (т. 1 а.с. 153-154).

Постановою державного нотаріуса Четвертої Харківської державної нотаріальної контори від 13 жовтня 2020 року у спадковій справі №1162/2015 ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки документи, що підтверджують право власності на житловий будинок, знаходяться на руках у ОСОБА_2 , а нотаріусу такі документи не надані (т. 1 а.с. 7).

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 13 травня 2019 року за ОСОБА_1 визнано право власності на 1/2 частку спадкового майна після смерті батька, ОСОБА_3 , до якої крім іншого майна, увійшла 1/4 частина житлового будинку АДРЕСА_1 .

Тобто до складу спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_3 , увійшла ще 1/4 частина житлового будинку АДРЕСА_1 , щодо якої між спадкоємцями виник спір, за результатами розгляду якого ОСОБА_2 усунуто від спадкування.

Відповідно, спадкоємцем майна ОСОБА_3 , в тому числи зазначеної 1/4 частики житлового будинку, є ОСОБА_1 .

Звертаючись до суду з позовом про визнання за нею права власності на 1/4 частину житлового будинку після смерті батька, позивач зазначила, що відповідач утримує у себе правовстановлюючі документи на спадкове майно, чим перешкоджає їй позасудовим порядком отримати свідоцтво про право на спадщину на це майно.

Тому позов нею пред`явлено до ОСОБА_2 .

Відповідач заперечував факт утримання у себе правовстановлюючих документів на спадкове майно, але його доводи спростовуються наявними у справі доказами.

Так, матеріали спадкової справи №196/2006 містять неодноразові звернення нотаріуса до ОСОБА_2 з проханням надати правовстановлюючі документи на житловий будинок по проїзду Гур`ївському у м.Харкові (т. 1 а.с. 162, 170, 179).

Повідомлення ОСОБА_2 в судовому засіданні про те, що він надав нотаріусу такі документи, не підтверджуються матеріалами спадкових справ.

Крім того, в зустрічній позовній заяві від 24 червня 2021 року відповідач сам зазначив, що у нього наявні оригінали письмових документів, в тому числі договору про надання у безстрокове володіння земельної ділянки від 27 жовтня 1960 року, рішення Орджонікідзевської райради м. Харкова від 27 вересня 1960 року (т. 1 а.с. 89).

Як підтверджується інформацією, наданою на виконання ухвали суду про витребування доказів Комунальним підприємством «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради від 15 грудня 2021 року №8745/0412/21, реєстрація права власності на житловий будинок з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 станом на 31 грудня 2012 року проведено Комунальним підприємством «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради за ОСОБА_3 на підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку від 27.10.1960, посвідченого 04.11.1960 Четвертою Харківською державною нотаріальною конторою, р. №2-5328 (т. 4 а.с. 1).

Наведеним підтверджується факт утримання ОСОБА_2 правовстановлюючих документів на спадкове майно, що перешкоджає позивачу в одержанні свідоцтва про право на спадщину позасудовим порядком.

В той же час, суд погоджується з доводами представника відповідача, що належним відповідачем за позовними вимогами ОСОБА_1 є орган місцевого самоврядування, з наступних підстав.

Як неодноразово у своїй практиці роз`яснював Верховний Суд, у справах про визнання права власності у порядку спадкування належним відповідачем є спадкоємець (спадкоємці), який прийняв спадщину, а у випадку його відсутності, усунення від права на спадкування, неприйняття ним спадщини, а також відмови від її прийняття, належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування.

Такий висновок викладено , зокрема у постанові Верховного Суду від 18 грудня 2019 року в справі № 265/6868/16-ц (провадження № 61-34234св18), постанові КЦС ВС від 19 січня 2022 року в справі № 280/4/18 (провадження № 61-403св19), тощо.

ОСОБА_2 усунуто від права на спадкування після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 батька, ОСОБА_3 .

Тобто, ОСОБА_2 не є спадкоємцем майна ОСОБА_3 , та позбавлений права претендувати на це майно.

Відповідно, належним відповідачем за позовними вимогами про визнання права на спадкове майно після смерті ОСОБА_3 має бути відповідний орган місцевого самоврядування, а саме Харківська міська територіальна громада в особі Харківської міської ради.

Питання щодо належного відповідача обговорювалося в судовому засіданні, але позивач ОСОБА_1 категорично заперечувала, що належним відповідачем має бути відповідна територіальна громада, позовних вимог до Харківської міської територіальної громади не пред`являла, з клопотаннями щодо залучення її до справи в якості належного відповідача не зверталась.

Замість цього позивач наполягала на своїх позовних вимогах саме до відповідача ОСОБА_2 .

Той факт, що ОСОБА_2 утримує у себе правовстановлюючі документи на спадкове майно, не свідчить, що він є належним відповідачем у справі, оскільки належний відповідач той, за рахунок якого може бути поновлене порушене право позивача.

На це також звертав увагу Верховний Суд у своїй практиці.

Зокрема у постанові ОП КГС ВС від 16 лютого 2024 року у справі № 902/1331/22, Верховний Суд зазначив, що сторони - це суб`єкти матеріально-правових відносин, які виступають на захист своїх інтересів і на яких поширюється законна сила судового рішення. Позивачем є особа, яка має право вимоги (кредитор), а відповідачем - особа, яка повинна виконати зобов`язання (боржник). При цьому відповідач має бути такою юридичною чи фізичною особою, за рахунок якої, в принципі, можливо було б задовольнити позовні вимоги. З огляду на зміст наведених норм захисту в судовому порядку підлягають порушене право й охоронювані законом інтереси саме від відповідача (аналогічний висновок викладено в пункті 7.17 постанови Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2019 у справі № 910/17792/17).

Отже, належним відповідачем є особа, яка є суб`єктом матеріального правовідношення, тобто особа, за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги, захистивши порушене право чи інтерес позивача (див. пункт 8.10 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.07.2023 у справі № 910/15792/20).

З набранням законної сили рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 02 березня 2020 року у справі №644/5164/16-ц, яким ОСОБА_2 усунуто від права на спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 батька ОСОБА_3 , він перестав бути суб`єктом правовідносин спадкування до майна спадкодавця ОСОБА_3 , тому він є неналежним відповідачем щодо позовних вимог про визнання права власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_3 .

Верховний Суд у Постанові від 20 грудня 2023 року у справі № 686/30591/21, провадження № 61-7360св23, роз`яснив наступне.

Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач (частина перша статті 48 ЦПК України).

Згідно з вимогами до форми та змісту позовної заяви вона повинна, зокрема, містити ім`я (найменування) відповідача, а також зміст позовних вимог (пункти 2 і 4 частини другої статті 175 ЦПК України).

Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (частина друга статті 48 ЦПК України).

Позов може бути пред`явлений до кількох відповідачів. Участь у справі кількох відповідачів (процесуальна співучасть) допускається, якщо: 1) предметом спору є їхні спільні права чи обов`язки; 2) права і обов`язки кількох відповідачів виникли з однієї підстави; 3) предметом спору є однорідні права й обов`язки (стаття 50 ЦПК України).

Згідно з частинами першою та другою статті 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що сторонами у справі є позивач і відповідач, між якими саме і виник спір, за вирішенням якого позивач звернувся до суду з позовом до відповідача.

За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

До аналогічних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18).

У пункті 39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 лютого 2020 року у справі № 304/284/18 (провадження № 14-517цс19) зазначено, що належним відповідачем має бути така особа, за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги. Суд захищає порушене право чи охоронюваний законом інтерес позивача саме від відповідача.

Близькі за змістом висновки сформульовані також у пункті 7.17 постанови Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 910/17792/17.

Оскільки позивач ОСОБА_1 з позовними вимогами до відповідного органу місцевого самоврядування не зверталась, наполягала на позовних вимогах саме до ОСОБА_2 , за власною ініціативою суд позбавлений можливості залучити співвідповідача, з клопотаннями про залучення Харківської міської територіальної громади до участі в якості належного відповідача або співвідповідача позивач не зверталась, позовні вимоги про визнання права власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_3 пред`явлені до неналежного відповідача, що є підставою для відмови в задоволенні цих позовних вимог.

Вирішуючи зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/4 частину житлового будинку по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом, суд встановив наступне.

Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

ОСОБА_2 спадщину після смерті матері прийняв, звернувшись до нотаріуса у встановлений законом строк з заявою про прийняття спадщини (т. 1 а.с. 155).

Від спадкування після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 він не усувався.

Тому ОСОБА_2 є таким, що прийняв спадщину після ОСОБА_4 .

Оскільки нотаріусом йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, позасудовим порядком він позбавлений можливості одержати свідоцтво про право на спадщину, а позивач ОСОБА_1 , яка є учасником спадкових правовідносин щодо спадкування після смерті ОСОБА_4 заперечує його право, зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно підлягають до задоволення.

При цьому неприязні стосунки, що склалися між сторонами, не є підставою для відмови в задоволенні зустрічних позовних вимог про визнання права власності на спадкове майно.

Крім того, як передбачено ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Тобто спадщина належить ОСОБА_2 з часу її відкриття 04 листопада 2005 року.

На підставі викладеного за ОСОБА_2 необхідно визнати право власності на 1/4 частину житлового будинку по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 матері, ОСОБА_4 .

Враховуючи, що сторонами не надано суду доказів щодо площі та складу спірного житлового будинку, суд не вбачає за можливе вказати в рішення, що будинок загальною площею 88,7 кв.м.

Позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання за набувальною давністю права власності на зазначену частку будинку та на інше спадкове майно ОСОБА_4 задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно з положеннями частин першої та четвертої статті 344 Цивільного кодексу України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Правовий інститут набувальної давності опосередковує один із первинних способів виникнення права власності, тобто це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у частині першій статті 344 Цивільного кодексу України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду (юридична легітимація).

Так, набути право власності на майно за набувальною давністю може будь-який учасник цивільних правовідносин, якими за змістом статті 2 Цивільного кодексу України є фізичні особи та юридичні особи, держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші суб`єкти публічного права.

Як роз`яснила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14 травня 2019 року у справі № 910/17274/17, провадження № 12-291гс18, аналізуючи поняття добросовісності заволодіння майном як підстави для набуття права власності за набувальною давністю відповідно до статті 344 Цивільного кодексу України, слід виходити з того, що добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Володілець майна в момент його заволодіння не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Крім того, позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього.

Звідси, йдеться про добросовісне, але неправомірне, в тому числі безтитульне, заволодіння майном особою, яка в подальшому претендуватиме на набуття цього майна у власність за набувальною давністю. Підставою добросовісного заволодіння майном не може бути, зокрема, будь-який договір, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність. Володіння майном за договором, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність, виключає можливість набуття майна у власність за набувальною давністю, адже у цьому разі володілець володіє майном не як власник.

Якщо володілець знає або повинен знати про неправомірність заволодіння чужим майном (у тому числі і про підстави для визнання договору про його відчуження недійсним), то, незважаючи на будь-який строк безперервного володіння чужим майном, він не може його задавнити, оскільки відсутня безумовна умова набуття права власності - добросовісність заволодіння майном.

Відповідна особа має добросовісно заволодіти саме чужим майном, тобто об`єкт давнісного володіння повинен мати власника або бути річчю безхазяйною (яка не має власника або власник якої невідомий). Нерухоме майно може стати предметом набуття за набувальною давністю якщо воно має такий правовий режим, тобто є об`єктом нерухомості, який прийнято в експлуатацію.

Відкритість володіння майном означає, що володілець володіє річчю відкрито, без таємниць, не вчиняє дій, спрямованих на приховування від третіх осіб самого факту давнісного володіння. При цьому володілець не зобов`язаний спеціально повідомляти інших осіб про своє володіння. Володілець має поводитися з відповідним майном так само, як поводився б з ним власник.

Давнісне володіння є безперервним, якщо воно не втрачалося володільцем протягом усього строку, визначеного законом для набуття права власності на майно за набувальною давністю. При цьому втрата не зі своєї волі майна його володільцем не перериває набувальної давності в разі повернення майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування (абзац 2 частини третьої статті 344 Цивільного кодексу України); не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є правонаступником іншого володільця, адже в такому випадку ця особа може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 Цивільного кодексу України). Також не перериває набувальної давності здійснення володільцем фактичного розпорядження майном у вигляді передання його в тимчасове користування іншій особі.

Давнісне володіння має бути безперервним протягом певного строку, тобто бути тривалим. Тривалість володіння передбачає, що має спливти визначений у Цивільному кодексі України строк, що різниться залежно від речі (нерухомої чи рухомої), яка перебуває у володінні певної особи. Для нерухомого майна такий строк складає десять років.

Також для набуття права власності на майно за набувальною давністю закон не повинен обмежувати чи забороняти таке набуття. При цьому право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається виключно за рішенням суду.

Отже, набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх указаних умов у сукупності.

У постанові від 01 серпня 2018 року у справі № 201/12550/16-ц (провадження № 61-19156св18) Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду зазначив, що при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, необхідним є встановлення, зокрема, добросовісності та безтитульності володіння. За висновком Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду наявність у володільця певного юридичного титулу унеможливлює застосування набувальної давності. При цьому безтитульність визначена як фактичне володіння, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Отже, безтитульним є володіння чужим майном без будь-якої правової підстави. Натомість володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності.

Велика Палата Верховного Суду, враховуючи зазначене про умови набуття права власності за набувальною давністю, не вбачає підстав для відступу від наведених висновків Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, оскільки за змістом частини першої статті 344 Цивільного кодексу України добросовісність особи має існувати саме на момент заволодіння нею чужим майном, що є однією з умов набуття права власності на таке майно за набувальною давністю. Після заволодіння чужим майном на певних правових підставах, які в подальшому відпали, подальше володіння особою таким майном має бути безтитульним, тобто таким фактичним володінням, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Адже володіння майном на підставі певного юридичного титулу виключає застосування набувальної давності, оскільки у цьому разі володілець володіє майном не як власник.

Як вже встановлено судом, ОСОБА_1 є співвласником жилого будинку за адресою: АДРЕСА_1 , її право власності на 1/2 частину будинку визнано за нею рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 13 травня 2019 року у справі №644/8246/19.

Тобто зазначеним спростовується безтитульність володіння як одна із підстав для визнання права власності на це майно за набувальною давністю.

При цьому ОСОБА_1 знає, що ОСОБА_2 також прийняв спадщину після матері, звернувшись до нотаріуса із відповідною заявою.

Тобто позивач обізнана, що на спірне майно - 1/4 частину житлового будинку по проїзду Гур`ївському 5 у м. Харкові в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 матері, ОСОБА_4 претендує інша особа ОСОБА_2 .

В той же час, як вказала Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14 травня 2019 року у справі № 910/17274/17, провадження № 12-291гс18, позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього.

Добросовісність володіння, яка є передумовою для визнання права власності на майно за набувальною давністю, передбачає, що особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності.

Крім того, зосередившись на вимогах щодо визнання права власності на нерухоме майно, позивач належним чином не довела та не обґрунтувала свої позовні вимоги про визнання за нею права власності за набувальною давністю на інше майно, спадщина на яке відкрилася після смерті ОСОБА_4 , зокрема на земельні ділянки та грошові кошти на рахунках в банківській установі.

Таким чином судом встановлено відсутність підстав, передбачених ст.344 ЦПК України, для визнання за позивачем права власності на майно за набувальною давністю.

Оскільки ОСОБА_2 є учасником спадкових правовідносин, щодо спадкування після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , саме щодо успадкованої ним частки позивач звернулась з вимогами про визнання права власності за набувальною давністю, за цими позовними вимогами він є належним відповідачем.

На підставі викладеного суд дійшов висновку про необхідність відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі.

При цьому зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають до задоволення.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до задоволених відносно них позовних вимог.

Позивач ОСОБА_1 від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена.

Тому у зв`язку з відмовою в задоволенні її позовних вимог судові витрати необхідно віднести за рахунок держави.

У зв`язку з задоволенням зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 понесені ним судові витрати зі сплати судового збору необхідно компенсувати за рахунок держави (т. 1 а.с.86).

Керуючись ст. ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності залишити без задоволення.

Зустрічний позов ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 матері, ОСОБА_4 , право власності на 1/4 частку житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1

Судові витрати за позовними вимогами ОСОБА_1 щодо сплати судового збору віднести за рахунок держави.

Компенсувати ОСОБА_2 за рахунок держави понесені ним судові витрати в розмірі 1250,00 грн (одна тисяча двісті п`ятдесят гривень нуль копійок) у зв`язку зі сплатою судового збору за позовом до ОСОБА_1 згідно квитанції АТ КБ «ПриватБанк» від 24 червня 2021 року №0.0..1.

Рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний термін з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , проживаюча: АДРЕСА_4 ,

відповідач ОСОБА_2 , проживаючий: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ,

третя особа державний нотаріус Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори Козелько Т.М., адреса: м. Харків, вул. Біблика, 57, .

Повне судове рішення виготовлено 31 березня 2025 року.

Головуючий О.А.Самсонова