РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.04.2025 року Володимир-Волинський міський суд Волинської області під головуванням судді Пустовойт Т.В., з участю секретаря Мазій І.В., розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Володимирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами, в порядку спадкування за законом, про визнання права на завершення приватизації земельних ділянок, в порядку спадкування за законом

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами, в порядку спадкування за законом, про визнання права на завершення приватизації земельних ділянок, в порядку спадкування за законом.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_3 в селі Суходоли Володимир Волинського (тепер Володимирського) району Волинської області, заповіту на належну їй квартиру, яка знаходиться в АДРЕСА_1 , на земельну ділянку, загальною площею 0.44 гектарів, в тому числі земельну ділянку, площею 0.08 гектарів, для обслуговування будівель, в тому числі земельну ділянку, площею 0.36 гектарів, для ведення особистого селянського (бувшого особистого підсобного) господарства, які згідно із рішенням сесії Зарічанської сільської ради Володимир Волинського району Волинської області від 18 серпня 1997 року № 7/8, були передані ОСОБА_3 у приватну власність, вона не залишила, а тому після її смерті відкрилася спадщина за законом на належне їй майно.

Окрім неї є спадкоємець першої черги, за законом, а саме її рідна сестра відповідачка по справі - ОСОБА_4 , однак остання відмовилася від вказаної вище спадщини і на спадщину матері не притендує.

Зазначає, що після усного звернення до Володимирської державної нотаріальної контори, державним нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину, після смерті її матреі їй було відмовлено через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів, у зв`язку з чим вона змушена була звернутися до суду із зазначеним позовом.

Просить визнати за нею право власності на спадкове майно, а саме на квартиру, яка знаходиться в АДРЕСА_1 , яку вона успадкувала за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , право на завершення приватизації та реєстрації права власності відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", на земельну ділянку, загальною площею 0.44 гектарів, в тому числі земельну ділянку, площею 0.08 гектарів, для обслуговування будівель, в тому числі земельну ділянку, площею 0.36 гектарів, для ведення особистого селянського (бувшого особистого підсобного) господарства, які згідно із рішенням сесії Зарічанської сільської ради Володимир Волинського району Волинської області від 18 серпня 1997 року № 7/8, були передані у приватну власність ОСОБА_3 , в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1

В підготовче судове засідання позивачка на розгляд справи не з`явилась, надала до суду письмову заяву згідно якої позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити та слухати справу у її відсутність.

Відповідачка ОСОБА_2 в підготовче судове засідання не з`явилась, подала суду письмову заяву, згідно якої заявлені позовні вимоги визнала у повному обсязі, просила суд слухати справу у її відсутність.

З урахуванням вищезазначеного суд вважає за можливе провести розгляд справи у підготовчому судовому засіданні за відсутності сторін на підставі наявних у справі письмових доказів та у відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступних висновків.

Згідно із ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Так, частиною четвертою статті 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Таким чином, ЦПК України допускає ухвалення рішення в підготовчому судовому засіданні і в правовідносинах, що виникли між сторонами відповідач позов визнав (див. пункт 5), таке визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тобто в даному випадку наявні законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову в підготовчому судовому засіданні.

Відповідно до статей 12, 13 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних обов`язків, передбачених законом.

Суд, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог статей 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження.

Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Як стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 .

Згідно копії Витягу з погосподарської книги № 18 за 2024 рік , виданої Виконавчим комітетом Володимирської міської ради Волинської області вбачається, що згідно із записом в погосподарській книзі будинок з надвірними будівлями і спорудами належить ОСОБА_5 і знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Рік побудови будинку 1960.

Згідно довідки № 192 від 11.06.2024, виданої Виконавчим комітету Володимирської міської ради Волинської області вбачається, що згідно погосподарських книг по с.Суходоли рахується господарство головою якого була ОСОБА_3 яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . На день смерті була зареєстрована та постійно проживала по АДРЕСА_1 , разом з нею були зареєстровані та проживали за однією адресою її дочка ОСОБА_2 , онука ОСОБА_6 , дочка ОСОБА_1 , онука ОСОБА_7 , онука ОСОБА_8 , що дає підставу вважати позивачку такою, що прийняла спадщину в силу ч.3 ст.1268 ЦК України, оскільки на час відкриття спадщини проживала разом із спадкодавцем.

Судом встановлено, що після смерті ОСОБА_3 залишилось спадкове майно, яке складається з квартири з надвірними будівлями та спорудами, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , право на завершення приватизації та реєстрації права власності відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", на земельну ділянку, загальною площею 0.44 гектарів, в тому числі земельну ділянку, площею 0.08 гектарів, для обслуговування будівель, в тому числі земельну ділянку, площею 0.36 гектарів, для ведення особистого селянського (бувшого особистого підсобного) господарства, які згідно із рішенням сесії Зарічанської сільської ради Володимир Волинського району Волинської області від 18 серпня 1997 року № 7/8, були передані ОСОБА_3 у приватну власність.

Пережилого подружжя немає.

Заповіт від імені покійної Зарічанською сільською радою не посвідчувався, заборони чи арешту на майно не накладено.

Судом встановлено, що крім позивачки по справі є спадкоємець за законом, а саме: рідна дочка померлої, відповідачка по справі ОСОБА_2 , проте остання від прийняття спадщини в установленому законом порядку відмовилася на користь позивачки, що стверджується її письмовою заявою, яка знаходяться в матеріалах справи.

Як вбачається з копії свідоцтва про народження (виданим повторно) серії НОМЕР_2 від 24.01.2025 позивачка ОСОБА_1 являється рідною дочкою померлої ОСОБА_5 .

Судом встановлено, що відповідачка ОСОБА_1 05.12.1985. одружилась та змінила дошлюбне прізвище " ОСОБА_9 " на " ОСОБА_10 ", що стверджується відміткою в паспорті.

Як вбачається з копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 відповідачка ОСОБА_2 являється рідною дочкою померлої ОСОБА_5 .

Судом встановлено, що відповідачка ОСОБА_2 одружилась та змінила дошлюбне прізвище " ОСОБА_9 " на " ОСОБА_11 ", що стверджується копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_4 від 02.01.2008.

Згідно копії Витягу з погосподарської книги № 18 за 2024 рік , виданої Виконавчим комітетом Володимирської міської ради Волинської області вбачається, що згідно із записом в погосподарській книзі будинок з надвірними будівлями і спорудами належить ОСОБА_5 і знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Рік побудови будинку 1960.

Згідно п.п.6,7 Наказу Центрального Статистичного Управління СРСР «Про затвердження форм та Інструкції по веденню господарського обліку в сільських Радах народних депутатів» № 5-24/25 від 12.05.1985 року, дані погосподарських книг були звітом про житлові будинки, що знаходиться на праві приватної власності громадян.

Як вбачається з копії архівного Витягу з Рішення сесії Зарічанської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області про передачу земельних ділянок у приватну власність від 18.08.1997 № 7/8, ОСОБА_3 , передано у безкоштовну приватну власність земельні ділянки, з 0,44 га для обслуговування житлового будинку і господарських будівель, 0,36 га для ведення особистого підсобного господарства та 0,08 га для обслуговування будівель в с.Суходоли Володимир-Волинського району Волинської області.

Відповідно до відповіді державного нотаріуса Володимир-Волинської державної нотаріальної контори 06.02.2025/82-01-16, позивачці було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на нього.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялись внаслідок його смерті.

Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

На підставі статей 1216,1217,1218 ЦК спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У відповідності до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Частиною 3ст.1296 ЦК України встановлено, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини, як це визначено в ст.81 ч.1 п. г Земельного кодексу України.

Положеннями ч.1ст.116 ЗК України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають право власності на земельні ділянки із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень.

Відповідно до ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав.

Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п. 1 ч. 3 ст. 152 ЗК України. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення, що передбачено ч. 1 ст. 1225 ЦК України.

Пунктом «а» ч.3ст.152 ЗК України передбачено, що захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання права.

У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.03.2019 у справі №350/67/15-ц (провадження № 14-652цс18), а також у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 17.04.2019 у справі №723/1061/17 (провадження №61-26091св18) викладено правовий висновок про можливість визнання в порядку спадкування права на завершення приватизації земельної ділянки, який полягає в наступному.

Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п. 1 розділу X «Перехідні положення» Земельного Кодексу України.

На підставі абз. 2 п. 1 розділу X «Перехідні положення» ЗК України рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок» (втратив чинність на підставі Закону України від 14 вересня 2006 року № 139-V) є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку (п. 1 розділу X доповнено абз. 2 згідно із Законом від 16 вересня 2008 року № 509-VI). Якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку.

Рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку.

Відповідно до п. 3.5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 4-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно ст.125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органом місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акту про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.

Відповідно до Законів України «Про державний земельний кадастр» та «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» з 1 січня 2013 року державні акти на право власності на земельну ділянку не видаються. Натомість, згідно зі ст.18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», правовстановлюючим документом, що посвідчує право власності на земельну ділянку, яка передана фізичним та юридичним особам шляхом безоплатної передачі із земель державної чи комунальної власності за рішенням органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, є свідоцтво про право власності на нерухоме майно.

Як вбачається з представленого позивачкою копії Архівного витягу з Рішення про передачу земельних ділянок у приватну власність від 18.08.1997 № 7/8 Зарічанської сільської ради Володимир-Волинського району, Волинської області, ОСОБА_3 , передано у безкоштовну приватну власність земельну ділянку площею 0,44 га для обслуговування житлового будинку і господарських будівель, 0,36 га для ведення особистого підсобного господарства та0,08 га для обслуговування будівель в с.Суходоли, Володимир-Волинського району, Волинської області.

За життя ОСОБА_3 , зареєструвати у встановленому законом порядку право власності на вказані земельні ділянки не встигла, оскільки померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Оскільки, приватизація вказаних земельних ділянок не завершена видачею правовстановлюючого документа, нотаріус відмовив позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказані земельні ділянки.

Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.

Якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування, до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку.

Зазначений висновок міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 14-652цс18.

Виходячи з вимог ст.41 Конституції України, ст.5 ЦПК України суд вважає, що порушене право позивачки підлягає захисту шляхом визнання за нею права на завершення процедури приватизації земельної ділянки площею 0,25 га для обслуговування житлового будинку і господарських будівель та 0,60 га для ведення особистого підсобного господарства в с.Суходоли, Володимир-Волинського району, Волинської області в порядку спадкування за заповітом та одержання документів, що посвідчують право власності на дані земельні ділянки, приватизацію яких розпочала на підставі рішення про передачу земельних ділянок у приватну власність від 18.08.1997 № 7/8 Зарічанської сільської ради Володимир-Волинського району, Волинської області ОСОБА_3 та не завершила у зв`язку зі смертю. Це право не залежить від наявності у спадкоємця особистого права на приватизацію землі.

Врахочуючи викладене, надавши мотивовану оцінку кожному аргументу, наведеному позивачкою у позовній заяві, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд, з урахуванням відсутності заперечень з боку відповідачки, дійшов висновку, що позивачка має право успадкувати майнові права спадкодавця як спадкоємець за заеоном, оскільки вона прийняла спадщину після смерті матері.

Керуючись ст.ст.328, 346, 1217-1218, 1258, 1262, 1268-1270 ЦК України, керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 200, 206, 247, 258, 259 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами, в порядку спадкування за законом, про визнання права на завершення приватизації земельних ділянок, в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_5 , яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 право власності на спадкове майно, а саме на: на квартиру АДРЕСА_3 , право на завершення приватизації та реєстрації права власності відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", на земельну ділянку, загальною площею 0.44 гектарів, в тому числі земельну ділянку, площею 0.08 гектарів, для обслуговування будівель, в тому числі земельну ділянку, площею 0.36 гектарів, для ведення особистого селянського (бувшого особистого підсобного) господарства, які згідно із рішенням сесії Зарічанської сільської ради Володимир Волинського району Волинської області від 18 серпня 1997 року № 7/8, були передані у приватну власність ОСОБА_3 , в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене у відповідності до п.п.15.5 п.15 ч.1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи до Волинського апеляційного суду через Володимир-Волинський міський суд шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя: Тетяна Пустовойт