КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2025 року

м. Київ

провадження № 22-ц/824/6584/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Євграфової Є. П. (суддя-доповідач),

суддів: Писаної Т. О., Гаращенка Д. Р.

при секретарі Мудрак Р. Р.

за участі: представника позивача адвоката Денисенко Є. В.,

представника відповідача адвоката Мухи О. О.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Мухи Олександра Олександровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 ,

на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області

у складі судді Пінкевич Н. С.

від 19 грудня 2024 року

у цивільній справі № 369/5332/23 Києво-Святошинського районного суду Київської області

за позовом ОСОБА_2

до ОСОБА_1

про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И В:

В квітні 2023 року ОСОБА_2 звернувся в суд з даним позовом, в обґрунтування якого вказував, що 24.11.2022 о 17:20 год. відбулася дорожньо-транспортна пригода (ДТП), у якій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «BMW X5», д.н.з. НОМЕР_1 , по вул. Ярошівський, 92 в с. Софіївська Борщагівка Бучанського району Київської області, перед поворотом праворуч для заїзду до будинку за місцем свого проживання, не врахував дорожню обстановку, не зайняв відповідне крайнє положення на проїзній частині, внаслідок чого відбулось зіткнення з автомобілем «Skoda Octavia», д/н НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався у попутному напрямку. При зіткненні транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Києво-Святошинського районного суду від 23.12.2022 у справі №369/12591/22 ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та звільнено його від адміністративної відповідальності на підставі статті 22 КУпАП, обмежившись усним зауваженням. Провадження у справі закрито.

Постановою Київського апеляційного суду від 16.02.2023 постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23.12.2022 скасовано, а провадження в справі закрито на підставі пункту 1 статті 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП

Однак, позивач вважав, що звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності і встановлення судом відсутності вини у його діях ніяким чином не спростовує факт завдання ОСОБА_1 матеріальної шкоди позивачу під час дій, які мали місце 24.11.2022 під час ДТП.

Крім того, посилався на висновок експертного дослідження Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Міністерства внутрішніх справ України від 05.04.2023 № ЕД-19/111-23/12880-ІТ, у якому встановлено, що в діях водія «BMW X5», д/н НОМЕР_1 - ОСОБА_1 є обставини, які перебувають у причинному зв`язку із виникненням ДТП, що сталося 24.11.2022 о 17:20 год., по АДРЕСА_1, за участі автомобіля «Skoda Octavia», д/н НОМЕР_2 .

Відповідно до звіту ТОВ «Сател Груп» від 22.02.2023 № 8674/22 про оцінку транспортного засобу «Skoda Octavia», д/н НОМЕР_2 , вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Skoda Octavia», д/н НОМЕР_2 складає 170 430 грн.

Посилаючись на викладене, просив задовольнити позов та стягнути з відповідача на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду у розмірі 170 430 грн, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, витрати на проведення експертних досліджень та витрати на надання правової допомоги.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19.12.2024 позов задоволено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду у розмірі 170 430 грн, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 24.11.2022 по АДРЕСА_1 .

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у розмірі 62 600 грн 00 коп., які складаються з: витрат на правничу допомогу 15000 грн, витрати на проведення експертних досліджень та звіту 47 600 грн 00 коп.

Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі адвокат Муха О. О., в інтересах ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Зазначає, що судом неправильно застосовано ст. 1188 ЦК України, оскільки відповідно до обставин, встановлених постановою Київського апеляційного суду від 15.02.2023 у справі №369/12581/22 ОСОБА_1 визнаний невинуватим у ДТП, з підстав виникнення якого позивач подав позов. Вказує, що саме дії ОСОБА_2 суперечили вимогам ПДР та стали причиною ДТП про що було встановлено в постанові суду апеляційної інстанції.

Вказує, що судом першої інстанції, в порушення вимог п. 2 ч. 4 ст. 265 ЦПК України, не було наведено мотивів відхилення доказу невинуватості у ДТП ОСОБА_1 - висновок експерта Скорохода від 15.12.2022 № 189/22.

Вважає, що суд не надав оцінки тій обставині, що експерт Семенченко П. О. самостійно вибрав вихідні дані для проведення судової автотехнічної експертизи від 29.05.2024 № ВЕ-21/24, а отже з підстав, визначених ст. 14 Закону України «Про судову експертизу», вказаний висновок у частині автотехнічної експертизи є незаконним. Крім того, вказує, що з моменту ДТП на момент проведення автотоварознавчої експертизи пройшло 1 рік та 6 місяців; експертом Семенченком П. О. автомобіль Skoda Octavia, д.н.з. НОМЕР_2 не оглядався. Хоча судом був наданий дозвіл провести автотоварознавчу експертизу за матеріалами цивільної справи без особистого огляду автомобіля, проте суд не давав дозволу експерту на проведення експертизи по фотознімкам пошкодженого автомобіля Skoda Octavia, д.н.з. НОМЕР_2 у тому числі і по цифрових.

Також вказує, що суд першої інстанції розглянув справу у відсутність відповідача та його представника, що у відповідності до п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України є обов`язковою підставою для скасування рішення суду. Повідомлення про виклик в судове засідання на 19.12.2024 було отримано відповідачем та його представником 18.12.2024 біля 15 год. Оскільки представник відповідача не міг з`явитись в судове засідання через зайнятість 19.12.2024 в розгляді іншої справи в Корольовському районному суді м. Житомира, 18.12.2024 засобами електронного зв`язку подано клопотання про відкладення судового засідання, однак справа була розглянута у відсутність сторони відповідача.

Також зазначає, що суд стягнув шкоду в сумі 170 430 грн, яка дорівнює ринковій вартості автомобіля без пошкодження, у той час коли представник позивача повідомив, що позивач продав автомобіль та отримав за нього кошти, розмір яких стороною позивача повідомлено не було. Вважає, що за таких обставин, суд мав би стягнути з відповідача суму, яка дорівнює різницю між ринковою вартістю автомобіля та сумою, за яку позивач його продав, оскільки на підставі оскаржуваного рішення позивач отримав прибуток, а не тільки матеріальне відшкодування за завдану шкоду.

У поданому відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 - адвокат Денисенко Є. В. просив апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, посилаючись на необґрунтованість її доводів, а рішення суду залишити без змін, вважаючи його законним.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник відповідача Муха О. О. підтримав подану апеляційну скаргу з підстав та доводів, викладених в ній.

Представник позивача Денисенко Є. В. проти апеляційної скарги заперечив, вважаючи рішення суду першої інстанції законним.

Заслухавши доповідь судді Євграфової Є. П., пояснення представника позивача - Денисенка Є. В. та представника відповідача - Мухи О. О., дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву до неї, колегія суддів виходить з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, що 24.11.2022 о 17:20 год. по АДРЕСА_1 відбулася дорожньо-транспортна пригода (ДТП) між автомобілем «Skoda Octavia», д/н НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , та автомобілем «BMW X5», д/н НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 . При зіткненні обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Відповідно до змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 131552, який було складено щодо відповідача, водій ОСОБА_1 перед поворотом праворуч для заїзду до будинку за місцем свого проживання не врахував дорожню обстановку, не зайняв відповідне крайнє положення на проїзній частині, внаслідок чого відбулось зіткнення з автомобілем, що належить позивачу, який рухався у попутному напрямку.

Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23.12.2022 (справа № 369/12591/22) ОСОБА_1 визнано винуватим у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та звільнено від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП, обмежившись усним зауваженням, провадження у справі закрито.

Постановою Київського апеляційного суду від 16.02.2023 (справа № 369/12591/22) постанову суду від 23.12.2022 скасовано, а провадження в справі закрито на підставі п.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.

Задовольняючи позовні вимоги в повному обсязі, суд першої інстанції виходив із того, що правовідносини виникли у зв`язку з настанням обставин, які передбачені статями 1166, 1187 ЦК України, не є взаємопов`язаними із обставинами встановленими у справі № 369/12591/22 та не несуть пріоритетність один одному, оскільки спори хоч і виникли на підставі ДТП від 24.11.2022, однак керуються різними нормативно-правовими актами України і не є взаємопов`язаними щодо доказування. Вважаючи, що обставини встановлені при розгляді справи про адміністративне правопорушення № 369/12591/22 не є преюдиційними, суд першої інстанції взяв до уваги висновок експерта за результатами проведення автотехнічної та автотоварознавчої експертизи від 29.05.2024 № ВЕ-21/24 відповідно до якого в даній дорожній обстановці, при наявному для даної версії комплексі вихідних даних, дії водія автомобіля БМВ, реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_1 не відповідали вимогам пунктів 10.1, 10.6 ПДР України, і, з технічної точки зору, перебували в причинному зв`язку з виникненням аварійної обстановки та настанням даної ДТП. У той же час, в даній дорожній обстановці, у разі руху зі швидкістю 50,0 км/год., дії водія ОСОБА_2 не відповідали вимогам пункту 12.9 б) ПДР України, однак в його діях невідповідностей вимогам ПДР України, які б, з технічної точки зору, були умовою створення аварійної обстановки або перебували в причинному зв`язку з настанням цієї дорожньо-транспортної пригоди, не вбачається. З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що позивач надав докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із статтею 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

За змістом частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Аналіз положень статті 1166 ЦК України дозволяє дійти висновку про те, що загальною підставою деліктної відповідальності є протиправне, винне діяння заподіювача шкоди (цивільне правопорушення), яке містить такі складові: протиправна поведінка особи, настання шкоди, причинний зв`язок між ними та вина заподіювача шкоди.

Відповідно до висновків щодо застосування норм права, викладених у постанові Верховного Суду від 04.08.2020 у справі № 925/1478/16, протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди.

При цьому цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини заподіювача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень ЦК України щодо відшкодування шкоди, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди (постанова Верховного Суду від 27.12.2019 у справі № 686/11256/16-ц).

Відповідно до частини першої статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України).

Спір про відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, самим джерелам підвищеної небезпеки кожним із їх володільців перед іншим із них, вирішується за правилами статті 1188 ЦК України, а саме: шкода, завдана одному з володільців із вини іншого, відшкодовується винним; не відшкодовується шкода, завдана володільцю лише з його вини; за наявності вини всіх володільців розмір відшкодування визначається судом у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення (тобто залежно від ступеня вини кожного); у разі відсутності вини володільців у взаємному завданні шкоди жоден із них не має права на відшкодування. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 14.09.2022 у справі №441/756/18.

Відповідно до положень частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Відповідно до частини шостої статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Преюдиційні факти - це факти, встановлені рішенням чи вироком суду, що набрали законної сили. Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і визначається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішення у такій справі правовідносини.

Суб`єктивними межами є те, що у двох справах беруть участь одні й ті самі особи, чи хоча б одна особа, щодо якої встановлено ці обставини. Об`єктивні межі стосуються обставин, встановлених рішенням суду.

З огляду на викладене, встановлені у справі про адміністративне правопорушення обставини є обов`язковими для суду, що вирішує зазначений цивільній спір з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

При розгляді справи № 369/12591/22 про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП апеляційним судом було встановлено, що водій ОСОБА_1 здійснював маневр повороту праворуч не зупиняючи свій транспортний засіб, що підтверджується відеозаписом з камер відеоспостереження, який був досліджений в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції, на якому зафіксовані обставини дорожньо-транспортної пригоди за участю водіїв ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , останній мав технічну можливість попередити дане зіткнення, однак не дотримавшись вимог п.п. 2.3(б), 12.1, 13.1 ПДР та вимог п. 1.10 ПДР відповідно до зазначеного там терміну «тротуар», як наслідок призвело до виникнення дорожньо-транспортної пригоди. Схема дорожньо-транспортної пригоди, де зображено розміщення автомобілів «Skoda Octavia», д/н НОМЕР_2 та «BMW X5», д/н НОМЕР_1 , фотознімки, які містяться в матеріалах справи, висновок судового експерта за результатами проведення автотехнічної експертизи у справі про адміністративне правопорушення від 15.12.2022 № 189/22, а також характер і локалізація пошкоджень транспортних засобів в сукупності підтверджують доводи ОСОБА_1 про обставини ДТП та механізм зіткнення транспортних засобів, доводять відсутність вини у діях ОСОБА_1 у порушенні п. 10.4 ПДР та відсутність вчинення ним правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.

Отже питання невинуватості ОСОБА_1 у дорожньо-транспортній пригоді, що мала місце 24.11.2022, вирішено судовим рішенням, яке набуло законної сили й встановлені цим рішення обставини є обов`язковими під час вирішення даного цивільного спору з питань.

Вважаючи, що постанова Київського апеляційного суду у справі №369/12591/22 про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП, не має преюдиційного значення, суд першої інстанції фактично піддав сумніву стабільність судового акта, який набрав законної сили та істинність встановлених ним фактів.

Такі висновки є помилковими. У пунктах 60, 63 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ющенко та інші проти України» (заяви №№ 73990/01, 7364/02, 15185/02 і 11117/05) констатовано: «… право на справедливий судовий розгляд, яке передбачене пунктом 1 статті 6 Конвенції та розтлумачене в контексті принципів верховенства права та юридичної визначеності, містить вимогу непіддання сумніву рішення суду, коли він остаточно вирішив питання (див. рішення у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [GC], № 28342/95, п. 61)»; за відсутності будь-яких ознак того, що в іншому судовому провадженні мали місце якісь вади, Суд вважає, що нове вирішення тих самих питань може звести нанівець завершене раніше провадження, а це несумісно з принципом юридичної визначеності.

Висновок експерта Київської незалежної експертизи за № ВЕ-21/24 від 29.05.2024, проведеного на виконання ухвали Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 вересня 2023 року, за наведених обставин не має правового значення й не може спростовувати встановлений судовим рішенням факт відсутності вини у діях ОСОБА_1 .

Встановлений судом у вказаній справі №369/12591/22 факт невинуватості ОСОБА_1 у дорожньо-транспортній пригоді виключає можливість покладання на нього обов`язку із відшкодування завданої у наслідок ДТП позивачу шкоди, адже вина відповідача у заподіянні шкоди, як і протиправна поведінка, як обов`язкові складові для відшкодування майнової шкоди, відсутні.

За таких обставин у суду першої інстанції не було підстав для задоволення позову.

Посилання суду першої інстанції на правові позиції, викладені у постановах Верховного Суду від 03 травня 2022 року у справі № 450/4163/18, від 20 листопада 2019 року у справі №296/2509/16-ц не можуть бути прийняті до уваги, оскільки обставини справи вказаних справ із цією справою не є релевантними.

Враховуючи наведене, а також те, що доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження, рішення суду підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги в сумі 2 640 грн.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Мухи Олександра Олександровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 грудня 2024 року скасувати.

Ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги в сумі 2 640 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 14 березня 2025 року.

Судді: Є. П. Євграфова

Т. О. Писана

Д. Р. Гаращенко