ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 636/2966/24 Провадження № 2/636/1262/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2025 року Чугуївський міський суд Харківської області у складі: головуючого - судді Гніздилова Ю.М., при секретарі Ксиловській О.О., за участю розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Чугуєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визнання батьківства, третя особа: Чугуївський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , про визнання батьківства, третя особа: Чугуївський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги наступним. ОСОБА_1 , знаходився у фактичних шлюбних стосунках з ОСОБА_2 , але шлюб не зареєстрували. ІНФОРМАЦІЯ_1 у відповідачки народилася донька, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 . ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не перебували в зареєстрованому шлюбу, при народження їх доньки, тому Чугуївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, запис про батька був зроблений зі слів матері, відповідно до ч.1 ст.135 СК України, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян від 24 квітня 2024 року. Позивач подати спільну заяву до відповідного відділу реєстрації актів цивільного стану, в порядку ст. 126 Сімейного кодексу України, разом я не мав можливості, оскільки проходив військову службу у Збройних силах України. Також, через непорозуміння, які виникли сторонами, на час реєстрації дочки, її мати, ОСОБА_2 не бажала подавати спільну заяву до органу ДРАЦС щодо реєстрації народження дитини. 21 жовтня 2022 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений шлюб оскільки між ними були налагоджені відносини та разом виховують спільно їх дитину.

У зв`язку з цим ОСОБА_1 просить суд визнати батьківство і внести відповідні зміни до актового запису про народження доньки ОСОБА_3 .

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити.

В судове засідання ОСОБА_2 не з`явилась, надала до суду заяву, в якій позов визнала, не заперечувала проти його задоволення.

Представник третьої особи Чугуївського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судове засідання не з`явився, надавши заяву, в якій просив слухати справу в його відсутності, не заперечував проти задоволення позовної заяви.

Зважаючи на ці обставини, суд керується ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), яка згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, та яка визначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Строки, встановлені Цивільним процесуальним кодексом України, є обов`язковими для судів та учасників судових процесів, оскільки визначають тривалість кожної стадії процесу або час, протягом якого має бути вчинено процесуальну дію (наприклад, строк оскарження судового рішення, строк подачі зауважень щодо журналу судового засідання). Зазначене є завданням цивільного судочинства та кримінального провадження (стаття 1 ЦПК, стаття 2 КПК). Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

Європейський суд з прав людини, вирішуючи питання про дотримання права на справедливий суд, передбаченого пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, у контексті оцінки дій сторони в справі, спрямованих на захист свого права, або її бездіяльності, дійшов з урахуванням принципів, що випливають з прецедентної практики Суду, висновків про те, що: одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності; «право на суд» не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави; сторона в розумні інтервали часу має вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження; право на вчинення процесуальних дій стороною або щодо певної сторони не є необмеженим, позаяк обмежується, зокрема, необхідністю дотримання прав іншої сторони в процесі та власне необхідністю забезпечити дотримання права на справедливий суд у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції (рішення від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (п.п. 52, 53, 57 та ін.); рішення від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» (п.п. 40, 41, 42 та ін.). У рішенні Європейського Суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторони мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

Суд вважає, що докази, які є в матеріалах справи є повними та достатніми для розгляду справи по суті за відсутності учасників процесу, належних чином повідомлених.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого Виконавчим комітетом Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області ОСОБА_3 , народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , в графі «Батьки» значаться: батько ОСОБА_4 , мати ОСОБА_5 .

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 від 21 жовтня 2022 року, виданого Павлоградським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ОСОБА_1 та ОСОБА_6 зареєстрували шлюб 21 жовтня 2022 року, про що складено відповідний актовий запис за № 1067.

Відповідно до довідки, виданої головою ОСББ «Добробут Чугуєва», ОСОБА_2 проживає разом із донькою- ОСОБА_7 та чоловіком ОСОБА_1 .

Згідно п. 4 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні. У таких справах позови осіб, зазначених у ч. 3 ст. 128 СК, приймаються до судового розгляду, якщо, зокрема, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері (ч. 1 ст. 135 СК).

Згідно ч. ч. 3, 4 ст. 128 СК України, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений, зокрема, матір`ю. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч. ч. 1, 2 ст. 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду.

Підставою для визнання батьківства є будь - які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

За таких обставин справи, згідно з ч. 4 ст.174 ЦПК України, суд ухвалює рішення про задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 128, 135 СК України, Постановою № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», ст. ст. 10, 11, 15, 60, 61, 130, 174, 208, 210, 212 215, 218 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визнання батьківства, третя особа: Чугуївський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції - задовольнити.

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 батьком малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилася в м. Павлоград, Дніпропетровської області.

Зобов`язати Чугуївський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, внести зміни до актового запису за № 2 від 21 січня 2019 року про народження, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , складеного Чугуївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, вказавши у відомостях про батьківство батьком дитини: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_3 , уродженця м. Костянтинівка, Донецької області, громадянина України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Гніздилов Ю.М.