Справа № 366/3118/21
Провадження № 4-с/366/1/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.03.2025 с-ще Іванків

Іванківський районний суд Київської області у складі судді Слободян Н.П., за участю секретаря судового засідання Німченко Н.Ю., представника скаржника Капустіна В.В. (в режимі відеоконференції), стягувача ОСОБА_1 , розглянувши матеріали скарги Боржника, ОСОБА_2 , на дії Сквирського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), стягувач: ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

Скаржник ОСОБА_2 , через свого представника, адвоката Капустіна Р.М., звернувся в суд із скаргою на дії/бездіяльність Сквирського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), стягувач: ОСОБА_1 , і остаточні вимоги зводяться до такого (а.с. 54-56):

«1. Визнати неправомірними дії Сквирського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо незупинення виконавчого провадження № 77203646 та стягнення коштів з ОСОБА_2 в сумі 374 343,42 грн.

2. Визнати неправомірним розрахунок заборгованості зі сплати аліментів від 04.03.2025 року, складений головним державним виконавцем Сквирського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Качуринською Оксаною Василівною у виконавчому провадженні № 77203646.

3. Зобов`язати Сквирський відділ державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) скасувати постанови у виконавчому провадженні № 77203646:

- про арешт коштів боржника від 04.03.2025 року;

- про зняття арешту з коштів від 05.03.2025 року».

В обґрунтування скарги зазначили, що у провадженні Сквирського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) перебуває виконавче провадження №77203646 з примусового виконання судового наказу № 366/3118/21, виданого 03.12.2021 Іванківським районним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліментів в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з 15.11.2021 року і до досягнення дітьми повноліття.

В період з 13.02.2025 року по 24.02.2025 року головним державним виконавцем було проведено перевірку майнового стану ОСОБА_2 .

А 25.02.2025 року Стягувач звернулась з заявою, в якій просила починати стягувати аліменти з 01.01.2024 року.

Тож 04.03.2025 року, виходячи з інформації, наданої Державною податковою службою України про джерела доходів боржника, головним державним виконавцем було обчислено розмір заборгованості ОСОБА_2 по аліментним платежам за період з 01.01.2024 року по 31.12.2024 року в сумі 374 343,42 грн., в межах цієї суми накладено арешт на кошти боржника та направлено платіжну інструкцію до АТ «Приватбанку» щодо стягнення суми заборгованості.

Разом з тим, з початком російського вторгнення, ОСОБА_2 був мобілізований до Лав Збройних Сил України, а в період з 21.06.2022 року по 14.09.2024 року перебував у полоні (в місцях несвободи внаслідок збройної агресії проти України), що підтверджується довідкою №34/К-72д від 24.09.2024 року, виданою Службою безпеки України та випискою з Єдиного реєстру осіб, стосовно яких встановлено факт позбавлення особистої свободи внаслідок збройної агресії проти України.

При цьому, в період перебування в полоні, військовою частиною НОМЕР_1 йому нараховувалось грошове забезпечення, яке отримувала Стягувач ( ОСОБА_1 ), як опікунка його малолітніх дітей, отримавши з березня по серпень 2024 загалом 619 537,42 грн., що повністю покривало нараховану державний виконавцем суму.

Не повідомивши державному виконавцю про отримання коштів, належних відповідачу, та , подаючи заяву про стягнення аліментів, в тому числі за період їх фактичного отримання, стягувачем штучно створено умови для неправильного обчислення заборгованості та стягнення аліментів у розмірі 1/3 частини заробітку понад отримане 100% грошове забезпечення боржника.

Звернення боржника до державного виконавця про скасування довідки-розрахунку та інших процесуальних документів, пов`язаних із стягненням, проігнороване.

Таким чином боржник вважає неправомірними дії державного виконавця щодо не зупинення виконавчого провадження та стягнення коштів з боржника у сумі 374 343,42 грн., та просить визнати складений ним розрахунок заборгованості неправомірним та скасувати його. Крім того, просив зобов`язати зазначений ВДВС скасувати постанови державного виконавця про арешт коштів боржника від 04.03.2025 та про зняття арешту з коштів боржника від 05.03.2025.

У судовому засіданні представник скаржника підтримав остаточну редакцію вимог скарги, обґрунтовуючи її викладеним вище.

Стягувач у судовому засіданні зазначила, що вона, після отримання судового наказу у 2021 році не подавала його на примусове виконання. У 2024 році, коли вона вирішувала питання відправлення дитини за кордон, потрібно була згода батька (боржника). Саме коли вона вирішувала це питання, то в ТЦК, після її звернення дізнались про наявність їх спільних дітей (у документах боржника вони не були зазначені) і саме вони направили до в/ч документи відповідно. Оскільки боржник перебував у полоні то після цього їх до його звільнення з полону у вересні 2024 стали перераховувати належні йому кошти. Вона не знала, що отримані кошти мають враховуватися з рахунок аліментів, тому потім подала заяву державному виконавцю, щоб врахували ці суми в рахунок аліментів з моменту видачі судового наказу. Загалом у вирішенні скарги покладається на рішення суду.

У відзиві на скаргу в.о. начальника Сквирського ВДВС у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Н.Дяченко заперечуючи проти вимог скаржника, пояснила, що у цьому ВДВС перебуває на примусовому виконанні судовий наказ про стягнення з боржника користь стягувача, ОСОБА_1 аліментів. Виконавче провадження відкрите 13.02.2025. 26.02.2025 надійшла заява стягувача, в якій вона просила стягувати аліменти з 01.01.2024. 04.03.2025 державним виконавцем складено довідку-розрахунок заборгованості по сплаті аліментів згідно отриманих доходів божником (інформація ДПС про доходи в АСВП). Заборгованість станом на 31.12.2024 становить 374 343,42 грн. В той же день було державним виконавцем винесено постанову про накладення арешту на кошти божника на цю суму та виставлено платіжну інструкцію на рахунок боржника для списання суми боргу. 05.03.2025 на депозитний рахунок надійшла зазначена сума, а тому, 05.03.2025 державним виконавцем винесено постанову про зняття арешту з коштів. ( ці кошти і на даний час перебувають на депозитному рахунку) 06.03.2025 надійшла заява представника боржника про призупинення дій, спрямованих на стягнення коштів з боржника в межах ВП № 77203646 та про скасування довідки-розрахунку заборгованості від 04.03.2025 та інших процесуальних документів, пов`язаних із стягнення заборгованості. Тоді ж державним виконавцем зроблено запит до в/ч за місцем служби боржника. Відповідь ще не отримана. 20.03.2025 надійшла заява стягувача, у якій вона просила нарахувати боржнику заборгованість з 15.11.2021 ( дати видачу судового наказу), а також повідомила про отримання від боржника 619 537,42 грн. в рахунок плати аліментів. В.О. начальника ВДВС просила відмовити у задоволенні скарги, розглянувши справу без участі представника ВАДВС.

Суд, розглянувши скаргу, вважає, що вона підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що

03.02.205 до Сквирського ВДВС у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) надійшла заява ОСОБА_1 про прийняття до виконання виконавчого документу № 2-н/366/144/21 від 03.12.2021, виданого Іванківським районним судом Київської області щодо стягнення аліментів з боржника ОСОБА_2

13.02.2025 головним державним виконавцем Сквирського ВДВС у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) відкрите виконавче провадження № 77203646, про що повідомлено божника та стягувача.

13.02.2025 державним виконавцем отримано інформацію ДПС про доходи боржника в АСВП.

25.02.2025 надійшла заява стягувача, в якій вона просила стягувати аліменти з 01.01.2024.

04.03.2025 державним виконавцем складено довідку-розрахунок заборгованості по сплаті аліментів згідно отриманих доходів божником (інформація ДПС про доходи в АСВП). Заборгованість станом на 31.12.2024 становить 374 343,42 грн. В той же день було державним виконавцем винесено постанову про накладення арешту на кошти божника на цю суму та виставлено платіжну інструкцію на рахунок боржника для списання суми боргу.

05.03.2025 на депозитний рахунок надійшла зазначена сума, а тому, 05.03.2025 державним виконавцем винесено постанову про зняття арешту з коштів. ( Ці кошти і на даний час перебувають на депозитному рахунку).

06.03.2025 надійшла заява представника боржника про призупинення дій, спрямованих на стягнення коштів з боржника в межах ВП № 77203646 та про скасування довідки-розрахунку заборгованості від 04.03.2025 та інших процесуальних документів, пов`язаних із стягнення заборгованості. Тоді ж державним виконавцем зроблено запит до в/ч за місцем служби боржника. Відповідь ще не отримана.

20.03.2025 надійшла заява стягувача, у якій вона просила нарахувати боржнику заборгованість з 15.11.2021 ( дати видачу судового наказу), а також повідомила про отримання від боржника 619 537,42 грн. в рахунок плати аліментів.

Суд вважає зазначені дії (щодо не зупинення виконавчого провадження за заявою боржника (в період до 14.03.2025) та рішення Сквирського ВДВС у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) щодо нарахування накладення арешту на кошти боржника та наступного зняття такого арешту з причини стягнення нарахованих коштів неправомірними, з огляду на таке.

Суд погоджується з аргументами представника скаржника, який зазначає, що відповідно до п.17 ч.1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі позбавлення особи особистої свободи внаслідок збройної агресії проти України, що встановлюється згідно із Законом України «Про соціальний і правовий захист осіб, стосовно яких встановлено факт позбавлення особистої свободи внаслідок збройної агресії проти України, та членів їхніх сімей».

Згідно з ч. 12 ст. 35 Закону України «Про виконавче провадження», у випадку, передбаченому пунктом 17 частини першої статті 34 цього Закону, виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій на час позбавлення особи особистої свободи та протягом шести місяців після звільнення такої особи.

Крім того, відповідно до ч.1 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист осіб, стосовно яких встановлено факт позбавлення особистої свободи внаслідок збройної агресії проти України, та членів їхніх сімей», особи, стосовно яких встановлено факт позбавлення особистої свободи внаслідок збройної агресії проти України, на час позбавлення особистої свободи та протягом шести місяців після звільнення звільняються від обов`язку виконання зобов`язань, а також від нарахування та сплати (передання) неустойки (штрафу, пені) за порушення зобов`язань. Після звільнення такі особи мають право на проведення реструктуризації їхньої заборгованості.

З огляду на викладене, враховуючи зазначені соціальні гарантії для осіб, які перебувають в полоні, отримавши відповідну інформацію та документи, які її підтверджують, державний виконавець мав зупинити дії у виконавчому провадженні до 14.03.2025, поновивши їх саме з цієї дати.

У судовому засіданні безспірно встановлено, що у період перебування боржника в полоні, стягував отримала за період з квітня 2024 по вересень 2024 загалом 619 537,42 грн., що підтверджується інформацією про рух коштів по рахунку стягувача, яку вона особисто надала суду. Про факт отримання цих коштів, подаючи заяву про примусове стягнення аліментів, вона державного виконавця не повідомила.

Формуючи довідку-розрахунок заборгованості, державний виконавець виходив з того, що боржник продовжує проходити військову службу, і відповідні нарахування щомісяця зазначені у розмірі понад 30 000 грн. Розрахунок здійснений без врахування отриманих стягувачем коштів (100% доходу божника за період з квітня по вересень 2024), а також без урахування того факту, що з жовтня 2024 він вже не є військовослужбовцем і, відповідно розмір його доходів суттєво змінився. Відтак складена довідка-розрахунок не може вважатися правомірним і має бути скасований.

Відтак, як наслідок має бути скасовано постанову про арешт коштів боржника та зняття такого арешту у зв`язку із стягнення коштів, оскільки вони вчинені на підставі довідки-розрахунку, який судом визнається неправомірним.

У прохальній частині скарги представник скаржника просив зобов`язати сквирський ВДВС скасувати зазначені постанови про арешт коштів від 04.03.2025 та про зняття арешту від 05.03.2025.

Однак, Законом № 4094-IX від 21.11.2024 ч.2 ст. 451 ЦПК України викладена у такій редакції «У разі встановлення обґрунтованості скарги суд скасовує оскаржувані рішення та визнає оскаржувані дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника)».

З огляду на викладене, суд має повноваження самостійно скасувати оскаржувані постанови.

Згідно з ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Ч. 3 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення, дії або бездіяльність державного виконавця також можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Відповідно до ч. 5 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Вирішуючи питання про скасування постанов, суд враховує, що передбачений частиною першою статті 74 Закону України "Про виконавче провадження"та статтею 447 Цивільного процесуального кодексу України судовий захист прав та законних інтересів, порушених рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця, має бути ефективним, зокрема, доступним для тих, кого він стосується, спроможним запобігти виникненню або продовженню стверджуваного порушення та не залежати від дій, які виконавець вчиняє на свій розсуд.

За таких обставин, з метою ефективного захисту прав, суд скасовує постанови державного виконавця Сквирського ВДВС у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Качуринської О. про скасування процесуальних документів від 04.03.2025 (про арешт коштів боржника) та від 05.03.2025 (про зняття арешту з коштів) у виконавчому провадженні № 77203646.

Про наявність у суду повноважень на скасування постанов посадових осіб державної виконавчої служби зазначено у висновку Великої Палати Верховного Суду,який викладений в постанові від 16.11.2022 року у справі № 910/7310/20 (провадження № 12-23гс22).

На підставі наведеного, керуючись ст. 450-452 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву задовольнити.

1.Визнати неправомірними дії Сквирського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального

правління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо не зупинення виконавчого провадження № 77203646 та стягнення коштів з ОСОБА_2 в сумі 374 343,42 грн.

2. Визнати неправомірним та скасувати розрахунок заборгованості зі сплати аліментів від 04.03.2025 року, складений головним державним виконавцем Сквирського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Качуринською Оксаною Василівною у виконавчому провадженні № 77203646.

3. Скасувати постанови головного державного виконавця Сквирського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Оксани Качуринської у виконавчому провадженні № 77203646:

- про арешт коштів боржника від 04.03.2025 року;

- про зняття арешту з коштів від 05.03.2025 року.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали виготовлений 31.03.2025.

Суддя Н.П.Слободян