Справа №567/1541/24
Провадження №2/567/54/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2025 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - Василевич О.В.

секретар - Остроголова О.М.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовом ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами, -

в с т а н о в и в :

ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" звернулось в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в розмірі 102 822,46 грн., в якому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за : кредитним договором № 119103 від 03.10.2023 р. в розмірі 13 546,46 грн., кредитним договором № 39117-07/2023 від 30.07.2023 р. в розмірі 19 125 грн., кредитним договором № 07091-08/2023 від 06.08.2023 р. в розмірі 38 700 грн., кредитним договором № 38757-07/2023 від 30.07.2023 р. в розмірі 19 875 грн., кредитним договором № 5437775 від 26.07.2023 р. в розмірі 5 788 грн., кредитним договором № 101933057 від 26.07.2023 р. в розмірі 5 788 грн.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до кредитного договору № 119103 від 03.10.2023 р., укладеного в електронній формі з ТОВ "ФК "КРЕДІПЛЮС", відповідач отримав кредит на умовах строковості, зворотності та платності.

В подальшому, 22.02.2024 р. між ТОВ "ФК "КРЕДІПЛЮС" та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" було укладено договір факторингу № 22022024 від 22.02.2024 р., відповідно до якого ТОВ "ФК "КРЕДІПЛЮС" передало (відступило) на користь ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, в тому числі щодо ОСОБА_1 за кредитним договором № 119103 в розмірі 13 546,46 грн., з яких : 12 942 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 3,46 грн. сума заборгованості за відсотками за користування кредитними коштами та 601 грн. сума заборгованості за комісією.

На виконання вищевказаного договору факторингу № 22022024 первісний кредитор ТОВ "ФК "КРЕДІПЛЮС" зобов`язувалось повідомити відповідача про відступлення на користь позивача ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" права грошової вимоги за вищевказаним кредитним договором, однак, не зважаючи на це, відповідач не виконав зобов`язання з повернення кредиту та відсотків за користування ним ні на користь позивача, ні на користь первісного кредитора ТОВ "ФК "КРЕДІПЛЮС".

Окрім того, вказує, що відповідно до кредитних договорів № 39117-07/2023 від 30.07.2023 р., №07091-08/2023 від 06.08.2023 р. та № 38757-07/2023 від 30.07.2023 р., укладених в електронній формі з ТОВ "АВАНС КРЕДИТ", відповідач отримав кредити на умовах строковості, зворотності та платності.

В подальшому, 29.04.2024 р. між ТОВ "АВАНС КРЕДИТ" та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" було укладено договір факторингу № 29042024 від 29.04.2024 р., відповідно до якого ТОВ "АВАНС КРЕДИТ" передало (відступило) на користь ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, в тому числі щодо ОСОБА_1 за кредитним договором №39117-07/2023 в розмірі 19 125 грн., з яких : 3 000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 16 125 грн. сума заборгованості за відсотками за користування кредитними коштами, за кредитним договором № 07091-08/2023 в розмірі 38 700 грн., з яких : 6000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 32 700 грн. сума заборгованості за відсотками за користування кредитними коштами та за кредитним договором № 38757-07/2023 в розмірі 19 875 грн., з яких : 3 000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 32 700 грн. сума заборгованості за відсотками за користування кредитними коштами.

На виконання вищевказаного договору факторингу №29042024 первісний кредитор ТОВ "АВАНС КРЕДИТ" зобов`язувалось повідомити відповідача про відступлення на користь позивача ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" права грошової вимоги за вищевказаними кредитними договорами, однак, не зважаючи на це, відповідач не виконав зобов`язання з повернення кредитів та відсотків за користування ними ні на користь позивача, ні на користь первісного кредитора ТОВ "АВАНС КРЕДИТ".

Також позивач зазначає, що відповідно до кредитних договорів № 5437775 від 26.07.2023р., № 101933057 від 26.07.2023 р., укладених в електронній формі з ТОВ "МІЛОАН", відповідач отримав кредит на умовах строковості, зворотності та платності.

В подальшому, 29.01.2024 року між ТОВ "МІЛОАН" та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" було укладено договір факторингу № 29012024 від 29.01.2024 р., відповідно до якого ТОВ "МІЛОАН" передало (відступило) на користь ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, в тому числі щодо ОСОБА_1 за кредитним договором № 5437775 від 26.07.2023 р. в розмірі 5 788 грн., з яких : 800 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 4 038 грн. - сума заборгованості за відсотками за користування кредитними коштами, 950 грн. - сума заборгованості за комісією, та за кредитним договором №101933057 від 26.07.2023 р. в розмірі 5 788 грн., з яких 800 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 4 038 грн. - сума заборгованості за відсотками за користування кредитними коштами, 950 грн. - сума заборгованості за комісією.

На виконання вищевказаного договору факторингу № 29012024 первісний кредитор ТОВ "МІЛОАН" зобов`язувалось повідомити відповідача про відступлення на користь позивача ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" права грошової вимоги за вищевказаними кредитними договорами, однак, не зважаючи на це, відповідач не виконав зобов`язання з повернення кредиту та відсотків за його користування ні на користь позивача, ні на користь первісного кредитора ТОВ "МІЛОАН".

Зазначає, що первісні кредитори зобов`язання за вищевказаними договорами виконали у повному обсязі та надали відповідачу кредитні кошти у розмірах, передбачених умовами договорів.

В порушення умов укладених договорів відповідач зобов`язання за вказаними договорами належним чином не виконав та допустила виникнення заборгованості, загальний розмір якої станом на час звернення до суду становить 102 822,46 грн.

За наведених обставин позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у вищевказаному розмірі, а також судові витрати по справі.

Ухвалою суду від 19.09.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та постановлено розгляд справи здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження. Відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву.

Ухвалою суду від 28.01.2025 року витребувано в АТ "Державний ощадний банк України" :

- відомості про отримання ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) платіжної картки, яка частково містить наступні реквізити 5167 80ХХ ХХХХ 8801;

- відомості про надходження 03.10.2023 року на платіжну картку, яка частково містить наступні реквізити 5167 80ХХ ХХХХ 8801, у разі належності її ОСОБА_1 , грошових коштів в сумі 97,60 грн. від ТОВ "ФК "КРЕДІПЛЮС" () згідно договору № 119103, з наданням підтверджуючих документів;

- відомості про надходження 30.07.2023 року на платіжну картку, яка частково містить наступні реквізити 5167 80ХХ ХХХХ 8801, у разі належності її ОСОБА_1 , грошових коштів в сумі 3 000 грн. від ТОВ "АВАНС КРЕДИТ" () згідно договору № 39117-07/2023, з наданням підтверджуючих документів;

- відомості про надходження 06.08.2023 року на платіжну картку, яка частково містить наступні реквізити 5167 80ХХ ХХХХ 8801, у разі належності її ОСОБА_1 , грошових коштів в сумі 6 000 грн. від ТОВ "АВАНС КРЕДИТ" () згідно договору № 07091-08/2023, з наданням підтверджуючих документів;

- відомості про надходження 30.07.2023 року на платіжну картку, яка частково містить наступні реквізити 5167 80ХХ ХХХХ 8801, у разі належності її ОСОБА_1 , грошових коштів в сумі 3 000 грн. від ТОВ "АВАНС КРЕДИТ" () згідно договору № 38757-07/2023, з наданням підтверджуючих документів;

- відомості про надходження 26.07.2023 року на платіжну картку, яка частково містить наступні реквізити 5167 80ХХ ХХХХ 8801, у разі належності її ОСОБА_1 , грошових коштів в сумі 5 000 грн. від ТОВ "МІЛОАН" () згідно договору № 5437775, з наданням підтверджуючих документів;

- відомості про надходження 26.07.2023 року на платіжну картку, яка частково містить наступні реквізити 5167 80ХХ ХХХХ 8801, у разі належності її ОСОБА_1 , грошових коштів в сумі 5 000 грн. від ТОВ "МІЛОАН" () згідно договору № 101933057, з наданням підтверджуючих документів.

Інших процесуальних дій не вчинялося.

Відповідач в поданому до суду відзиві на позовну заяву заперечив проти позову та просив у його задоволенні відмовити повністю. Відповідач ОСОБА_1 не заперечував укладення вищевказаних 6 кредитних договорів, водночас взаперечення обставин, викладених у позовній заяві, зокрема, зазначив , що позивачем не доведено факту надання йому первісними кредиторами (ТОВ "ФК "КРЕДІПЛЮС", ТОВ "АВАНС КРЕДИТ", ТОВ "МІЛОАН") кредитних коштів у розмірах, визначених вищевказаними кредитними договорами. Вказує, що заявлений позивачем до стягнення з нього розмір заборгованості відсутній, оскільки він не отримував грошових коштів від первісних кредиторів ні в готівковій, ні в безготівковій формі. Вважає, що у випадку ненадання первісними кредиторами коштів згідно відповідних договорів, у нього відсутні будь-які зобов`язання з повернення кредитів, а отже, позивач не може заявляти вимоги про стягнення коштів без надання належних і допустимих доказів на підтвердження виконання своїх зобов`язань в частині надання відповідачу споживчих кредитів. Також вважає, що надані позивачем реєстри боржників до договорів факторингу не є достовірними доказами на підтвердження факту переходу грошової вимоги до відповідача від первісних кредиторів до позивача, оскільки надані витяги не містять підпису та печатки первісних кредиторів та сформовані в односторонньому порядку ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів". Крім того, вказує, що позивач не надав розрахунку заборгованості за кожним із вищевказаних укладених договорів та доказів, що підтверджували б такий розрахунок.

Посилається на те, що заявлені позивачем до стягнення суми процентів за користування кредитними коштами не ґрунтуються на умовах договорів і складених самим же позивачем розрахунків заборгованості. Заперечуючи проти позову, відповідач вказує на несправедливі умови кредитних договорів в частині процентної ставки, яка є непропорційно великою по відношенню до тіла кредиту, суперечать принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника, як споживача послуг кредитної установи, оскільки встановлюють вимогу щодо сплати непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції), у разі невиконання ним зобов`язань за кредитним договором.

Позивач у поданій до суду відповіді на відзив на позовну заяву заперечив проти доводів відповідача, викладених у відзиві на позовну заяву, вказуючи зокрема на те, що відповідно до кредитних договорів грошові кошти були надані відповідачу в безготівковій формі за реквізитами платіжної банківської картки, вказаної останнім при реєстрації в особистому кабінеті на сайті первісних кредиторів. Зазначив, що відомості про проведення успішних транзакцій зберігаються безпосередньо у первісних кредиторів, у зв`язку з чим ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" не володіє оригіналами первинних документів, в тому числі, які підтверджують факт перерахування кредитних коштів на рахунок відповідача, оскільки такі документи є банківською таємницею. Вказує, що відповідач як власник карткового рахунку, на який було перераховано кредитні кошти, може самостійно отримати виписки по рахунку для підтвердження або спростування факту перерахування/отримання кредитних коштів. Також зазначає, що перерахування коштів на платіжну картку відповідача за укладеними кредитними договорами було здійснено оператором онлайн-послуг платіжної інфраструктури, який не здійснює операцій з готівковими коштами, та перекази кредитних коштів здійснюються виключно у безготівковій формі. Зазначив, що кредитні договори укладені між сторонами в електронній формі мають силу договору, який укладений в письмовій формі та підписаний сторонами, які узгодили всі умови договору. Відповідач та первісні кредитори узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача на укладення таких договорів та на тих умовах, які в них вказані, в тому числі щодо розміру відсоткової ставки за користування кредитними коштами, шляхом підписання договорів за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Позивач зазначає, що відповідно до умов кожного з укладених кредитних договорів грошові кошти надано первісними кредиторами відповідачу як позичальнику в безготівковій формі на банківський картковий рахунок, вказаний відповідачем при укладені таких договорів, при цьому ідентифікацію позичальника було здійснено через банк-емітента, який видав відповідачу відповідну банківську картку. Разом з тим відповідач не надав будь-яких доказів, які б спростовували факт зарахування кредитних коштів на його картковий рахунок, вказаний в укладених ним договорах, як і не надав доказів, що такі карткові рахунки йому не належать. Позивач в обґрунтування розміру заборгованості за кредитними договорами надав суду детальні розрахунки заборгованості та докази, які підтверджують перерахування кредитних коштів для відповідача за укладеними з ним договорами, які було отримано від первісних кредиторів. Зазначає, що договори, укладені між відповідачем та первісними кредиторами, та договори факторингу, укладені між позивачем і первісними кредиторами, є дійсними та у встановленому порядку не оспорювались, а відтак щодо таких договорів діє презумпція правомірності правочину.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, в поданому до суду клопотанні просив розгляд справи здійснювати у його відсутності.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про місце, дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином у відповідності до п.1 ч.8 ст.128 ЦПК України. Згідно адресної довідки від 18.09.2024 р. зареєстроване місце проживання відповідача: АДРЕСА_1 . Заяв про відкладення розгляду справи від відповідача до суду не надходило.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, в поданій до суду заяві просив здійснювати розгляд справи у його відсутності.

У зв`язку з неявкою у судове засідання учасників справи, в силу положень ч.2 ст.247 ЦПК України розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, та фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши обставини, на які позивач та відповідач посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, із застосуванням аналізу вимог чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що 03.10.2023 р. між ТОВ "ФК "КРЕДІПЛЮС" та відповідачем ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит № 119103 в електронній формі.

З укладенням цього договору сторони домовилися про надання відповідачу кредиту у розмірі 12 942 грн., що надається не пізніше наступного дня після укладення договору в наступному порядку: у розмірі 10 903,10 грн. для погашення заборгованості позичальника за договором про споживчий кредит №115030 від 03.08.2023 р. укладеним з кредитодавцем, у розмірі 97,60 грн. на № рахунку/картки позичальника № НОМЕР_2 , у розмірі 1 941,30 грн. шляхом погашення заборгованості позичальника за комісією, нарахованою згідно п.2.5 індивідуальної частини.

Загальний строк кредитування складає 183 календарних днів - з 03.10.2023 р. по 03.04.2024 р. (п.2.2.1, 2.6 договору).

Відповідно до п.2.3 кредитного договору проценти за користування кредитом нараховуються за ставкою у розмірі 0,1 % річних, тип процентної ставки фіксована.

Згідно п.2.5 кредитного договору комісія за надання кредиту складає 1 941,30 грн., що нараховується та підлягає сплаті одноразово в день складення цього договору за ставкою 15 % від загальної суми кредиту за рахунок власних коштів позичальника або за рахунок кредиту, якщо це передбачено п.2.2.1 договору.

Розрахунок загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки також наведено у Додатку №1 до цього договору - графіку платежів, який є його невід`ємною частиною (а.с.14).

Порядок створення та накладення сторонами підписів врегульовано п. 5.1 - 5.2 кредитного договору та передбачає, що зі сторони клієнта кредитний договір підписується шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним Законом України "Про електронну комерцію".

Відповідач прийняв умови договору про надання фінансового кредиту та підписав зазначений кредитний договір електронним підписом (а.с.11-13).

Одночасно з підписанням кредитного договору відповідач підписав електронним підписом графік платежів та паспорт споживчого кредиту (а.с.14-16).

Тобто, підписавши договір, відповідач підтвердив, що він погоджується виконувати його умови та розуміє його зміст.

Окрім того, 30.07.2023 року між ТОВ "АВАНС КРЕДИТ" та відповідачем ОСОБА_1 укладено інший договір про надання фінансового кредиту № 39117-07/2023 в електронній формі.

З укладенням цього договору сторони домовилися про надання відповідачу кредиту у розмірі 3 000 грн., строком на 360 календарних днів - з 30.07.2023 р. по 23.07.2024 р., та зі сплатою процентів за користування кредитом за ставкою у розмірі 2,50 % в день, яка застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.2 цього договору (п.1.1-1.4 договору).

Згідно п.1.4.2 кредитного договору, якщо клієнт 18.08.2023 р. сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, клієнт як учасник програми лояльності, отримає від товариства індивідуальну знижку в розмірі 40 % на перший платіж (розрахунковий період) відповідно до графіку платежів.

Розрахунок загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки наведено у Додатку №1 до цього договору - графіку платежів, який є його невід`ємною частиною (п.3.1. договору).

Порядок створення та накладення сторонами підписів врегульовано п.2.18 договору та передбачає, що зі сторони клієнта кредитний договір підписується шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним Законом України "Про електронну комерцію".

Відповідач прийняв умови договору про надання фінансового кредиту та підписав зазначений кредитний договір електронним підписом (а.с.26-31).

Одночасно з підписанням кредитного договору відповідач підписав електронним підписом графік платежів та паспорт споживчого кредиту (а.с.32-35).

Тобто, підписавши договір, відповідач підтвердив, що він погоджується виконувати його умови та розуміє його зміст.

Також, 06.08.2023 року між ТОВ "АВАНС КРЕДИТ" та відповідачем ОСОБА_1 укладено ще один договір про надання фінансового кредиту № 07091-08/2023 в електронній формі.

З укладенням цього договору сторони домовилися про надання відповідачу кредиту у розмірі 6 000 грн., строком на 360 календарних днів - з 06.08.2023 р. по 30.07.2024 р., та зі сплатою процентів за користування кредитом за ставкою у розмірі 2,50 % в день, яка застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.2 цього договору (п.1.1-1.4 договору).

Згідно п.1.4.2 кредитного договору, якщо клієнт 30.08.2023 р. сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, клієнт як учасник програми лояльності, отримає від товариства індивідуальну знижку в розмірі 30 % на перший платіж (розрахунковий період) відповідно до графіку платежів.

Розрахунок загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки наведено у Додатку №1 до цього договору - графіку платежів, який є його невід`ємною частиною (п.3.1. договору).

Порядок створення та накладення сторонами підписів врегульовано п.2.18 2.19 договору та передбачає, що зі сторони клієнта кредитний договір підписується шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним Законом України "Про електронну комерцію".

Відповідач прийняв умови договору про надання фінансового кредиту та підписав зазначений кредитний договір електронним підписом (а.с.37-42).

Одночасно з підписанням кредитного договору відповідач підписав електронним підписом графік платежів та паспорт споживчого кредиту (а.с.43-47).

Тобто, підписавши договір, відповідач підтвердив, що він погоджується виконувати його умови та розуміє його зміст.

Окрім того, 30.07.2023 року між ТОВ "АВАНС КРЕДИТ" та відповідачем ОСОБА_1 укладено ще один договір про надання фінансового кредиту № 38757-07/2023 в електронній формі.

З укладенням цього договору сторони домовилися про надання відповідачу кредиту у розмірі 3 000 грн., строком на 360 календарних днів - з 30.07.2023 р. по 23.07.2024 р., та зі сплатою процентів за користування кредитом за ставкою у розмірі 2,50 % в день, яка застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.2 цього договору (п.1.1-1.4 договору).

Згідно п.1.4.2 кредитного договору, якщо клієнт 23.08.2023 р. сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, клієнт як учасник програми лояльності, отримає від товариства індивідуальну знижку на перший платіж (розрахунковий період) відповідно до графіку платежів.

Розрахунок загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки наведено у Додатку №1 до цього договору - графіку платежів, який є його невід`ємною частиною (п.3.1. договору).

Порядок створення та накладення сторонами підписів врегульовано п.2.18 договору та передбачає, що зі сторони клієнта кредитний договір підписується шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним Законом України "Про електронну комерцію".

Відповідач прийняв умови договору про надання фінансового кредиту та підписав зазначений кредитний договір електронним підписом (а.с.48-53).

Одночасно з підписанням кредитного договору відповідач підписав електронним підписом графік платежів та паспорт споживчого кредиту (а.с.54-57).

Тобто, підписавши договір, відповідач підтвердив, що він погоджується виконувати його умови та розуміє його зміст.

Також, 26.07.2023 року між ТОВ "МІЛОАН" та відповідачем ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит № 5437775 в електронній формі, згідно якого відповідач для власних потреб отримав кредит в безготівковій формі за реквізитами платіжної банківської картки, вказаної позичальником, на умовах строковості, зворотності та платності у розмірі 5 000 грн., строком на 105 календарних днів - з 26.07.2023 р. по 08.11.2023 р.

Згідно умов вищевказаного кредитного договору проценти за користування кредитом становлять : 1) 2 % від суми кредиту за кожен день строку користування кредитом, яка застосовується протягом пільгового періоду (15 днів); 2) 3 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом, яка застосовується протягом поточного періоду (90 днів), водночас умовами кредитного договору передбачено сплату комісії за надання кредиту у розмірі 950 грн., яка нараховується за ставкою 19 % від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту (пункти 1.3-1.5.3 кредитного договору)(а.с.66-71).

Сторони договору домовились, що всі документи щодо надання кредиту підписуються позичальником з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Для підписання кредитного договору на телефонний номер позичальника направляється повідомлення з одноразовим ідентифікатором у вигляді коду. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором як аналог власноручного підпису є підтвердженням особи позичальника (п.6.1-6.2 кредитного договору).

Сторони договору домовились, що укладення кредитного договору з позичальником в електронній формі юридично є еквівалентним отриманню кредитодавцем ідентичного за змістом кредитного договору, який підписаний власноручним підписом позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки (п.6.4 кредитного договору).

Також судом встановлено, що 26.07.2023 року між ТОВ "МІЛОАН" та відповідачем ОСОБА_1 укладено ще один договір про споживчий кредит № 101933057 в електронній формі, згідно якого відповідач для власних потреб отримав кредит в безготівковій формі за реквізитами платіжної банківської картки, вказаної позичальником, на умовах строковості, зворотності та платності у розмірі 5 000 грн., строком на 105 календарних днів - з 26.07.2023 р. по 08.11.2023 р.

Згідно умов вищевказаного кредитного договору проценти за користування кредитом становлять : 1) 2 % від суми кредиту за кожен день строку користування кредитом, яка застосовується протягом пільгового періоду (15 днів); 2) 3 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом, яка застосовується протягом поточного періоду (90 днів), водночас умовами кредитного договору передбачено сплату комісії за надання кредиту у розмірі 950 грн., яка нараховується за ставкою 19 % від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту (пункти 1.3-1.5.3 кредитного договору)(а.с.79-84).

Сторони договору домовились, що всі документи щодо надання кредиту підписуються позичальником з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Для підписання кредитного договору на телефонний номер позичальника направляється повідомлення з одноразовим ідентифікатором у вигляді коду. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором як аналог власноручного підпису є підтвердженням особи позичальника (п.6.1-6.2 кредитного договору).

Сторони договору домовились, що укладення кредитного договору з позичальником в електронній формі юридично є еквівалентним отриманню кредитодавцем ідентичного за змістом кредитного договору, який підписаний власноручним підписом позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки (п.6.4 кредитного договору).

Отже, сторони домовились, що кредитні договори укладаються у вигляді електронного договору у розумінні Закону України "Про електронну комерцію". Укладаючи ці договори, сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між позичальником та кредитодавцем в якості електронного підпису позичальника буде використовуватись електронний підпис з одноразовим ідентифікатором, відповідно до Правил та Закону України "Про електронну комерцію", що має таку саму юридичну силу, як і власноручний підпис та має презумпцію відповідності власноручного підпису. Підписуючи цей договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, позичальник підтверджує свою обізнаність та згоду з усіма умовами цих договорів.

Згідно ч.2 ст.639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

З огляду на викладене суд приходить до висновку, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму.

Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовій формі (ст.ст.205, 207 ЦК України).

Відповідно до ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Положеннями статті 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Отже, між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору кредитного договору, який оформлений сторонами в електронній формі з використанням електронного підпису.

Відповідно до ч.3 ст.207 ЦК України цифровий підпис - це аналог власноручного підпису, а за визначенням Закону України "Про електронні довірчі послуги" цифровий підпис - це електронні дані, що додаються підписувачем до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються ним як підпис, при цьому такі дані мають бути унікальними та однозначно пов`язаними із підписувачем і не пов`язаними з жодною іншою особою.

Відповідно до постанови Верховного Суду у справі № 127/33824/19 від 07.10.2020р. електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому ЦК та ГК України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом : надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України "Про електронну комерцію").

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до правового висновку, висловленого Верховним Судом у постановах від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України "Про електронну комерцію".

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України "Про електронну комерцію" електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України "Про електронну комерцію").

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України "Про електронну комерцію").

Згідно із частиною шостою статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом частини восьмої статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Отже, підписання договору (електронного правочину) за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора є належним та допустимим доказом на підтвердження укладення сторонами таких договорів.

Аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19, в якій суд, серед іншого, зауважив, що без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений.

Судом встановлено, що вищевказані кредитні договори підписані відповідачем електронним підписом, відтвореним шляхом використання одноразового пароля-ідентифікатора що відповідає нормам Закону України "Про електронну комерцію", а тому належними й допустимими доказами підтверджено факт укладення таких договорів між сторонами.

Оскільки відповідач ОСОБА_1 , уклавши кредитні договори в електронній формі за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, погодився з умовами, які вважав зручними для себе, та підтвердив умови отримання кредиту, укладення кредитних договорів у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача, ці правочини відповідно до Закону України "Про електронну комерцію" вважаються такими, що за правовими наслідками прирівнюються до договору, укладеного у письмовій формі.

З доводів позивача встановлено, що первісні кредитори (ТОВ "АВАНС КРЕДИТ", ТОВ "ФК "КРЕДІПЛЮС" та ТОВ "МІЛОАН") виконали свої зобов`язання та надали відповідачу кредитні кошти у розмірах, вказаних у відповідних договорах, шляхом перерахування коштів на платіжну банківську картку відповідача, та вказана обставина відповідачем не спростована.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Такі дані встановлюються, зокрема, письмовими доказами, якими є документи, що містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч.1 ст.95 ЦПК України).

Відповідно до ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до умов кредитних договорів, кредитні кошти надано відповідачу в безготівковій формі у національній валюті за реквізитами платіжної банківської картки, вказаної ним при укладенні кредитних договорів, що підтверджується випискою з особового рахунку відповідача, наданою АТ "Державний ощадний банк України" за період з 26.07.2023 року по 03.10.2023 року, з якої вбачається, що на рахунок відповідача були зараховані кредитні кошти: 26.07.2023 року (о 12.18 год.) - в сумі 5 000 грн., 26.07.2023 року (о 15.44 год.) - 5 000 грн., 30.07.2023 року (о 10.30 год.) - 3 000 грн., 30.07.2023 року (о 14.20 год.) - 3 000 грн., 06.08.2023 року (о 12.30 год.) - 6 000 грн., 03.10.2023 року (о 16.34 год.) - 97,60 грн. (а.с.178-185).

Згідно кредитних договорів в реквізитах позичальника ОСОБА_1 вказано номер особистого електронного платіжного засобу, який також частково містить наступні реквізити НОМЕР_2 .

З довідки АТ "Державний ощадний банк України" від 18.02.2025 року вбачається, що картку № НОМЕР_3 , на яку було здійснено переказ кредитних коштів, емітовано на ім`я відповідача ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) (а.с.176).

Згідно зі ст.41 Закону України "Про Національний банк України" та ч.ч.1, 2 ст. 68 Закону України "Про банки та банківську діяльність" Національний банк України встановлює обов`язкові для банківської системи стандарти та Правила ведення бухгалтерського обліку і фінансової звітності, що відповідають вимогам законів України та міжнародним стандартам фінансової звітності. Банки організовують бухгалтерський облік відповідно до внутрішньої облікової політики, розробленої на підставі Правил, встановлених Національним банком України відповідно до міжнародних стандартів бухгалтерського обліку. Бухгалтерський облік має забезпечувати своєчасне та повне відображення всіх банківських операцій та надання користувачам достовірної інформації про стан активів і зобов`язань, результати фінансової діяльності та їх зміни.

Підставою для бухгалтерського обліку операцій банку відповідно до п. 42 Положення "Про затвердження Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України", затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 року №75, є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються в бухгалтерському обліку за умов дотримання вимог законодавства України про електронні документи та електронний документообіг (п.43).

При цьому, пунктом 63 Положення визначено, що виписка з клієнтського рахунку може слугувати первинним документом, що підтверджує факт списання/зарахування коштів з/на цього/цей рахунку/рахунок клієнта.

Отже, виписки з особових рахунків клієнтів є регістрами аналітичного обліку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій.

Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що виписка по рахунку (за кредитним договором) може бути належним доказом щодо заборгованості по тілу кредиту.

До аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 16 вересня 2020 року у справі №200/5647/18 та від 28 жовтня 2020 року у справі №760/7792/14-ц.

Отже, доводи відповідача в яких він заперечує отримання кредитних коштів не знайшли свого підтвердження та спростовуються дослідженими доказами.

При цьому суд враховує, що відповідач мав доступ до свого рахунку, а відтак мав можливість надати суду виписку зі свого рахунку на підтвердження надходження (не надходження) коштів від кредиторів на виконання укладених договорів, їх розміру, або ж підтвердження виконання своїх зобов`язань за даними договорами та погашення заборгованості.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про виникнення договірних відносин між сторонами вищевказаних правочинів з приводу отримання відповідачем кредитів у ТОВ "АВАНС КРЕДИТ", ТОВ "ФК "КРЕДІПЛЮС" та ТОВ "МІЛОАН".

Відповідно до ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ст.638 ЦК України).

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк та інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З досліджених доказів судом встановлено, що 22.02.2024 р. між позивачем ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" та ТОВ "ФК "КРЕДІПЛЮС" укладено договір факторингу № 22022024 від 22.02.2024 р., згідно якого останнє відступило на користь позивача право грошової вимоги щодо погашення (стягнення) заборгованостей з боржників, які виникли на підставі кредитних договорів, згідно реєстру боржників, в тому числі відносно відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором № 119103 в розмірі 13 546,46 грн., в тому числі: 12 942 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 3,46 грн. сума заборгованості за відсотками за користування кредитними коштами, 601 грн. сума заборгованості за комісією, що підтверджується договором факторингу № 22022024 від 22.02.2024 р., актом прийому-передачі реєстру боржників за вищевказаним договором факторингу від 22.02.2024 р. та витягом з реєстру боржників до вищевказаного договору факторингу від 22.02.2024 р. (а.с.17-21).

При цьому суд враховує, що згідно умов вказаного договору факторингу, за цим договором фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб-боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. (п.1.1 договору факторингу) (а.с.17 на звороті).

Одночасно судом встановлено, що 29.04.2024 р. між позивачем ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" та ТОВ "АВАНС КРЕДИТ" було укладено інший договір факторингу № 29042024 від 29.04.2024 р., згідно якого останнє відступило на користь позивача право грошової вимоги щодо погашення (стягнення) заборгованостей з боржників, які виникли на підставі кредитних договорів, згідно реєстру боржників, в тому числі відносно відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором № 39117-07/2023 в розмірі 19 125 грн., в тому числі: 3 000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 16 125 грн. сума заборгованості за відсотками за користування кредитними коштами, за кредитним договором № 07091-08/2023 в розмірі 38 700 грн., в тому числі: 6 000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 32 700 грн. сума заборгованості за відсотками за користування кредитними коштами, та за кредитним договором № 38757-07/2023 в розмірі 19 875 грн., в тому числі: 3 000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 16 875 грн. сума заборгованості за відсотками за користування кредитними коштами, що підтверджується договором факторингу № 29042024 від 29.04.2024 р., актом прийому-передачі реєстру боржників за вищевказаним договором факторингу від 29.04.2024 р. та витягом з реєстру боржників до вищевказаного договору факторингу від 29.04.2024 р. (а.с.59-63).

При цьому суд враховує, що згідно умов вказаного договору факторингу, за цим договором фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб-боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. (п.1.1 договору факторингу) (а.с.59 на звороті).

Окрім того, 29.01.2024 р. між позивачем ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" та ТОВ "МІЛОАН" укладено ще один договір факторингу № 29012024 від 29.01.2024 р., згідно якого останнє відступило на користь позивача право грошової вимоги щодо погашення (стягнення) заборгованостей з боржників, які виникли на підставі кредитних договорів, згідно реєстру боржників, в тому числі відносно відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором № 5437775 в розмірі 5 788 грн., в тому числі: 800 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 4 038 грн. сума заборгованості за відсотками за користування кредитними коштами, 950 грн. сума заборгованості за комісією, та за кредитним договором № 101933057 в розмірі 5 788 грн., в тому числі: 800 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 4 038 грн. сума заборгованості за відсотками за користування кредитними коштами, 950 грн. сума заборгованості за комісією, що підтверджується договором факторингу № 29012024 від 29.01.2024, актами прийому-передачі реєстру боржників за вищевказаним договором факторингу № 1, 2 від 29.01.2024 та витягами з реєстру боржників до вищевказаного договору факторингу від 29.01.2024 (а.с.74-77, 87-90).

Згідно умов вказаного договору факторингу, за цим договором фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб-боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту (п.1.1 договору факторингу) (а.с.74 на звороті, а.с.87 на звороті).

Згідно ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений законом спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Згідно ст.1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.

Згідно правової позиції, викладеної Верховним Судом України у постанові від 23.09.2015 року у справі №6-979цс15 боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредиторові, неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі.

Згідно ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно до статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту.

При вирішенні спору судом взято до уваги, що відповідач в порушення взятих на себе зобов`язань своєчасно не здійснив погашення основної суми заборгованості та не повернув грошові кошти, отримані в кредит.

З огляду на те, що ОСОБА_1 згідно укладених кредитних договорів взяв на себе зобов`язання погашати кредит у визначений договорами строк, та вказаний обов`язок ним був порушений, що підтверджується розрахунками заборгованості за вищевказаними договорами, а відтак у позивача як нового кредитора виникло право вимагати повернення кредиту.

Згідно розрахунків заборгованості заборгованість відповідача за основною сумою боргу за кредитним договором № 39117-07/2023 становить 3 000 грн., за кредитним договором № 07091-08/2023 6 000 грн., за кредитним договором № 38757-07/2023 3 000 грн., за кредитним договором № 5437775 800 грн. та за кредитним договором № 101933057 800 грн.

Відповідач не надав суду доказів, які б спростовували розмір заборгованості за основною сумою боргу, а відтак наданий позивачем розрахунок заборгованості в цій частині, приймається судом як достовірний.

Таким чином, судом встановлено, що відповідачем було порушено обов`язок з повернення кредитних коштів та вказана обставина в ході судового розгляду відповідачем не спростована, а відтак у позивача виникло право вимагати повернення основної суми кредиту у вищевказаних розмірах.

Також згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором №119103 заборгованість відповідача за основною сумою боргу за вказаним договором становить 12 942 грн.

Так, згідно п.2.2.1 кредитного договору № 119103 від 03.10.2023 сума (загальний розмір) кредиту становить 12 942 грн., що надається не пізніше наступного дня після укладення договору в наступному порядку: у розмірі 10 903,10 грн. для погашення заборгованості позичальника за договором про споживчий кредит № 115030 від 03.08.2023 року, укладеним з кредитодавцем, у розмірі 97,60 грн. на № рахунку/картки позичальника № НОМЕР_2 , у розмірі 1941,30 грн. шляхом погашення заборгованості позичальника за комісією, нарахованою згідно п.2.5 індивідуальної частини.

Разом з тим, позивачем не надано суду будь-яких належних та допустимих доказів і такі докази відсутні в матеріалах справи, що підтверджують факт укладення відповідачем договору про споживчий кредит № 115030 від 03.08.2023 року, як і факт погашення за таким договором заборгованості в розмірі 10 903,10 грн. за рахунок кредитних коштів, отриманих за іншим кредитним договором № 119103 від 03.10.2023 року.

Водночас, з банківської виписки по особовому рахунку відповідача встановлено факт перерахування на його рахунок кредитних коштів саме в сумі 97,60 грн., що передбачено умовами кредитного договору № 119103. Будь-яких доказів отримання відповідачем та перерахування на його рахунок коштів у сумі 10 903,10 грн. та комісії в сумі 1941,30 грн. позивачем не надано.

Згідно ч.ч.1, 3, 4 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Частинами 1, 3 ст.13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ч.1, 2 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. 79, 80 ЦПК України).

Відсутність в матеріалах справи належних та допустимих доказів на підтвердження надання первісним кредитором (ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС») для відповідача ОСОБА_1 кредиту за договором про споживчий кредит № 115030 від 03.08.2023 року об`єктивно позбавляє можливості суд встановити відповідні обставини та факти, необхідні для вирішення позовних вимог в цій частині.

Відтак, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення сума заборгованості за основною сумою боргу за кредитним договором № 119103 в розмірі 97,60 грн., в межах фактично отриманої суми кредитних коштів згідно умов кредитного договору.

При вирішенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача відсотків за користування кредитними коштами та комісії суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Таким чином, у разі укладення кредитного договору/договору позики проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Позивач, звертаючись до суду з вимогами про погашення заборгованості, просив стягнути, окрім заборгованості за основною сумою заборгованості, також заборгованість за процентами за користування кредитними коштами.

Згідно розрахунків заборгованості, які не спростовано відповідачем, борг останнього зі сплати відсотків за користування кредитом за кредитним договором № 39117-07/2023 становить 16 125 грн., за кредитним договором № 07091-08/2023 32 700 грн., за кредитним договором № 38757-07/2023 - 16 875 грн., за кредитним договором № 5437775 4 038 грн. та за кредитним договором № 101933057 4 038 грн.

На даний час такий борг по відсоткам за користування кредитними коштами відповідачем не сплачений, а відтак вказані суми також підлягають стягненню з відповідача.

Окрім процентів за користування кредитом позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості за комісією за кредитними договорами № 5437775, № 101933057 в розмірі 950 грн. за кожним договором.

Так, відповідно до п.1.5.1 кредитних договорів № 5437775, № 101933057 комісія за надання кредиту становить 950 грн., яка нараховується за ставкою 19 % від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту.

Таким чином, умовами договорів № 5437775, № 101933057 передбачено порядок та строки сплати комісії, відтак, з урахуванням встановлених обставин справи та умов кредитування суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за комісією також підлягають задоволенню.

При вирішенні позовних вимог в частині стягнення відсотків та комісії за кредитним договором № 119103, суд виходить з такого.

Суд враховує, що згідно п.2.3 кредитного договору № 119103 від 03.10.2023р. проценти за користування кредитом нараховуються за ставкою у розмірі 0,1 % річних, тип процентної ставки фіксована. Та згідно п.2.5 кредитного договору № 119103 від 03.10.2023 року комісія за надання кредиту нараховується та підлягає сплаті одноразово в день складення цього договору за ставкою 15% від загальної суми кредиту за рахунок власних коштів позичальника або за рахунок кредиту, якщо це передбачено п.2.2.1 цієї індивідуальної частини.

Таким чином, розмір відсотків за користування кредитом, який підлягає до стягнення за вищевказаним кредитним договором становить 0,04 грн. (97,60 грн. (тіло кредиту) х 0,1 % річних / 365 днів х 143 дні кредитування (за період з 03.10.2023р. по 22.02.2024р. до дати укладення договору факторингу) = 0,04 грн.).

Розмір комісії, який підлягає до стягнення за вищевказаним кредитним договором, виходячи з умов кредитного договору, становить 14,64 грн. (97,60 грн. (тіло кредиту) х 15 % = 14,64 грн.)

Отже, борг ОСОБА_1 за кредитним договором № 119103 від 03.10.2023 року зі сплати відсотків за користування кредитом становить 0,04 грн. та зі сплати комісії за надання кредиту 14,64 грн., який на даний час не сплачений, а відтак вказані суми також підлягають стягненню з відповідача.

При цьому суд враховує, що відповідачем не спростовано розмір заборгованості за кредитними договорами, наявність якої підтверджується розрахунками, наданими позивачем, та випискою по особовому рахунку позичальника та не надано контррозрахунку, який би піддавав сумніву розмір такої заборгованості. Також відповідач, у разі неможливості самостійно надати розрахунок заборгованості, міг заявити клопотання про призначення судової економічної експертизи, проте також цього не зробив.

Такий висновок узгоджується з правовим висновком, викладеним Верховним Судом в постановах від 26 лютого 2020 року у справі № 760/14330/15-ц та від 08 жовтня 2023 року у справі № 489/192/17.

При вирішенні даного спору судом взято до уваги, що відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, та при цьому суд враховує, що відповідач належних доказів повернення грошових коштів за кредитними договорами суду не надав.

При цьому безпідставними є також доводи, викладені у відзиві на позовну заяву щодо несправедливого та надмірно завищеного розміру процентів за кредитними договорами, що, на думку відповідача, не відповідає засадам добросовісності та є несправедливим, з огляду на наступне.

Статтею 18 Закону України "Про захист прав споживачів" передбачено самостійні підстави визнання умов договорів недійсними, що обмежують права споживача. Так, за змістом частини п`ятої цієї норми у разі визнання окремого положення договору, включаючи ціну договору, несправедливим може бути визнано недійсним або змінено саме це положення, а не сам договір. Тільки у разі, коли зміна окремих положень або визнання їх недійсними зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача такі положення підлягають зміні або договір може бути визнаний недійсним у цілому (частина 6 статті 18 Закону). Згідно визначення поняття "несправедливі умови договору" (частина друга статті 18 цього Закону) це умови договору, які є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживачу.

Отже, наведеними вище нормами передбачено, що у разі, якщо особа вважає несправедливим умови договору, вона має звернутися до суду із позовом про визнання таких умов договору недійсними. З таким позовом відповідач ОСОБА_1 до суду не звертався.

Окрім того, матеріали справи та встановлені судом обставини не дають підстав вважати, що дії первісних кредиторів при укладенні кредитних договорів суперечили волевиявленню сторін, а також про наявність у таких діях умислу, який був спрямований на введення споживача в оману.

Судом встановлено, що між сторонами було належним чином укладено кредитні договори, згідно яких сторонами досягнуто згоди з усіх істотних умов договору. Відповідач повністю погодився з умовами кредитних договорів, в яких, зокрема, чітко вказано розмір відсотків за користування кредитом та комісії, що підтверджується наявністю його електронного підпису.

При укладенні кредитних договорів сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору та укладені правочини були спрямовані на реальне настання правових наслідків.

Виходячи з оплатного характеру кредитних договорів, відсутні підстави вважати, що умови договорів про сплату відсотків за користування кредитом є несправедливими та призводять до дисбалансу прав та обов`язків сторін договору, оскільки вказаний розмір відсоткової ставки погоджено за домовленістю сторін у відповідних договорах (постанова Верховного Суду від 07.04.2021 року у справі №623/2936/19).

Одночасно суд критично оцінює посилання відповідача на висновки, викладені в постановах Верховного Суду у справі №132/1006/19 від 07.10.2020, №902/417/18 від 18.03.2020, оскільки викладені в них правові висновки не підлягають застосуванню до даних спірних правовідносин та стосуються відносин щодо зменшення неустойки за прострочення виконання грошових зобов`язань, а не відсотків за користування кредитом.

Суд також звертає увагу на те, що ст.204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

Аналогічна позиція закріплена у постанові Верховного Суду України від 30 травня 2018 року по справі № 191/5077/16-ц (провадження 61-17422св18).

З урахуванням принципів добросовісності, справедливості та розумності, сумніви щодо дійсності, чинності та виконуваності договору (правочину) мають тлумачитися судом на користь його дійсності, чинності та виконуваності (постанова Верховного Суду від 10.03.2021 року у справі №607/11746/17).

У разі не спростування презумпції правомірності договорів всі права, набуті сторонами правочинів за ними, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

При цьому суд враховує, що фактично отримані та використані позичальником грошові кошти у добровільному порядку позивачу не повернуті, що свідчить про порушення прав позивача, а відтак суд приходить до висновку, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав у судовому порядку шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів та сплати відсотків за їх користування та комісії, право вимоги яких перейшло від первісних кредиторів до позивача на підставі договорів факторингу.

З врахуванням наведеного, загальна сума заборгованості, що підлягає стягненню з відповідача становить 89 388,28 грн.:

- за кредитним договором №119103 від 03.10.2023 року в розмірі 112, 28 грн., в тому числі: 97,60 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 0,04 грн. сума заборгованості за відсотками за користування кредитними коштами, 14,64 грн. сума заборгованості за комісією;

- за кредитним договором №39117-07/2023 від 30.07.2023 року в розмірі 19 125 грн., в тому числі: 3 000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 16 125 грн. сума заборгованості за відсотками за користування кредитними коштами;

- за кредитним договором № 07091-08/2023 від 06.08.2023 р. 38 700 грн., в тому числі: 6 000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 32 700 грн. сума заборгованості за відсотками за користування кредитними коштами;

- за кредитним договором № 38757-07/2023 від 30.07.2023 р. 19 875 грн., в тому числі: 3 000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 16 875 грн. сума заборгованості за відсотками за користування кредитними коштами;

- за кредитним договором № 5437775 від 26.07.2023 р. 5 788 грн., в тому числі: 800 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 4 038 грн. сума заборгованості за відсотками за користування кредитними коштами, 950 грн. сума заборгованості за комісією;

- за кредитним договором № 101933057 від 26.07.2023 р. 5 788 грн., в тому числі: 800 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 4 038 грн. сума заборгованості за відсотками за користування кредитними коштами, 950 грн. сума заборгованості за комісією.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача також слід стягнути понесені останнім витрати зі сплати судового збору пропорційно розміру задоволених вимог, що становить 2 632,38 грн. (89 388,28 х 3028 грн. / 102 822,46 грн. = 2 632,38 грн.)

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.12, 76, 81, 83, 89, 141, 247, 263, 264, 265, 354 ЦПК України, -

у х в а л и в :

Позов ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (місце знаходження: 01032, м.Київ, вул.Симона Петлюри, буд.30, ) до ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання : АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості за кредитними договорами задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання : АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (місцезнаходження: м.Київ, вул.Симона Петлюри, 30, індекс 01032, , банківські реквізити IBAN № НОМЕР_5 в АТ «Таскомбанк») заборгованість в загальному розмірі 89 388 (вісімдесят дев`ять тисяч триста вісімдесят вісім) 28 коп., а саме:

- за кредитним договором №119103 від 03.10.2023 року в розмірі 112 (сто дванадцять) 28 грн.;

- за кредитним договором №39117-07/2023 від 30.07.2023 року в розмірі 19 125 (дев`ятнадцять тисяч сто двадцять п`ять) грн.;

- за кредитним договором №07091-08/2023 від 06.08.2023 року в розмірі 38 700 (тридцять вісім тисяч сімсот) грн.;

- за кредитним договором №38757-07/2023 від 30.07.2023 року в розмірі 19 875 (дев`ятнадцять тисяч вісімсот сімдесят п`ять) грн.;

- за кредитним договором №5437775 від 26.07.2023 року в розмірі 5 788 (п`ять тисяч сімсот вісімдесят вісім) грн.;

- за кредитним договором №101933057 від 26.07.2023 року в розмірі 5 788 (п`ять тисяч сімсот вісімдесят вісім) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» судовий збір у розмірі 2 632 (дві тисячі шістсот тридцять дві) грн. 38 коп.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 28.03.2025 року.

Суддя Острозького районного судуВасилевич О.В.