ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2858/25 Справа № 183/1523/24 Суддя у 1-й інстанції - Майна Г. Є. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Городничої В.С.,

суддів: Петешенкової М.Ю., Красвітної Т.П.,

за участю секретаря судового засідання Гвоздєва М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у м.Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Галкіна Яна Геннадіївна, на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 грудня 2024 року у складі судді Майної Г.Є. у цивільній справі №183/1523/24 за позовом ОСОБА_1 до Сєвєродонецької міської військової адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2024 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Веселий Хутір Золотоніського району Черкаської області помер ОСОБА_2 , після смерті якого відкрилась спадщина. З метою оформлення своїх спадкових прав за законом, позивач звернулася до приватного нотаріуса Київського нотаріального округу КравецьО.О., однак нотаріусом їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку пропуском ним строків, установлених ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини.

Позивач зазначила, що встановлений законом строк на звернення до нотаріуса із заявою про прийнятя спадщини пропустила з поважних причин, оскільки хворіла та є юридично не грамотною особою та не була обізнана про строки подачі заяви про прийняття спадщини. Просить визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 грудня 2024 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Сєвєродонецької міської військової адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини - відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачем при зверненні з цим позовом до суду відповідачем визначено територіальну громаду, представлену належною юридичною особою, відповідною міською радою. При цьому, позивачем не було надано суду достатніх доказів у вигляді копії спадкової справи, що свідчать про наявності або відсутності інших спадкоємців після ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Будь-яких клопотань про витребування доказів у порядку та на підставах, визначених ст.ст. 83, 84 ЦПК України, ані позивачем, ані його представником - адвокатом Галкіною Я.Г., не заявлялось, однак суд неодноразово наголошував в судовому засіданні про необхідність такого витребування, з роз`ясненням наслідків неподання доказів, які підтверджують всі істотні обставини справи.

Не погодившись з таким рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою через свого представника адвоката Галкіну Я.Г., в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції може з власної ініціативи збирати докази, коли суд має сумніви, що учасник справи недобросовісно виконав обов`язок щодо доказу, а тому витребування спадкової справи скаржник вважала правомірно недоцільним, адже предметом спору є продовження строку прийняття спадщини з підстав пропуску такого строку з поважних причин, а не наявність відкриття спадкової справи. Також скаржник зазначила, що з`ясування кола спадкоємців не стосується розгляду даного спору, як і їх залучення до справи у разі їх наявності.

Відповідач, не скориставшись своїм правом, передбаченим ст. 360 ЦПК України, відзиву на апеляційну скаргу не подавав, та, в силу вимог ч. 3 ст. 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду без змін, з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Веселий Хутір Золотоніського району Черкаської області помер ОСОБА_2 , про що зроблено відповідний актовий запис та видано свідоцтво про смерть, надане у звіреній представником позивача копії (а.с. 19).

Постановою приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу КравецьО.О. №17002-31 від 30 серпня 2023 року позивачеві, як спадкоємцю за законом, було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 з причин відсутності доказів спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та пропуском спадкоємцем строку для звернення із заявою про прийняття спадщини та роз`яснено можливість звернутись до суду для вирішення цього питання (а.с. 14-15).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції зазначив, що позивачем не було надано суду достатніх доказів, що підтверджують всі істотні обставини справи, зокрема, не надано доказів наявності або відсутності інших спадкоємців після ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , як то, копії спадкової справи стосовно спадкодавця ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , довідки з місця проживання про осіб, які були зареєстровані та проживали разом із спадкодавцем на момент смерті тощо, що позбавляє суд можливості визначити коло спадкоємців після його смерті, а відповідно і визначити склад учасників цієї справи. Будь-яких клопотань про витребування доказів у порядку та на підставах, визначених ст.ст. 83, 84 ЦПК України, ані позивачем, ані його представником - адвокатом ГалкіноюЯ.Г., подано не було, а відповідно до ч. 2 ст.13 ЦПК України збирання доказів не є обов`язком суду, при цьому, неподання таких доказів, які підтверджують всі істотні обставини справи, є підставою для відмови у задоволенні позову, про що було роз`яснення судом першої інстанції стороні позивача, яка такими роз`ясненнями не скористалась.

Колегія суддів повністю погоджується з встановленими фактичними обставинами справи, визначенням судом першої інстанції характеру спірних правовідносин та висновками суду першої інстанції із застосуванням норм як матеріального права, які регулюють такі спірні правовідносини, так і процесуального права, виходячи з наступного.

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною 1 статті 1269 ЦК України установлено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Верховний Суд у своїй постанові від 17 квітня 2019 року у справі №161/9998/17 виклав правову позицію та зазначив, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).

Згідно зі ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців.

Згідно зі ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Ураховуючи викладене, правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними. За диспозицією зазначеної норми закону у разі встановлення поважності причини пропуску строку для прийняття спадщини, суд визначає додатковий строк спадкоємцю, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Разом з тим, суд першої інстанції зазначив, що відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 84 ЦПК України визначено, що учасники справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

Згідно з ч.1-3 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до ч.1 ст.42 ЦПК України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи. Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (ч. 1, 2 ст. 48 ЦПК України).

Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судовий порядок продовження строку на прийняття спадщини застосовується у випадках, коли інші спадкоємці, які прийняли спадщину, або хоча б один із них, заперечують проти вступу у спадщину особи, що пропустила вказаний строк; якщо спадщина перейшла до територіальної громади і немає інших спадкоємців; або усі спадкоємці, крім позивача, відмовилися від спадщини.

Колегія суддів наголошує, що не приймає до уваги доводи скаржника щодо відсутності підстав для витребування письмових доказів, таких як спадкова справа, відомості про реєстрацію місця проживання разом із спадкоємцем на момент смерті, адже такі докази безпосередньо мають пряме відношення як до предмету спору, за розглядом якого позивач і звернулась до суду, не надаючи на роз`яснення суду усі можливі докази, що підтверджують фактичні обставини справи, так і для вірного встановлення кола учасників справи, права та інтереси яких будуть безпосередньо стосуватись вимог позивача.

Також колегія суддів наголошує, що спадщина відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , а позивачем не надано будь-яких доказів щодо вчинення з того часу нею дій, які б свідчили про її волевиявлення про прийняття спадщини після ОСОБА_2 у встановлений законом шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини, адже позивач звернулась до приватного нотаріуса лише 30 серпня 2023 року.

У постанові Верховного Суду України від 23 серпня 2017 року у справі № 6-1320 цс 17 зазначено про те, що право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, незнання норм закону, тощо, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» встановлено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд повинен дослідити поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на чинення цих дій.

В постанові Верховного Суду від 05 грудня 2018 року (справа №717/1796/16-ц) зазначено, що судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Проте, поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємця, складні умови праці, які пов`язані із тривалими відрядженнями, у тому числі закордонними, перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України, відбування покарання, з чим пов`язана неможливість прибуття для прийняття спадщини тощо.

Колегія суддів не приймає доводи скаржника про наявність у неї хвороби, необізнаність про встановлені ст. 1270 ЦК України строки звернення до нотаріуса з відповідною заявою про прийняття спадщини, оскільки позивач не надала достатньо переконливих доказів наявних причин, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення своєчасного звернення до нотаріуса із заявою, як і не підтвердила достатніми доказами свого перебування у безпорадному стані у зв`язку із її хворобою чи неможливістю пересуватись самостійно, що позбавило її можливості вчинити відповідні дії, а надані нею медичні документи у копії датуються червнем-липнем 2023 року, тоді як ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що позивач була обізнана.

Також колегія суддів відхиляє посилання апелянта, як на поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини, на введення в Україні воєнного стану з огляду на таке.

В п. 3 постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» від 28.02.2022 р. № 164 положення про те, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці (набрало чинності 29.06.2022 р.).

У подальшому це положення було виключене на підставі постанови КМУ «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо нотаріату, державної реєстрації та функціонування державних електронних інформаційних ресурсів в умовах воєнного стану» від 09.05.2023 р. № 469 (набрало чинності 23.05.2023 р.).

Верховний Суд у своїй постанові від 25.01.2023 р., справа № 676/47/21, провадження № 61-8014св22 наголосив, що законодавець як у ст. 1270 ЦК, так і в інших нормах ЦК не передбачає допустимості існування такої конструкції, як «зупинення перебігу строку для прийняття спадщини», та можливості в постанові КМУ визначати інші правила щодо строку для прийняття спадщини. Пункт 3 постанови КМУ «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» від 28.02.2022 р. № 164 суперечить ст. 1270, 1272 ЦК, а тому не підлягає застосуванню.

Колегія суддів, виходячи з вищенаведеного, доводи скаржника не може взяти до уваги, оскільки такі доводи не спростовують правомірних висновків суду першої інстанції та встановлених судом фактичних обставин, враховуючи, що нових обставин та письмових доказів скаржник не надала, які б не були досліджені судом першої інстанції та яким не було б надано належної правової оцінки.

Таким чином, з огляду на встановлені обставини справи, колегія суддів повністю погоджується з висновком суду першої інстанції про недоведеність обставин, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог через відсутність належних доказів, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставою для скасування правильного по суті рішення.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що вказане рішення є законним та обґрунтованим, ухваленим на підставі норм матеріального та процесуального права, тому підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи. Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Галкіна Яна Геннадіївна залишити без задоволення.

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 грудня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Вступна та резолютивна частини постанови проголошені 19 березня 2025 року.

Повний текст постанови складено 26 березня 2025 року.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: М.Ю. Петешенкова

Т.П. Красвітна