УХВАЛА

31 березня 2025 року

м. Київ

справа № 686/16801/22

провадження № 61-3769ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Шиповича В. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 січня 2023 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 27 лютого 2025 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2022 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

Заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 січня 2023 року позов задоволено. Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 06 листопада 1988 року виконавчим комітетом Пасічнянської сільської ради Старосинявського району Хмельницької області (актовий запис № 13), розірвано.

Не погодившись із заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 січня 2023 року, ОСОБА_1 подала заяву про його перегляд.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 грудня 2024 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 03 січня 2025 року у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) залучено ОСОБА_3 і ОСОБА_4 до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача.

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 27 лютого 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.Заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 січня 2023 року залишено без змін.

У касаційній скарзі, поданій 21 березня 2025 року до Верховного Суду, ОСОБА_1 просить скасувати заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 січня 2023 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 27 лютого 2025 року, справу направити на новий розгляд.

Частиною першою статті 394 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки судові рішення у цій справі не підлягають касаційному оскарженню.

Згідно із статтею 129 Конституції України та статтями 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», частина четверта статті 10 ЦПК України), умови прийнятності касаційної скарги відповідно до норм національного законодавства можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Касаційний перегляд справи вважається екстраординарним.

Обмеження доступу до Верховного Суду охоплюється загальновизнаною легітимною метою встановленого законодавством вартісного порогу для скарг, що подаються на розгляд суду касаційної інстанції, яка полягає в тому, щоб забезпечувати розгляд у Верховному Суді, з огляду на саму суть його функцій, лише справ необхідного рівня значущості.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же статті ЦПК України.

Розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Встановлення у процесуальному законі виняткових підстав для касаційного оскарження судових рішень у малозначних справах (справах незначної складності) та справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, лише у тих випадках, коли таке оскарження є дійсно необхідним (зокрема, коли касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу), має гарантувати право на остаточне та обов`язкове до виконання судове рішення, сприяти стабільності й визначеності у цивільних правовідносинах, слугувати суспільним інтересам щодо забезпечення єдності судової практики й розвитку права.

Конституційний Суд України у Рішенні від 22 листопада 2023 року № 10-р(ІІ)/2023 дійшов висновку, що припис пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, який встановлює один з «фільтрів» для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, є зрозумілим за змістом та передбачним за наслідками застосування. Зазначений припис ЦПК Українитакож має правомірну мету - додержання принципу остаточності судового рішення (res judicata) як одного з аспектів вимоги юридичної визначеності. Пункт 2 частини третьої статті 389 цього Кодексу містить домірні засоби законодавчого внормування процесуальних відносин щодо відкриття касаційного провадження.

Пунктом 4 частини шостої статті 19 ЦПК України передбачено, що малозначними справами є справи про розірвання шлюбу.

Предметом позову у цій справі є вимога про розірвання шлюбу. Таким чином ця справа віднесена процесуальним законом до категорії малозначних.

Отже судові рішення у цій справі за загальним правилом не підлягають касаційному оскарженню.Норми процесуального закону, якими врегульовано процедуру доступу до суду касаційної інстанції, слід визнати такими, що відповідають критеріям правової визначеності та передбачуваності.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що касаційна скарга стосується питання, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, оскільки судами попередніх інстанцій нівельовано поняття належного повідомлення учасників справи. Також вказує, що ця справа має виняткове значення для неї, оскільки судами порушено її право на шлюб та сім`ю, суди попередніх інстанцій безпідставно втрутилися у сімейні відносини та розірвали шлюб без згоди та волі сторін. Також судами порушено право на доступ до суду.

Верховний Суд, взявши предмет позову (розірвання шлюбу), складність справи, встановлені судами попередніх інстанцій обставини, оцінивши доводи касаційної скарги, вважає, що наведені заявницею аргументи не свідчать про наявність підстав для перегляду у касаційному порядку судових рішень у цій справі.

Незгода заявниці з висновками судів попередніх інстанцій не свідчить про фундаментальне значення вирішених у цій справі питань для формування єдиної правозастосовчої практики. Можливий вплив бажаного для заявниці висновку щодо застосування норм права на саму заявницю не підтверджує такий фундаментальний характер. Доводи заявниці щодо порядку її повідомлення судом першої інстанції були оцінені належним чином апеляційним судом, взято також до уваги, що справа перебувала у провадженні суду першої інстанції п`ять місяців.

Заявницею не обґрунтовано, щоця справа про розірвання шлюбу має виняткове значення для неї. Колегією суддів взято до уваги, що у позовній заяві ОСОБА_2 заявляв, що протягом останніх дев`яти років сторони не підтримують шлюбні відносини, а щодо свого майна, як вказує заявниця, ОСОБА_2 склав заповіт, яким все своє майно заповів донькам.

Повноваження суду касаційної інстанції не можуть використовуватися для здійснення нового судового розгляду справи та переоцінки доказів, яким було надано належну оцінку судами попередніх інстанцій.

Отже, випадків, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню, у цій справі не встановлено Верховним Судом.

Подібний підхід застосований в ухвалі Верховного Суду від 19 лютого 2024 року у справі № 466/6065/18.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскільки ОСОБА_1 подала касаційну скаргу на судові рішення, що згідно з приписами ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі належить відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини третьої статті 389, частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 січня 2023 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 27 лютого 2025 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про розірвання шлюбу.

Копію ухвали та додані до касаційної скарги матеріали надіслати особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Синельников

О. М. Осіян

В. В. Шипович