Справа № 373/203/25
Номер провадження 2/373/350/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2025 року м. Переяслав

Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області в складі

головуючої судді Залеської А.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

установив:

Короткий виклад позовних вимог та їх обґрунтування

Представник позивача директор ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» Романенко М.Е. через підсистему «Електронний суд» звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором №101499828 від 29.07.2021 у розмірі 23250,00 грн. Також просив стягнути з відповідача судові витрати: 2422,40 грн судового збору; 6000,00 грн витрат на професійну правову допомогу.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним.

29.07.2021 ОСОБА_1 в Особистому кабінеті на офіційному веб-сайті ТОВ «МІЛОАН», подав Заявку (Анкету-заяву) №101499828 на отримання кредиту в розмірі 5000,00 грн строком на 30 днів, попередньо ознайомившись з умовами та Правилами надання фінансових кредитів ТОВ «МІЛОАН», що розміщені на веб-сайті Товариства.

ТОВ «МІЛОАН» направив ОСОБА_1 електронне повідомлення (SMS) з одноразовим ідентифікатором, при уведенні якого відповідач підтвердив прийняття умов Кредитного договору, який був відправлений кредитодавцем в особистий електронний кабінет ОСОБА_1 . У такий спосіб між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 було укладено електронний Договір про споживчий кредит №101499828 від 29.07.2021.

Кредитодавець ТОВ «МІЛОАН» надав відповідачу кредит у погодженому сторонами розмірі шляхом перерахування кредитнних коштів у сумі 5000 грн у день укладення договору (29.07.2021) на вказану позичальником платіжну картку.

Проте відповідач не повернув кредит у визначений договором строк, не сплатив комісію та відсотки за користування кредитом, чим істотно порушив умови договору та положення ст. ст. 526,527, 1054,1049 ЦК України.

12.11.2021 первісний кредитор ТОВ «МІЛОАН» у відповідності до умов кредитного договору та ст.ст. 512-514, 516, 517 ЦК України на підставі Договору відступлення прав вимоги №13Т відступило право грошової вимоги за кредитними договорами, у тому числі за договором №101499828 від 29.07.2021 до боржника ОСОБА_1 , новому кредитору - позивачу ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС».

Сума відступленої грошової вимоги до ОСОБА_1 складає 23250,00 грн, з яких: 5000 грн неповернутий кредит (тіло кредиту); 1000,00 грн комісія за надання кредиту; 17250,00 грн заборгованість за відсотками.

Після переходу до позивача права вимоги на адресу відповідача було направлено повідомлення про відступлення права вимоги від ТОВ «МІЛОАН» до ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» та інформацію про порядок погашення заборгованості новому кредитору, однак відповідач не здійснив жодного платежу ні первісному, ні новому кредитору.

За таких обставин ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», посилаючись на положення ст. 526, 1ч.1 ст. 625, 1054,1049, 1048 ЦК України просив суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 на свою користь усю кредитну заборгованість в розмірі 23250,00 грн, яку він, як новий кредитор, не змінював після переходу прави вимоги від первісного кредитора

Процесуальні рішення та дії у справі.

Ухвалою від 29.01.2025 відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідачу запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження подати відзив на позовну заяву, а також право заявити клопотання про розгляд справи в судовому засіданні. У встановлений судом відповідач відзиву на позов не подав та не направив суду будь-яких заяв чи клопотань з процесуальних питань. Поштову кореспонденцію від суду отримав 01.02.2025.

Зважаючи на відсутність відзиву на позов та клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні, суд не вбачає підстав для проведення судового засідання, а тому розглянув справу на підставі письмових матеріалів, поданих позивачем, як передбачено ч.5 ст. 279 та ч.2 ст. 191 ЦПК України

Фактичні обставини та оцінка доказав, наданих позивачем.

29.07.2021 ОСОБА_1 через особистий кабінет на офіційному веб-сайті ТОВ «МІЛОАН» подав заявку на отримання кредиту (Анкету-заяву) №101499828, в якій містяться: відомості про особу позичальника, суму кредиту 5000,00 грн, строк на який надається кредит - 30 днів, загальна сума до повернення (сукупна вартість кредиту) - 8250,00 грн, до якої включено: 1000,00 грн комісія за надання кредиту (20.00%), 2250,00 грн проценти за користування кредитом (1.50%). В Анкеті-заяві наявна таблиця, яка відображає процес оформлення та розгляду заяви позичальника №101499828, зокрема вказано, що заповнення заяви відбулось 29.07.2021 о 05:37:47, а підписання договору 29.07.2021 о 05:49:47 (а.с. 18).

Кредитором ТОВ «МІЛОАН» прийнято рішення по заяві № 101499828, згідно якого надається кредит в сумі 5000 грн на погоджений сторонами строк 30 днів зі сплатою комісії 20,00 % одноразово та процентів за ставкою 1,50% за кожен день користування кредитом (а.с.19).

Таким чином, 29.07.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» та ОСОБА_1 за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «МІЛОАН» був укладений електронний договір №101499828 про надання споживчого кредиту (а.с.20-28).

У п. 6.1 цього договору зазначається, що кредитний договір укладається в електронній формі в Особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства та доступний, зокрема через сайт товариства та/або мобільний додаток чи інші засоби. Відповідно до п. 6.2 договору, розміщені в особистому кабінеті позичальника проект цього кредитного договору або інформація з посиланням на нього є пропозицією товариства про укладення кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції надається Позичальником шляхом відправлення Товариству електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання цього кредитного договору про його укладення.

Згідно з п 6.3 договору позичальник, приймаючи пропозицію товариства, підтверджує, що він ознайомлений та погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами (у т.ч. Правилами, Паспортом споживчого кредиту та Графіком платежів) Договору в цілому та підтверджує своє ознайомлення і зобов`язується неухильно їх дотримуватися.

За змістом кредитного договору, сторони погодили такі істотні умови: суму кредиту 5000,00 грн (п.1.2); проценти за користування кредитом в розмірі 2250,00 грн, нараховані за ставкою 1.50 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (п.1.5.2) та сплату одноразової комісії за надання кредиту в розмірі 1000,00 грн, яка нараховується за ставкою 20.00% від суми кредиту (п.1.5.1), а також визначили строк надання кредиту (30 днів), тобто до 28.08.2021 (п.1.3, п. 1.4). Орієнтовна вартість кредиту склала 8250,00 грн (п. 1.5).

Додатком №1 до договору є Графік платежів, згідно якого у день закінчення строку, на який надається кредит, а саме: 28.08.2021 позичальник зобов`язаний повернути кредит 5000,00 грн; сплатити комісію 1000,00 грн та проценти 2250,00 грн. А всього до повернення: 8250,00 грн, що є вартістю кредиту (а.с.29).

Аналогічні відомості наведено і в Паспорті споживчого кредиту № 101499828 (а.с.30-31).

Відповідно до п.2.1 кредитного договору кошти кредиту надаються позичальнику шляхом зарахування їх на Картковий рахунок за реквізитами платіжної картки.

TOB «МІЛОАН» свої зобов`язання виконало, перерахувавши ОСОБА_1 5000,00 грн на картку MASTERCARD №516875*74, що підтверджено платіжним дорученням №30468511 від 29.07.2021 (а.с.32).

12.11.2021 ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» (новий кредитор) та ТОВ «МІЛОАН» (кредитор) уклали Договір відступлення прав вимоги №13Т, за умовами якого кредитор передає (відступає) новому кредитору права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за договорами кредиту, вказаними у Реєстрі Боржників, укладеними між кредитором і боржниками (а.с.35-43).

Відповідно до п. 6.1 цього Договору загальний розмір портфеля заборгованості боржників, права вимоги до яких відступаються, складає 50719567,86 грн. В якості компенсації за придбання (відступлення) прав вимоги новий кредитор сплачує кредиторові плату в розмірі, що на дату підписання договору складає 1960339,57 грн (п.7.1 договору).

Згідно Акту приймання-передачі Реєстру Боржників від 12.11.2021 до Договору відступлення прав вимоги № 13Т від 12.11.2021 кредитор за кредитними договорами ТОВ «МІЛОАН» передав новому кредитору ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» право вимоги до 2401 боржників на загальну суму заборгованості 50719567,86 грн (а.с.51).

Витягом з Додатку до договору №13Т від 12.11.2021 підтверджується, що ТОВ «МІЛОАН» відступило ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» право вимоги до боржника ОСОБА_1 за договором №101499828 від 29.07.2021 на загальну суму 23250,00 грн, з яких: 5000,00 грн тіло кредиту; 17250,00 грн відсотки; 1000,00 грн комісія (а.с.44).

Згідно долучених до позовної заяви Платіжних інструкцій у період з 25.11.2021 по 29.12.2021 ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» на рахунок ТОВ «МІЛОАН» переказало кошти згідно п. 7.1 Договору відступлення прав вимоги №13Т від 12.11.2021 (а.с. 52-54).

27.09.2024 представником позивача на адресу відповідача було направлено досудову вимогу про добровільну сплату заборгованості за кредитним договором в загальному розмірі 23250,00 грн (а.с.65-66).

На підтвердження наявності у відповідача кредитної заборгованості до позову додано складену первісним кредитором ТОВ «МІЛОАН» інформацію під назвою «Відомість про щоденні нарахування та погашення» за договором №101499828, яка охоплює розрахунковий період з 29.07.2021 по 27.10.2021 та ( а.с.33-34).

Згідно згаданої «Відомості» у день укладання кредитного договору, 29.07.2021 позичальнику ОСОБА_1 окрім наданого кредиту 5000,00 грн; нарахована та включена до заборгованості комісія 1000,00 грн, а також з 29.07.2021 почалось щоденне нарахування процентів по 75,00 грн за ставкою визначеною у п.1.5.2 договору (1,50% в день від суми кредиту), які за весь строк надання кредиту, визначений у п. 1.3 договору (30 днів), станом на 28.08.2021, склали 2250,00 грн (75,00 грн х 30 днів).

З «Відомість про щоденні нарахування та погашення» також вбачається, що відповідач ОСОБА_1 жодних платежів на погашення заборгованості не вносив. А тому, посилаючись на п.1.6. та п.2.3.1.2. договору, після закінчення строку надання кредиту, у період з 29.08.2021 по 27.10.2021 (за 60 днів) ТОВ «МІЛОАН» нарахував відповідачу відсотки на суму неповернутого кредиту за ставкою 5,00% в день, розмір яких склав 15000,00 грн (250,00 грн х 60 днів).

У підсумку згідно розрахунку, складеного первісним кредитором на 27.10.2021 позичальнику ОСОБА_1 визначено заборгованість в сумі 23250,00 грн, з яких: по тілу кредиту 5000, грн; по відсоткам 17250,00 грн; по комісії 1000 грн. (а.с. 34).

За даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» має зареєстрований вид економічної діяльності - надання інших фінансових послуг (крім страхування та пенсійного забезпечення) (а.с.69).

Правове регулювання спірних правовідносин.

Між сторонами існує спір, що виник з кредитних правовідносин, які регулюються нормами цивільного права про зобов`язання та договір, а також спеціальним Законом України «Про споживче кредитування» та Законом «Про захист прав споживачів».

Пункт 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України встановлює, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є зокрема договори та інші правочини.

За нормами ч.1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (ч.1, ч. 2 ст. 631 ЦК України).

У відповідності до ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

За правилами статті 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Відповідно до ч.1 ст. 641 ЦК України пропозицією укласти договір (офертою) є, зокрема, документи (інформація), розміщені у відкритому доступі в мережі Інтернет, які містять істотні умови договору і пропозицію укласти договір на зазначених умовах з кожним, хто звернеться.

За змістом ч.2 ст. 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору, яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції (акцептом), якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Особливості укладання договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

У статті 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

За змістом частин 3- 6 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Відповідно до ст. 12 Закону, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: 1) електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги»; 2) електронного підпису з одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; 3) аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Пунктом 6 статті 3 Закону «Про електронну комерцію» визначено, що підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні.

Верховним Судом у постановах від 12.01.2021 у справі №524/5556/19, від 10.06.2021 у справі №234/7159/20 наголошено, що підпис одноразовим ідентифікатором це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину тощо) вказується особа, яка створила замовлення.

Відповідно до положень ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст.1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

За змістом частини 2 статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 («Позика»), якщо інше не встановлено параграфом 2 («Кредит») і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (абз.2 ч. 1 ст. 1046 ЦК України).

Відповідно до ч.2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки, (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначається в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладання договору.

Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору (ч.3 ст. 1056-1 ЦК України)

За правилами ч.2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» для цілей обчислення реальної річної процентної ставки та денної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом. До загальних витрат за споживчим кредитом включаються: доходи кредитодавця у вигляді процентів; комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо; інші витрати споживача на додаткові /супутні послуги.

За змістом ст. 13 Закону «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та/або супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію"). Примірник договору про споживчий кредит, укладеного у вигляді електронного документа та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит.

Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно з ч.1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до змісту ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

За правилом ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом

Відповідно до ч.2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч.1 ст. 625).

Мотиви, з яких виходив суд при вирішенні спору сторін та висновки суду.

Згідно вимог ч.1 ст. 13 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За правилами ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до вимог ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до цих спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду.

Системний аналіз норм цивільного законодавства дає підстави для висновку, що істотними (основними) умовами кредитного договору є предмет грошові кошти (кредит), проценти за користування кредитом та строк, на який надається кредит. Умови щодо суми кредиту та розміру процентів становлять основне грошове зобов`язання у кредитному договорі, яке має виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

Кредитний договір може містити й інші (додаткові) умови, які випливають з його змісту та не суперечать закону, зокрема умови щодо відповідальності сторін, зміни процентної ставки під час строку кредитування, надання кредитодавцем додаткових та супутніх послуг тощо.

Конституційний Суд України у рішенні від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи ч. 4 ст. 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту.

Письмовими матеріалами доведено, що 29.07.2021 між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 було укладено Договір про споживчий кредит №101499828 в електронній формі, за умовами якого позичальнику ОСОБА_1 надано кредит в сумі 5000,00 грн на строк 30 днів до 28.08.2021. Сума до повернення (вартість кредиту) для позичальника становила 8250,00 грн, до якої окрім кредиту 5000,00 грн, включені проценти в розмірі 2250,00 грн, нараховані за ставкою 1,50% від суми кредиту за кожен день строку, на який надано кредит, та одноразова комісія банку за надання кредиту в розмірі 1000,00 грн (20,00% від суми наданого кредиту).

Отже, позичальник ОСОБА_1 відповідно до умов Кредитного договору, з урахуванням Графіку платежів, що є Додатком №1 до договору, зобов`язаний був 28.08.2021 повернути кредит 5000, грн, сплатити одноразову комісію 1000,00 грн та відсотки в сумі 2250,00 грн. Вартість кредиту для позичальника на момент укладання договору визначена кредитодавцем станом на 28.08.2021 та складала суму 8250,00 грн.

Також доведеною є та обставина, що 12.11.2021 за договором відступлення прав вимоги №13Т кредитодавець ТОВ «МІЛОАН» відступив позивачу ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» право вимоги до боржника ОСОБА_1 по заборгованості за Договором про споживчий кредит №101499828 від 29.07.2021 у загальному розмірі 23250,00 грн.

Вказана сума кредитного боргу та її складові: 5000,00 грн тіло кредиту; 17250,00 грн відсотки; 1000,00 грн комісія наведені у витягу з Додатку до договору відступлення прав вимоги №13Т від 12.11.2021 стосовно боржника ОСОБА_1 .

Перевіряючи обґрунтованість вимог нового кредитора (позивача у справі) про стягнення з боржника (відповідача) кредитної заборгованості у розмірі 23250,00 грн, суд не обмежується лише фактом переходу прав вимоги до нового кредитора та аналізує зміст кредитного договору, виконання договору сторонами, перевіряє правильність визначення розміру усіх складових цієї заборгованості на відповідність не лише умовам договору, а й вимогам закону.

У суду є підстави вважати, що кредитодавець ТОВ «МІЛОАН» свої зобов`язання за кредитним договором виконав та 29.07.2021 перерахував на картковий рахунок позичальника ОСОБА_1 кредитні кошти в сумі 5000,00 грн, оскільки до позовної заяви долучено платіжне доручення відповідного змісту.

З «Відомості про щоденні нарахування та погашення» за підписом директора ТОВ «МІЛОАН» видно, що відповідач після отримання кредиту не вніс жодного платежу на виконання свого грошового зобов`язання.

Простим арифметичним методом, використовуючи дані, вказані у «Відомості про щоденні нарахування та погашення», суд встановив, що в період з 29.07.2021 по 28.08.2021 (30 днів) кредитодавець ТОВ «МІЛОАН на підставі п.1.5.2 договору (процентна ставка 1,50 % в день) нарахував позичальнику ОСОБА_1 щоденні проценти по 75 грн, а всього: у сумі 2250,00 грн.

Отже, по закінченню, визначеного у п. 1.3 Договору про споживчий кредит строку на який надавався кредит (30 днів), станом на дату повернення кредиту (28.08.2021), вказану у п. 1.4 договору, відповідач ОСОБА_1 мав заборгованість: по кредиту 5000,00 грн, за комісією 1000,00 грн, за відсотками 2250,00 грн.

Тож, загальна заборгованість відповідача на кінець визначеного договором строку надання кредиту склала суму 8250,00 грн

Ця сума у п. 3 Паспорту споживчого кредиту та п.1.5 договору визначено орієнтовною загальною вартістю кредиту, а згідно Графіку платежів, наведеного в Додатку №1 до кредитного договору вартістю кредиту.

Водночас, на підставі складеної первісним кредитором «Відомості про щоденні нарахування та погашення» суд встановив, що у подальшому, тобто після закінчення строку, на який надавався кредит, з посиланням на пунктів 1.6., 2.3.1.2. Договору кредитодавець продовжив нарахування відсотків на суму неповернутого кредиту, але вже за вищою процентною ставкою (5,00% в день) та у період з 29.08.2021 по 27.10.2021 (ще 60 днів) здійснив нарахування відсотків по 250 грн щодня, загальний розмір яких склав 15000,00 грн (250,00 грн х 60 днів).

Таким чином, станом на 27.10.2021 згідно даних кредитодавця заборгованість ОСОБА_1 збільшилась до 23250,00 грн, за рахунок відсотків, які нараховані у сумі 17250,00 грн, до якої увійшли 2250,00 грн - відсотки нараховані у період строку, на який надавався кредит; 15000,00 грн - відсотки, нараховані понад строк, на який надано кредит, внаслідок не виконання позичальником кредитного зобов`язання у встановлений договором строк.

Суд, детально проаналізував умови договору щодо порядку та підстав нарахування відсотків, встановив їх юридичну природу та перевірив нарахування на відповідність умовам договору та вимогам закону.

Верховний Суд у постанові від 28.03.2018 (справа №444/9519/12) роз`яснив таке:

Проценти за користування кредитом проценти, які нараховуються в межах строку, на який надано кредит (позику). Такі проценти розуміються як проценти за правомірне користування чужими грошовими коштами, розмір яких визначається договором або законом, які сплачує позичальник. Порядок їх виплати врегульований ч. 1 ст. 1048 ЦК України.

Проценти за неправомірне користування чужими грошовими коштами проценти, які нараховуються внаслідок прострочення боржником виконання грошового зобов`язання. Порядок виплати цих процентів врегульований частиною 2 статті 625 ЦК України, у зв`язку з чим вони можуть бути нараховані та стягнуті після спливу визначеного кредитним договором строку кредитування.

Згідно правової позиції, викладеної у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12, провадження №14-10цс18), від 04 липня 2018 року (провадження №14-154цс18) та від 31 жовтня 2018 року (провадження №14-318цс18), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Пунктом 1.7 Договору про споживчий кредит №101499828 від 29.07.2021 визначено тип процентної ставки за цим договором фіксована.

Відповідно до п. 1.5.2. договору для нарахування процентів за користування кредитними коштами визначена ставка у розмірі 1,50% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Строк користування кредитом у п. 1.3договору визначений 30 днів, а дата повернення кредиту 28.08.2021 (п.1.4).

Визначена у п. 1.5.2 договору процентна ставка взята за основу при складанні Графіку платежів та визначення вартості кредиту.

Водночас, у п. 1.6 кредитного договору передбачена додаткова, так звана «стандартна (базова)» процентна ставка за користування кредитом, яка становить 5,00% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом понад строк.

Збільшена (у порівнянні з п. 1.5.2) процентна ставка згідно п. 1.6 договору не являється розрахунковою величиною процентів за користування кредитом під час дії договору (строку кредитування). Саме тому її розмір, та назва не згадується в Анкеті-заяві, де викладені основні (істотні) умови кредитування. Ця ставка також не взята за розрахункову величину при визначенні орієнтовної вартості кредиту, за цією ставкою не складався і Графік платежів.

Разом з тим, суд звернув увагу, що вказана у п.1.6 Договору процентна ставка (5,00% в день), використовується як розрахункова величина нарахування процентів у випадку прострочення позичальником грошового зобов`язання.

Так, зі змісту п. 2.3.1.2. кредитного договору слідує, що процентна ставка згідно п. 1.6 договору застосовується кожного наступного дня у випадку, так званої, односторонньої пролонгації договору, а саме: у разі, коли позичальник не повернув кредит в строк обумовлений сторонами та не вчинив дії, визначені у п. 2.3.1.1 договору, спрямовані на пролонгацію строку кредитування на попередніх умовах.

Також у п. 4.2 Кредитного договору визначено ще одну, аналогічну підставу застосування процентної ставки, передбаченої п. 1.6 договору (5,00% в день), в якості процентів, передбачених ст. 625 ЦК України, як відповідальність позичальника за прострочення (порушення) грошового зобов`язання.

Відповідно до ч.8 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачиться на користь споживача.

Аналіз положення п. 2.3.1.2. та п. 4.2 кредитного договору дає підстави для висновку, що в обох випадках вища за розміром процентна ставка, що вказана у п. 1.6 договору застосовується виключно поза строком на який надався кредит та у випадку неповернення кредиту у строки та на умовах, визначених договором.

З цього слідує висновок, що застосування вищої процентної ставки, вказаної у п. 1.6 договору в обох випадках (п. 2.3.1.2. та п. 4.2) має характер відповідальності позичальника, є стимулюючим засобом зобов`язати позичальника до виконання простроченого грошового зобов`язання з повернення кредиту.

Відповідно до п.6 Розділу IV Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування» у разі прострочення споживачем у період з 1 березня 2020 року до припинення зобов`язань за договором про споживчий кредит, укладеним до тридцятого дня включно з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», у тому числі того, строк дії якого продовжено після набрання чинності цим Законом, споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У тому числі, але не виключно, споживач у разі допущення такого прострочення звільняється від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, передбачених договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з інших причин, ніж передбачені частиною четвертою статті 1056-1 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті. Дія положень цього пункту поширюється, у тому числі, на кредити, визначені частиною другою статті 3 цього Закону.

Підсумовуючи все вищевикладене суд дійшов наступних висновків.

Оскільки матеріали справи не міститься доказів повернення позичальником ОСОБА_1 кредитодавцю ТОВ «МІЛОАН» або новому кредитору ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» отриманого кредиту (позики) у розмірі 5000,00 грн та одноразової комісії у розмірі 1000,00 грн., вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту та комісією є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про розмір відсотків, які підлягають стягненню з відповідача, суд враховує вищевикладені мотиви та такі обставини.

Умовами договору сторони погодили строк надання кредиту 30 днів (з 29.07.2021 по 28.08.2021) зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі, передбаченому п. 1.5.2 договору (1,5 % в день). Сума таких відсотків протягом строку кредитування для позичальника складає 2250,00 грн.

У п.2.2.2 кредитного договору заначено, що нарахування кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати наступної за днем надання кредиту по дату завершення строку кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування.

Згідно п.2.2.3 після спливу строку кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) нарахування процентів за користування кредитом припиняється.

Позивач ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» просить стягнути з відповідача проценти за користування кредитними коштами не лише за період строку кредитування, а й після закінчення цього строку - по 27.10.2021, нараховані за значно вищою ставкою, передбаченою у п. 1.6 договору (5,00 % в день), яка згідно п. 2.3.1.2. застосовується при пролонгації строку кредитування.

Виходячи з п.2.3.1.1 та 2.3.1.2 для продовження строку кредитування за цим пунктом позичальник має вчинити дії передбачені розділом 6 Правил надання фінансових кредитів, але загалом строк кредитування не може перевищувати 60 днів.

В досліджуваній ситуації представник позивача ніяк не обґрунтовує нарахування процентів поза межами строку, на який надавався кредит, за ставкою, вказаною у п. 1.6 договору, яка більш як у три рази перевищує ставку визначено у п. 1.5.2 договору.

Даних про застосування процедури пролонгації договору на таких умовах матеріали справи не містять. Графік платежів по нарахуванню та сплати процентів у період з 28.08.2021 по 27.10.2021 за ставкою 5,00 % в день не складався, вартість кредиту за таких умов не визначалась та до відому позичальника не доводилась.

Враховуючи, що договором про споживчий кредит № 101499828 від 29.07.2021, визначений строк його дії, який становить 30 днів, то саме протягом даного строку ТОВ «МІЛОАН» мало право нараховувати відповідачу передбачені цим договором відсотки, розмір яких згідно положень п.1.5.2 цього договору становить 1,5 % в день

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення із ОСОБА_1 процентів за кредитом, нарахованих внаслідок неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань, після спливу строку кредитування (з 29.08.2021 по 27.10.2021) є необґрунтованими, а тому задоволенню не підлягають

Разом з тим, суд бере до уваги, що ОСОБА_1 не вніс жодного платежу на погашення відсотків, нарахованих під час строку кредитування (30 днів), а тому станом на 28.08.2021 його заборгованість по відсоткам, що нараховані за ставкою вказаною у п. 1.5.2 договору, складає 2250,00 грн., які підлягають стягненню на користь позивача.

Отже, суд вбачає правові підстави для стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» заборгованість за Договором про споживчий кредит №101499828 від 29.07.2021 у загальному розмірі 8250,00 грн, яка складається з наступного: 5000,00 грн неповернутий кредит; 1000,00 грн несплачена комісія за надання кредиту; 2250,00 грн відсотки за користування кредитом;

Інший висновок суду не відповідав би з`ясованим обставинам та принципу законності і справедливості.

Розподіл судових витрат

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд оцінює витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність. Подібний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18.

За правилами ч.1 та ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать у тому числі витрати: на професійну правничу допомогу.

У позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача судовий збір 2422,40 гривень та витрати на професійну правову допомогу в сумі 6000,00 грн.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір 2422,40 грн, у розмірі визначеному Законом України про судовий збір, що підтверджується банківською квитанцією та випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету.

Понесені витрати на професійну правничу допомогу у сумі 6000 грн позивач підтверджує Договором №42649746 від 01.11.2024 укладеним ТОВ «ДЖІДЖИ ФІНАНС» з адвокатом Стародуб І.В; Додатковою угодою №101499828 від 30.12.2024 до Договору про надання правової допомоги від 01.11.2024, де звужено предмет договору та в п.1.2 визначено: здійснення представництва та захист клієнта у справі щодо стягнення кредитною заборгованості з ОСОБА_1 ; копією свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю на ім`я Стародуб І.В.; Детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Стародуб І.В. на загальну суму 6000 грн; Актом від 30.12.2024 на підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги.

За правилами ч.2 ст. 141 ЦПК України у разі часткового задоволення позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем визначено ціну позову сумою стягнення заборгованості 23250,00 грн.

Оскільки, суд частково задовольняє позовні вимоги на суму 8250,00 грн, що становить 35,48% від ціни позову, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 860,00 грн (2422,40 грн х 35,50%) та витрати на професійну правову допомогу в розмірі 2130,00 грн (6000,00 грн х 35,50 %).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 11-13, 76-81, 89, 141, 263-265, 274, 279 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» заборгованість за Договором про споживчий кредит №101499828 від 29.07.2021 в розмірі 8250,00 грн (вісім тисяч двісті п`ятдесят гривень), з яких: 5000,00 грн заборгованість за тілом кредиту; 2250,00 грн заборгованість за відсотками; 1000,00 грн несплачена комісія.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» понесені судові витрати в розмірі 2990,00 грн (дві тисячі дев`ятсот дев`яносто гривень), з яких: 860,00 грн судовий збір; 2130,00 грн витрати на професійну правничу допомогу.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано безпосередньо до суду Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.

Учасники справи:

позивач ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», адреса: вул. Симона Петлюри, 21/1, м. Бровари, Київська область, 07406; ;

відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Суддя А.О. Залеська