Єдиний унікальний номер 341/2235/24
Номер провадження 2/341/139/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2025 року м.Галич

Галицький районний суд Івано-Франківської області, у складі:

головуючого судді Куценка М.О.

за участі секретаря судового засідання: Сегін І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Галичі Івано-Франківської області, в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Більшівцівської селищної ради, третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Івано-Франківського нотаріального округу Засєдко Н.І. про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом та встановлення факту родинних відносин,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Галицького районного суду Івано-Франківської області з вищевказаною позовною заявою, в якій просить:

- встановити факт родинних відносин, а саме те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , доводиться дочкою - ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- визнати за позивачем - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в порядку спадкування за законом після смерті спадкодавця - її батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 172,4 м2, житловою площею 109,7 м2, позначений за планом літерою «А», із літньою кухнею літера «Б», стайнею-стодолою літера «В», погрібом, воротами «N1», огорожею літера «N2»;

Позовні вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_4 помер батько позивачки - ОСОБА_2 . Заповіту померлий не залишив, отже мало місце спадкування за законом. Житловий будинок та господарсько-побутові будівлі побудовані батьком у 1976 р. У цьому ж році померлому, відповідно до рішення №47-1 від 21.05.1976 р. Більшівцівської селищної ради, виділена земельна ділянка під забудову. На момент смерті батька з ним проживали та були зареєстровані позивачка, її чоловік та двоє їхніх синів. Згідно до закону, що діяв на час відкриття спадщини, а саме ст. 529 ЦК Української УРСР 1963 р., при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є в рівних частках діти померлого. Від народження позивачка постійно проживала разом із своїм батьком у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Позивачка, як спадкоємець першої черги за законом після смерті батька ОСОБА_2 з метою реалізації своїх спадкових прав звернулася до приватного нотаріуса Івано-Франківського нотаріального округу Засєдко Н.І. із заявою про прийняття спадщини після смерті батька. Проте, нотаріус відмовила їй у видачі документів на спадщину на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 за відсутності правовстановлюючих документів на майно та родинних зв`язків. Згідно свідоцтва про смерть, прізвище батька записано - ОСОБА_2 , однак у її свідоцтві про народження - ОСОБА_2 . До одруження і зміни прізвища на ОСОБА_5 у позивачки було прізвище - ОСОБА_2 . Після смерті батька майно успадковує позивачка, як спадкоємець першої черги за законом. Встановлення факту родинних відносин зі спадкодавцем має для неї юридичне значення, так як є необхідним для оформлення свідоцтва про право на спадщину. Від встановлення цього юридичного факту належить реалізація нею спадкових прав, чинним законодавством непередбачено іншого порядку його встановлення.

Ухвалою суду від 13.11.2024 року по справі відкрито загальне позовне провадження та призначене підготовче судове засідання (а.с.31).

Ухвалою суду від 08.01.2025 року витребувано від приватного нотаріуса Івано-Франківського районного нотаріального округу Засєдко Н.І. спадкову справу заведену після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.42).

Ухвалою суду від 08.01.2025 року підготовче провадження закрито та справа призначена до розгляду по суті (а.с.43).

15.01.2025 року на адресу суду від приватного нотаріуса Івано-Франківського районного нотаріального округу Засєдко Н.І. найшла копія спадкової справи заведеної після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.55-72).

В судовому засіданні позивач та її представник підтримали заявлені позовні вимоги та посилаючись на доводи та обґрунтування викладені в позові, а також на матеріали справи просили його задовольнити.

В судове засідання призначене на 31.03.2025 року позивач та її представник не з`явились, представник позивача - адвокат С. Крохмалюк скерувала заяву про розгляд справи без їхньої участі та просила задовольнити позов (а.с.89).

Представник відповідача - Більшівцівської селищної ради Цимбаліста О. надала заяву про розгляд справи без представника Більшівцівської селищної ради, не заперечує щодо задоволення позовних вимог (а. с. 85).

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус івано-Франківського нотаріального округу Засєдко Н.І. скерувала на адресу суду заяву про розгляд справи без її участі (а.с.88).

Допитаний в судовому засіданні 25.02.2025 року свідок ОСОБА_6 пояснив, що є сусідом позивача. Зазначив те, що до дня смерті ОСОБА_2 , його дочка ОСОБА_7 та її чоловік проживали в будинку з померлим за однією адресою: АДРЕСА_1 , 55 років. Першою померла мати позивача. У ОСОБА_7 був ще брат, однак він проживав окремо від своєї сестри, також помер.

У зв`язку з неявкою у судове засідання 31.03.2025 всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до ч.1 ст.206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Крім того, у в п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 року № 2 зазначено, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову.

Дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов наступного висновку.

Згідно копії свідоцтва про народження позивачки серії НОМЕР_1 виданого Більшівцівським районним бюро ЗАГС Станіславської області від 26.01.1951 - ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , її батьками є: ОСОБА_2 та ОСОБА_9 . Після реєстрації шлюбу 19 червня 1976 року, прізвище позивачки змінено з ОСОБА_2 на ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 від 19.06.1976 р.(а.с.9).

ІНФОРМАЦІЯ_4 помер батько позивачки - ОСОБА_2 , що стверджується копією свідоцтва про смерть НОМЕР_3 видним 09.03.1990 Більшівцівською селищною радою Галицького району Івано-Франківської області (а.с.10). Прізвище померлого зазначено - ОСОБА_2 (а.с.10).

Згідно свідоцтва про смерть батька позивача, прізвище останнього записано - ОСОБА_2 , тоді як у її свідоцтві про народження прізвище батька записано - ОСОБА_2 .

Згідно довідки виданої Більшівцівською селищною радою №326 від 02.10.2024 р. ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_2 (а.с.12).

Відповідно до довідки виданої Більшівцівською селищною радою №217 від 12.09.2024 р. на момент смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3., який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 разом з ним за адресою: АДРЕСА_1 були зареєстровані та проживали: ОСОБА_1 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 (а.с.11).

Позивач являється єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті свого батька.

Згідно довідки ОКП Івано-Франківське ОБТІ від 23.07.2024 р. №275 реєстрація права власності на дане домоволодіння не проводилася (а.с.13).

Відповідно до даних наявної у справі копії технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 від 10.07.2024 року, характеристики будинку: загальна площа 172,4 м2, житлова площа 109,7 м2 (а.с. 14-16).

Згідно акту відводу земельної ділянки та розбивки споруд в натурі рішенням Більшівцівської селищної ради депутатів трудящих №47-1 від 21.05.1976 р. ОСОБА_2 виділено земельну ділянку площею 350 кв.м. для будівництва індивідуального жилого будинку (а.с.18-19).

Згідно рішення сесії від 05.10.1990р. частину АДРЕСА_1 перейменовано на АДРЕСА_1 , що стверджується довідкою виданою Більшівцівською селищної ради від 19.09.2024 р. №300 (а.с.20,21).

Згідно довідки виданої Більшівцівською Селищною радою від 20.09.2024р. №305 житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 належав ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.22).

На замовлення позивача виготовлено висновок про вартість об`єкта оцінки - ринкова вартість житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до якого оціночна вартість об`єкта оцінки становить: 155200 грн. (а.с. 23).

Приватним нотаріусом Засєдко Н.І заведено спадкову справу, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №78161035 від 29.08.2024 року (а.с.24) та копією спадкової справи (а.с.53-72), проте постановою нотаріуса відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на домоволодіння та відсутності родинних зв`язків (а.с.25)

ОСОБА_1 є спадкоємцем, яка прийняла спадщину після смерті свого батька, однак через розбіжності в особистих документах на спадкове майно та відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно не може належно оформити свої спадкові права.

Від встановлення факту родинних відносин між позивачем ОСОБА_1 та померлим ОСОБА_2 залежить виникнення у позивача права на спадкування та встановлення даного факту не порушує права і інтереси інших осіб.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб.

Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Для набуття спадщини необхідна наявність ряду умов. Першою необхідною умовою є відкриття спадщини, під якою розуміють настання таких юридичних фактів, які обумовлюють виникнення у спадкоємця права на набуття спадщини - права на спадкування. До таких юридичних фактів, передусім, відноситься смерть спадкодавця. Але в момент відкриття спадщини спадкоємець набуває лише право на спадкування, але не право власності на саму спадщину. Для виникнення права власності на спадщину спадкоємець повинен належним чином здійснити (реалізувати) право на прийняття спадщини. Здійснення права на спадкування, передусім, полягає в тому, що спадкоємець має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

Аналогічна думка викладена в Роз`ясненні, наданому Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику з розгляду цивільних справ про спадкування» №24-753/0-13 від 16 травня 2013 року, відповідно до якого, визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватись якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року « Про судову практику у справах про спадкування» - у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Враховуючи вимоги п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Згідно до ч.2 ст.315 ЦПК України, в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку ії встановлення.

Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Відповідно до положень ст. 100 та ст. 101 ЦК УРСР 1963 року, який діяв на час володіння спадкодавцем житловим будинком, громадяни могли мати у власності житловий будинок. А саме ст. 100 ЦК УРСР визначалось, що в особистій власності громадян може бути зокрема і жилий будинок. При цьому глава десята цього кодексу не пов`язувала наявність такого права з його обов`язковою державною реєстрацією.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української PCP 31.01.1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13.12.1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто Інструкцією не встановлювався обов`язок щодо реєстрації будинків та домоволодінь, розташованих у селі.

ЦК УРСР не обмежувався строк для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом.

Відповідно до ст. 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини.

Відповідно до ст. 527 ЦК УРСР спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті.

Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

У постанові Верховного Суду від 25.03.2020 року у справі № 305/235/17 (провадження № 61-11869св19) зазначено, що фактичний вступ у володіння частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадщини, з чого б вона не складалася і де б вона не знаходилась. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідної місцевої державної адміністрації чи органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним: довідка державної податкової служби або страховика чи іншого органу про те, що спадкоємець після відкриття спадщини сплачував податки або страхові платежі з обов`язкового страхування: копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту прийняття спадщини: запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який підтверджує, що спадкоємець був постійно прописаний (зареєстрований) у спадковому будинку (квартирі): інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі (ст. 41 Конституції України).

Відповідно ч. 1 ст. 316 ЦК України визначено поняття права власності - є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно частини 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

А у відповідності до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Крім цього, відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує право власності, коли відсутня можливість його відновлення.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі квартиру, житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Зібрані по справі докази та їх належна оцінка, співзвучність прізвища « ОСОБА_2 » та « ОСОБА_2 » вказують на наявність підстав для встановлення факту родинних відносин між ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_1 , як донькою та батьком.

З наведеного слідує, що ОСОБА_1 , як спадкоємець першої черги за законом, проживаючи на час смерті разом з батьком вважається такою що прийняла спадщину на належне їй майно, проте юридично спадкові права не оформила.

До складу спадщини входить житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . З технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами вбачається, що житловий будинок побудований в 1976 році, відповідно до рішення Більшівцівської селищної ради, виділена земельна ділянка під забудову.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим, оскільки підтверджується доданими до справи документами, а тому підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 4, 258, 259, 263-265, 315 ЦПК України, ст. ст. 16, 1261, 1268, 1269, 1270 Цивільного кодексу України, ст. 525-527, 529, 548, 549 Цивільного кодексу УРСР 1963 року, Постановою Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Більшівцівської селищної ради, третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Івано-Франківського нотаріального округу Засєдко Н.І. про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом та встановлення факту родинних відносин - задовольнити.

Встановити факт родинних відносин, а саме те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , доводиться дочкою - ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті батька - ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на спадкове нерухоме майно, будинок садибного типу з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 01.04.25 року

СуддяМихайло КУЦЕНКО