Справа № 175/9067/23
Провадження № 2/175/480/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2025 року смт. Слобожанське

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області

в складі: головуючого судді Бойко О.М.

секретаря судового засідання Кальченко Ю.О.

за участі: позивача (у відеоконференції) Сокирки І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Краматорської міської Ради, третя особа: Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради, про відшкодування шкоди завданої незаконною бездіяльністю,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2023 року до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Краматорської міської Ради, третя особа: Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради, про відшкодування шкоди завданої незаконною бездіяльністю.

Ухвалою суду від 06 грудня 2023 року було відмовлено у відкритті провадження за позовною заявою ОСОБА_1 .

Не погодившись із таким рішенням суду ОСОБА_1 звернувся до Дніпровського апеляційного суду із апеляційною скаргою на ухвалу суду від 06 грудня 2023 року.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 21 лютого 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 частково задовольнив та повернув до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області для продовження розгляду.

29 лютого 2024 року матеріали позовної заяви повернулись до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області.

Ухвалою суду від 29 лютого 2024 року відкрито провадження по справі.

У позовних вимогах просить суд:

-Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з відповідача Краматорської міської Ради на користь позивача відшкодування шкоди, завданої незаконною бездіяльністю Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської Ради, кошти недоплаченої щорічної грошової соціальної допомоги до 05 травня 2009 року, з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення боржником виконання грошового зобов`язання, в сумі 19144 грн. (дв`ятнадцять тисяч сто сорок чотири) грн. 17 коп.

-Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з відповідача Краматорської міської Ради на користь позивача на відшкодування шкоди, завданої незаконною бездіяльністю Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської Ради, нарахування 3% річних від належних мені коштів недоплаченої щорічної грошової соціальної допомоги до 05 травня 2009 року за весь час прострочення боржником виконання грошового зобов`язання, в сумі 1675 (одна тисяча шістсот сімдесят п`ять) грн. 54 коп.

Обґрунтовує свої вимоги тим, що у відповідності до наявного статусу та згідно висновку МСЕК ОСОБА_1 встановлено 2-гу групу інвалідності, пов`язану з виконанням службових обов`язків під час проходження служби, яка зберігається за ним до теперішнього часу.

За цих підстав він набув право на отримання пільг, переваг, надбавок, доплат та допомог, передбачених ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993р. №3551-XII (в редакції станом на 05 травня 2009 року), у тому числі і передбаченої частиною 5 вказаної статті разової щорічної грошової допомоги до 05 травня в розмірі восьми мінімальних пенсій за віком.

Обов`язок по нарахуванню та виплаті належних позивачеві вищенаведених платежів покладено на боржника третю особу в цій справі Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської Ради, якого постановою Краматорського міського суду Донецької області від 26 жовтня 2009 року в адміністративній справі № 2а-6717/2009 було зобов`язано здійснити нарахування та виплату вищезазначеної допомоги до 05 травня 2009 року відповідно до ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

На виконання цього судового рішення, 19 березня 2010 року постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Краматорського міського управління юстиції було відкрито виконавче провадження № 18107746.

Протягом тривалого часу вищезазначене судове рішення залишалось без виконання, оскільки боржником не здійснювались необхідні заходи з отримання за рахунок коштів державного бюджету України на 2010 2023 бюджетні роки необхідних бюджетних асигнувань для виконання судового рішення, передбачених Порядком складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2002р. № 228.

Позивач вважає, що через таку бездіяльність і викликану цим необхідність застосування примусових заходів із спонукання боржника УПСЗН виконати судове рішення в частині сплати позивачеві присуджених грошових коштів, як передбачений ст.ст. 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження» засіб примусового впливу, державним виконавцем на боржника було накладено штрафи, з наступним закінченням цього виконавчого провадження №18107746, правомірність чого не оспорювалась і фактично була визнана відповідачем:

Постановою державного виконавця від 14 листопада 2018 року в порядку ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» через допущену бездіяльність з виконання вищезазначеного судового рішення на боржника було накладено штраф в сумі 5100 грн., і зобов`язано виконати рішення протягом десяти робочих днів та попереджено про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення.

Постановою державного виконавця від 05 грудня 2018 року в порядку ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження» через повторно допущену бездіяльність з виконання вищезазначеного судового рішення на боржника було накладено штраф в сумі 10200 грн..

Постановою державного виконавця від 09 січня 2019 року в порядку ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» це виконавче провадження № 18107746 було закінчено.

З цього моменту можливість отримання присуджених ОСОБА_1 грошових коштів у зазначеному виконавчому провадженні остаточно втрачена.

Вважає, що боржником було порушено вимоги ст. 1291 ч. 1 Конституції України щодо обов`язковості судових рішень до виконання.

В результаті наведеної незаконної бездіяльності боржника виконання його грошового зобов`язання не тільки було прострочене протягом тривалого терміну, але й зрештою взагалі припинилося, внаслідок чого втрачено можливість отримання грошових коштів в обсязі, визначеному постановою Краматорського міського суду Донецької області від 26 жовтня 2009 року в адміністративній справі № 2а-6717/2009.

Багаторазові примусові заходи із спонукання боржника до виконання його обов`язку з виплати належної ОСОБА_1 грошової допомоги на відшкодування завданої шкоди продовжувалися тривалий час, але виявилися неефективними, абсолютно безрезультатними і належних наслідків не мали, що зрештою змусило позивача звернутися за захистом порушених прав до суду.

Оскільки шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу місцевого самоврядування при здійсненні ним своїх повноважень, відшкодовується органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Позивач вважає, що наведені обставини щодо заподіяння шкоди і фактичного визнання своєї вини внаслідок допущеної неправомірної бездіяльності боржником не оспорюються, проте негативні наслідки цієї бездіяльності добровільно не усунені, належні йому присуджені грошові кошти не виплачено, і приймати необхідні заходи для цього боржник не бажає, що змусило позивача звернутися з цим позовом про відшкодування шкоди, завданої незаконною бездіяльністю органу місцевого самоврядування.

Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради надала до суду свої заперечення, в яких позовні вимоги не визнають та просять залишити без задоволення за необґрунтованості.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити їх.

Представник відповідача Краматорської міської Ради в судове засідання не з`явився. Про час та місце були належним чином повідомленні. Надали клопотання в якому просять суд розгляд справи проводити без їх участі, а позовні вимоги залишити без задоволення.

Всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для відмови в задоволенні позову.

Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 55 Конституції України установлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-яким не забороненим законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Частиною 1 статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Дослідивши наданні докази, суд встановив, що наявні підстави для відмови в задоволенні позовних вимог з огляду на наступне.

Судом фактично встановлено, що у відповідності до наявного статусу та згідно висновку МСЕК ОСОБА_1 встановлено 2-гу групу інвалідності, пов`язану з виконанням службових обов`язків під час проходження служби, яка зберігається за ним до теперішнього часу.

За цих підстав він набув право на отримання пільг, переваг, надбавок, доплат та допомог, передбачених ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993р. №3551-XII (в редакції станом на 05 травня 2009 року), у тому числі і передбаченої частиною 5 вказаної статті разової щорічної грошової допомоги до 05 травня в розмірі восьми мінімальних пенсій за віком.

Обов`язок по нарахуванню та виплаті належних позивачеві вищенаведених платежів покладено на боржника третю особу в цій справі Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської Ради, якого постановою Краматорського міського суду Донецької області від 26 жовтня 2009 року в адміністративній справі № 2а-6717/2009 було зобов`язано здійснити нарахування та виплату вищезазначеної допомоги до 05 травня 2009 року відповідно до ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

На виконання цього судового рішення, 19 березня 2010 року постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Краматорського міського управління юстиції було відкрито виконавче провадження № 18107746.

Протягом тривалого часу вищезазначене судове рішення залишалось без виконання, оскільки боржником не здійснювались необхідні заходи з отримання за рахунок коштів державного бюджету України на 2010 2023 бюджетні роки необхідних бюджетних асигнувань для виконання судового рішення, передбачених Порядком складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2002р. № 228.

Постановою державного виконавця від 09 січня 2019 року в порядку ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» це виконавче провадження № 18107746 було закінчено.

Для вирішення цього спору Позивач раніше звертався до Краматорського міського суду Донецької області з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради про відшкодування збитків, завданих неправомірною бездіяльністю.

19 листопада 2021 року рішенням Краматорського міського суду Донецької області у справі №234/11571/21 у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради про відшкодування збитків, завданих неправомірною бездіяльністю було відмовлено.

Позивач подав на це рішення апеляційну скаргу, яка була залишена без задоволення, згідно Постанови Дніпровського апеляційного суду від 29.12.2022 року в справі № 234/11571/21, а рішення Краматорського міського суду Донецької області від 19.11.2021 року - залишено без змін.

Статтею 3 Конституції України проголошено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Відповідно ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.

Постановами Краматорського міського суду Донецької області № 2а-6717/2009 від 26.10.2009 року та № 2а-3774/2010 від 14.12.2010 року було визнано незаконними дії органу місцевої влади у відмові в перерахунку та виплаті матеріальної допомоги та стягнення недоплаченої разової щорічної грошової допомоги до 05 травня 2009 та до 05 травня 2010 року та зобов`язано Управління праці та соціального захисту населення виконкому Краматорської міської ради здійснити нарахування та виплату одноразової грошової допомоги до 05 травня за 2009 та 2010 рік з урахуванням фактично отриманих сум, відповідно до ст. 13 ч.5 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Постановами ВДВС Краматорського міського управління юстиції були відкриті виконавчі провадження з примусового виконання вищезазначених постанов суду, але у 2018 та 2019 роках ці постанови були закриті на підставі ч. 3 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з закінченням строку.

Відповідно до п. 3.1. розділу 3 Положення про управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради, затвердженого рішенням міської ради від 24.09.2008 року № 21/V-36 (в редакції, яка діяла на дату прийняття рішення), закріплено, що управління забезпечує використання бюджетних асигнувань, передбачених на соціальний захист населення. Визначення розміру, проведення нарахувань та перерахунків щорічної разової грошової допомоги до 5 травня до повноважень управління не належать.

Відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» особам, на яких поширюється його чинність, встановлено пільги, зокрема, встановлено право на отримання щорічної разової грошової допомоги до 5 травня.

Поточні виплати здійснюються у розмірах, встановлених постановами Кабінету Міністрів України, які приймаються щороку.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» фінансування витрат, пов`язаних з його реалізацією, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету. Ст. 17-1 Закону України закріплює, що щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня здійснюють органи праці та соціального захисту населення через відділення зв`язку або через установи банків (шляхом перерахування на особовий рахунок отримувача) пенсіонерам - за місцем отримання пенсії, а особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання.

До повноважень управління не належить функція надання кошторису із врахуванням фінансування на виконання судових рішень до Міністерства фінансів України. Управління не є головним розпорядником бюджетних коштів, а відноситься до розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня.

Власних додаткових надходжень, окремого рахунку та додаткового фінансування для виконання рішень суду у управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради немає.

На підставі аналізу зазначених норм права та у зв`язку з відсутністю кошторисних призначень на зазначені цілі (виконання рішень суду), можна зробити висновок про те, що невиконання судового рішення за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин.

Згідно ст. 4 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Згідно зі ст. 23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено Законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються Законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до п. 8 ст.7 Бюджетного кодексу України основним принципом бюджетної системи України є принцип цільового використання бюджетних коштів - бюджетні кошти використовуються тільки на цілі, які були визначені бюджетними призначеннями. Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради є неприбутковою державною установою, яка здійснює покладені повноваження в сфері соціального захисту громадян виключно у межах бюджетних асигнувань згідно видаткової частини державного бюджету.

Відповідно до статті 116 Бюджетного кодексу України взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень вважається порушенням бюджетного законодавства учасником бюджетного процесу.

Отже включно до 2021 року не було законодавчо врегульовано механізм виконання рішень суду, а 31.08.2021 набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 26.08.2021 № 902 «Про затвердження Порядку використання коштів, передбачених у державному бюджеті для забезпечення виконання рішень суду у 2021 році».

Протягом 2021 року виплату щорічної разової грошової допомоги до 5 травня було здійснено 138 особам. Проте, у 2022 році, у зв`язку з військовим станом, кошторисні призначення на виконання рішень суду не затверджувались та кошти до управління не надходили. У 2023 році управління відновило доплату щорічної разової грошової допомоги до 5 травня на виконання рішень суду в межах бюджетних призначень керуючись Порядком № 902 зі змінами.

Для виконання рішення суду управлінням було зроблено запит 21.09.2021 року до Краматорського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, в якому було прохання повідомити про кількість рішень суду відносно ОСОБА_1 які станом на дату надання запиту знаходяться на виконанні.

22.09.2021 року на адресу управління від Краматорського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надійшла відповідь на запит управління, з якої вбачається що на виконанні перебувало 1 виконавче провадження відносно ОСОБА_1 щодо виконання виконавчого листа №200/9468/20-а про нарахування та виплату недоплаченої грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік.

Керуючись пунктами 7, 8 Порядку № 902 всі судові рішення включено до списку черговості виконання рішень суду відповідно до пріоритетності спрямування коштів, визначеної п. 5 цього Порядку, окрім рішень, виконавчі провадження за якими були закриті.

На підставі аналізу вищевикладеного, можна зробити висновок про те, що невиконання судового рішення відповідачем в частині невиплати допомоги за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 31.03.2021 року у справі №360/3573/20. Головним розпорядником бюджетних коштів та відповідальним виконавцем бюджетної програми є Мінсоцполітики. Розпорядниками бюджетних коштів нижчого рівня є Нацсоцслужба та її територіальні органи, регіональні органи соціального захисту населення, районні органи соціального захисту населення, центри з нарахування та здійснення соціальних виплат.

У разі поновлення строків виконання судових рішень, продовження/відновлення термінів виконавчих листів, які видані за цими рішеннями, вони будуть прийняті до виконання згідно чинного законодавства в порядку черговості.

Статтею 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частиною першою статті 15, частиною першою статті16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди (пункт 8 частини другоїстатті 16 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими та електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (стаття 89 ЦПК України).

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, обов`язок доказування покладається на сторін. Це положення є найважливішою складовою принципу змагальності. Суд не може збирати докази за власною ініціативою. У разі недостатності доказів, наявності сумнівів щодо їх достовірності суд вправі запропонувати представити докази тій стороні, яка несе обов`язок по доказуванню.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України», (CASE OF SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE), рішення від 10 лютого 2010 року).

Також, суд наголошує, що згідно п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України, яка передбачає, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо: набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Зазначена підстава для закриття провадження у справі спрямована на усунення випадків повторного вирішення судом тотожного спору, який вже розглянуто і остаточно вирішено по суті, оскільки після набрання рішенням суду законної сили сторони та треті особи із самостійними вимогами, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ту саму позовну вимогу з тих самих підстав.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили чи ухвали суду про закриття провадження у справі, постановленої між тими ж сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, ґрунтується на правових наслідках набрання рішенням суду чинності.

Йдеться про те, що в тих випадках, коли справа вже вирішена судом або коли сторони розпорядилися своїми правами певним чином і суд затвердив ці дії, повторне звернення до суду не допускається.

Неможливість повторного розгляду справи, коли є судове рішення, що набрало законної сили і не скасоване у встановленому законом порядку, перш за все пов`язана з виключністю судового рішення. Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Отже, для застосування вказаної підстави для закриття провадження у справі необхідна наявність водночас трьох складових, а саме: тотожних сторін спору, тотожного предмета позову, тотожної підстави позову, тобто коли позови співпадають за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. При цьому, зазначені підстави для відмови у відкритті провадження у справі спрямовані на усунення випадків повторного вирішення судом спорів, які вже розглянуті і остаточно вирішені по суті.

Як зазначалось вище, позивач вже звертався до суду із тотожним позовом та у справі було постановлено остаточне рішення, яке набрало законної сили.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Отже, на підставі вищезазначеного, та керуючись ст.ст. 2, 4, 76, 80, 81, 89, 263, 265, ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Краматорської міської Ради, третя особа: Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради, про відшкодування шкоди завданої незаконною бездіяльністю залишити без задоволення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано протягом тридцяти днів до Дніпровського апеляційного суду з дня складання повного судового рішення.

Суддя Бойко О.М.