П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2025року м. Київ

Справа № 755/10309/23

Провадження: № 22-ц/824/6801/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т.О.,

суддів Верланова С.М., Нежури В.А.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу адвоката Прохоренка Валерія Петровича в інтересах Акціонерного товариства «Комерційний банк «Глобус»

на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 12 грудня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Гаврилової О. В.,

у справі за позовом Акціонерного товариства «Комерційний Банк «Глобус» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

у с т а н о в и в:

У липні 2023 року АТ «КБ «Глобус» (далі по тексту - банк) звернулось до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 18 січня 2017 року між ПАТ «Комерційний Банк «Глобус» та ОСОБА_1 укладено договір на відкриття поточного рахунку та обслуговування платіжної картки шляхом подачі заяви-анкети на приєднання до вказаного договору, яким встановлено ліміт овердрафту. Відповідно до умов договору банком відкрито позичальнику картковий рахунок № НОМЕР_1 за програмою кредитування овердрафт «Запасочка» для фізичних осіб та встановлено ліміт дозволеного овердрафту на наступних умовах: сума ліміту овердрафту - 22 000,00 грн; строк дії ліміту овердрафту - 12 місяців з 18 січня 2017 року по 18 січня 2018 року; фіксована процентна ставка у разі непогашення кредитної заборгованості у пільговий період кредитування (річних) - 46,8%; процентна ставка в пільговий період кредитування (річних) - 0,000001%. Оскільки відповідачем не здійснено своєчасне погашення (повернення) грошових коштів за овердрафтом після завершення пільгового періоду та не сплачено проценти за користування дозволеним овердрафтом, позивачем нараховані проценти у розмірі 46,8% річних, (відповідно 3,9% на місяць) на суму існуючої заборгованості за овердрафтом. В той же час відповідачем здійснювалось і часткове погашення заборгованості. Відповідачкою не виконано умови п.3.4.14., 3.4.15 договору, внаслідок чого у неї виникла заборгованість за договором, яка станом на 01 червня 2023 року складає 25 971,64 грн, в тому числі: 18 861,01 грн - прострочена заборгованість по кредиту; 7 110,63 грн - прострочена заборгованість по процентам.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 12 грудня 2024 року у задоволенні позову АТ «Комерційний банк «Глобус» відмовлено.

Не погодившись із таким судовим рішенням, адвокат Прохоренко В. П. в інтересах АТ «КБ «Глобус» подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалите нове про задоволення позову.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що факт видачі відповідачці кредитних коштів підтверджується випискою по рахунку боржниці НОМЕР_2 -UAH за договором № 2625/26030/376/UAH. Банк підтверджує, що при поданні заяви-анкети № 27/37 ОСОБА_1 було відкрито картковий рахунок № НОМЕР_3 . При цьому, відповідно до умов анкети-заяви, а також положень банку клієнт може мати необмежену кількість рахунків, а також під різні кредитні договори. Отже, у виписці зазначені усі рахунки, які належать відповідачці. Крім того, в матеріалах справи наявна розписка ОСОБА_1 про отримання платіжної картки. Надані банком доказі є належними доказами на підтвердження користування позичальником кредитними коштами.

Ухвалами Київського апеляційного суду від 24 січня 2025 року відкрито апеляційне провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

За правилом частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до приписів частини 13 статті 7 ЦПК України та частини 1 статті 369 ЦПК України.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Як убачається із матеріалів справи та встановлено судом, що 18.01.2017 року між ПАТ «Комерційний банк «Глобус» та ОСОБА_1 було укладено договір на відкриття поточного рахунку та обслуговування платіжної картки шляхом подачі заяви-анкети № 27/37, згідно якого позичальник отримав кредит у розмірі ліміту овердрафту 10 000,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % річних, у пільговий період процентна ставка - 0,000001 %. Строк повернення коштів до 17.01.2019 року. (а.с. 8)

Відповідно п.п. 2.1., 2.2. п. 2 Договору на відкриття поточного рахунку та обслуговування платіжної картки ПАТ «КБ «ГЛОБУС» (для фізичних осіб), даний Договір визначає умови та порядок відкриття банком рахунку клієнта, обслуговування платіжної картки ПАТ «КБ «ГЛОБУС» (для фізичних осіб) та умови і порядок встановлення банком ліміту дозволеного овердрафту на цей рахунок. Банк відкриває клієнту рахунок, на підставі підписаної клієнтом заяви на приєднання, здійснює видачу клієнту платіжної картки (додаткових платіжних карток) та здійснює розрахунково-касове обслуговування клієнта з використанням платіжної картки (додаткових платіжних карток), виданих клієнту, за дебетово-кредитною схемою.

Відповідно до п.п. 1.2.5. п. 1.2. Договору на відкриття поточного рахунку та обслуговування платіжної картки ПАТ «КБ «ГЛОБУС» (для фізичних осіб), щомісячно, до 10 числа місяця, наступного за місяцем їх нарахування, клієнт сплачує нараховані проценти за користування дозволеним овердрафтом. В разі несплати процентів у визначений термін, наступного робочого дня несплачені проценти вважаються простроченими та переносяться на рахунок простроченої заборгованості.

Згідно п.п. 3.4.6., 3.4.16. п. 3.4. Договору на відкриття поточного рахунку та обслуговування платіжної картки ПАТ «КБ «ГЛОБУС» (для фізичних осіб), клієнт зобов`язується: гарантувати повернення заборгованості за овердрафтом всіма коштами, майном, майновими правами, що йому належать. За користування неповернутою в строк сумою дозволеного овердрафту та/або непогашення в строк процентів за користування ним, сплачувати проценти та штрафи відповідно до умов цього договору та тарифів банку.

Згідно розрахунку заборгованості станом згідно договору на відкриття поточного рахунку та обслуговування платіжної картки ПАТ КБ «Глобус» для фізичних осіб та заяви-анкети на приєднання до договору 2625/2630/376UAH від 18.01.2017 року, на 01.06.2023 року заборгованість ОСОБА_2 складає 25 971,64 грн з яких: 18 861,01 грн - прострочена заборгованість по кредиту; 7 110,63 грн - прострочена заборгованість по процентам.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що надана банком виписка стосується договору № 2625/26030/376/UAH, при цьому, між сторонами було по суті підписано заяву-анкету № 27/37. Крім того, надана суду виписка стосується інших рахунків, відкритих на ім`я відповідача, а згідно заповненої заяви-анкети з боку відповідача на приєднання до договору, останньому було відкрито картковий рахунок НОМЕР_3 .

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша статті 530 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Процесуальний закон містить вимоги до доказів, на підставі яких суд встановлює обставини справи, а саме: докази повинні бути належними (стаття 77 ЦПК), допустимими (стаття 78 ЦПК), достовірними (стаття 79 ЦПК), а у своїй сукупності - достатніми (стаття 80 ЦПК ).

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Виходячи із принципу змагальності сторін, у спорі про стягнення кредитної заборгованості на позивача покладається тягар доведення надання позичальнику кредитних коштів та порушення боржником своїх зобов`язань щодо повернення кредиту, а на відповідачі відповідно лежить тягар доведення відсутності у нього заборгованості.

Відповідно до пунктів 61, 62, 65 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженою постановою Правління Національного банку України № 75 від 04 липня 2018 року, форма особових рахунків затверджується банком самостійно залежно від можливостей програмного забезпечення. Особові рахунки та виписки з них мають містити такі обов`язкові реквізити: номер особового рахунку; дату здійснення останньої (попередньої) операції; дату здійснення поточної операції; код банку, у якому відкрито рахунок; код валюти; суму вхідного залишку за рахунком; код банку-кореспондента; номер рахунку кореспондента; номер документа; суму операції (відповідно за дебетом або кредитом); суму оборотів за дебетом та кредитом рахунку; суму вихідного залишку. Виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Інформація про стан особових рахунків клієнтів може надаватись їх власникам та органам, які мають право на отримання такої інформації згідно із законодавством України.

Аналогічного змісту норма закріплена у пункті 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254 (в редакції, чинній на час звернення до суду з позовною заявою).

Банківська виписка з особового рахунку клієнта банку може слугувати документом, який підтверджує проведення банком касових операцій, за умови зазначення в ній інформації про проведення банком таких операцій, сум і дат операцій та заповнення обов`язкових реквізитів.

Такий висновок висловлений Верховним Судом у постановахвід 31 жовтня 2018 року в справі № 755/2284/16-ц, у постановах від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18 та від 28 жовтня 2020 року у справі № 760/7792/14-ц, від 25 травня 2021 року у справі № 554/4300/16-ц, від 17.12.2020 року у справі № 278/2177/15.

Як убачається із матеріалів справи, окрім анкети-заяви від 16.01.2017 року, банк на обґрунтування своїх вимог надав до суду також розписки ОСОБА_2 про отримання кредитних карт НОМЕР_5 від 18.01.2017 року та НОМЕР_6 від 29.08.2018 року, розрахунок заборгованості за кредитним договором та копію виписки із особового рахунку відповідачки за період з 18.01.2017 по 01.04.2021 по рахунку НОМЕР_2 -UAHза договором № 2625/26030/376/ UAH.

З вказаної виписки убачається, що така сформована з 28.02.2017 по рахунку НОМЕР_4 , а з 30.01.2017 року по 29.12.2018 року по рахунку НОМЕР_3 , який був відкритий на підставі заяви-анкети № 27/37 від 16.01.2017 року.

Однак, з вказаної виписки неможливо встановити, яку саме суму отримала відповідачка на відкритий рахунок НОМЕР_3 на підставі заяви-анкети № 27/37 від 16.01.2017 року, оскільки з виписки убачається лише нарахування відсотків за депозит по вказаному рахунку за різні періоди.

Розрахунок заборгованості банку також не підтверджує розміру заявленої до стягнення заборгованості, оскільки не містить собі нарахувань за рахунком НОМЕР_3 на підставі заяви-анкети № 27/37 від 16.01.2017 року. Крім того, такий розрахунок сформований за період з 02.04.2021 року по 01.06.2023 року, тобто, поза межами строку кредитування за договором, який був укладений на підставі заяви-анкети № 27/37 від 16.01.2017 року, та сплив 17.01.2019 року.

Інших доказів на підтвердження існування заборгованості, банком суду першої інстанції надано не було, а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про недоведеність підстав для стягнення заявленої банком суми, оскільки банком не надані належні та допустимі докази фактичного отримання відповідачем коштів, використання коштів, період користування та повернення цих коштів.

Оскаржуючи рішення суду першої інстанції, представник позивача не вказав на докази, які б спростовували висновки суду першої інстанції.

У постанові від 01 лютого 2023 року у справі №199/7014/20 Верховний Суд вказав, що, оцінюючи поведінку та спосіб ведення справ позивачем суд має враховувати, що банк є професійним учасником ринку надання банківських послуг, у зв`язку з чим до нього висуваються певні вимоги щодо дотримання певних правил та процедур, які є традиційними у цій сфері послуг, до обачності та розсудливості у веденні справ тощо. Відповідно, вимоги до рівня та розумності ведення справ позивачем є вищими, ніж до споживача - фізичної особи, яка зазвичай є слабшою стороною у цивільних відносинах з такою кредитною установою. З врахуванням наведеного усі сумніви та розумні припущення мають тлумачитися судом саме на користь такої слабшої сторони, яка не є фактично рівною у спірних правовідносинах.

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він нівелюватиме можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову процесуальним законом, за загальним правилом, покладається на позивача. За таких умов доведення не може бути належним чином реалізоване шляхом виключно спростування обґрунтованості заперечень відповідача, оскільки це не позбавляє позивача його процесуальних обов`язків.

Ураховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог АТ «КБ «Глобус».

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав, апеляційна скарга адвоката Прохоренка В.П. в інтересах АТ«Комерційний банк «Глобус»підлягає залишенню без задоволення, а рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 12 грудня 2024 рокузалишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 367-368, 375, 381-384 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну адвоката Прохоренка Валерія Петровича в інтересах Акціонерного товариства «Комерційний банк «Глобус» залишити без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 12 грудня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Т. О. Невідома

Судді С. М. Верланов

В. А. Нежура