ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.04.2025 місто Чугуїв

Чугуївський міський суд Харківської області у складі:

головуючого судді Золотоверхої О. О.,

за участі секретаря судового засідання Караулової О.М.,

представника позивача Войтенко О.О.,

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Чугуєві цивільну справу за позовною заявою акціонерного товариства «Харківобленерго» до ОСОБА_1 , про стягнення невідпрацьованих сум позачергового авансу, виданого в рахунок заробітної плати,

ВСТАНОВИВ:

03.12.2024 (зареєстровано 04.12.2024) за допомогою систему «Електронний суд» позивач звернулося до суду з позовом до відповідача, в якому представник просила стягнути з відповідача суму заборгованості за невідпрацьовані дні отриманого останнім позачергового авансу виданого в рахунок заробітної плати в розмірі 10561,58 грн. та судові витрати.

Позов обґрунтовано тим, що відповідно до наказу від 07.05.2021 № 3/521к з 12.05.2021 відповідач був прийнятий на посаду юрисконсульта Чугуївського району з розподілу електроенергії АТ «Харківобленерго» Харківської області. Зміст наказу від 07.05.2021 № 3/521к доведений позивачем до відома відповідача під особистий підпис. Трудовий договір з Відповідачем припинено 26.03.2024 на підставі наказу від 26.03.2024 № 274к за п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України (прогул без поважної причини). Підставами для припинення трудового договору з відповідачем стали ті обставини, що в період з 27.03.2023 по 08.03.2024 відповідач був відсутній на роботі без повідомлення будь-яких причин відсутності, що було кваліфіковано як прогул відповідно до п. 4. ч. 1 ст. 40 КЗпП України. Відповідно до табелів обліку робочого часу за період з лютого 2022 по березень 2024, Відповідач у лютому 2022 відпрацював 15 днів, у березні-липні 2022 був відсутній на роботі, у серпні 2022 працював 4 години, у вересні 2022 відпрацював 68 години, у жовтні 2022 відпрацював 8.25 год., з 4 жовтня 2022 року по момент звільнення був відсутній на роботі. Згідно з інформацією, наявною в табелі обліку робочого часу, Відповідач у день звільнення на роботу не з`явився. Відповідача було повідомлено, що в нього виник борг перед Позивачем у розмірі 10 561,58 грн., оскільки на день звільнення сума нарахованої заробітної плати відповідачу не була достатньою для покриття заборгованості, яка виникла за лютий 2022-квітень 2023 у зв`язку із виплатою йому після введення на території України воєнного стану сум позачергового авансу в рахунок заробітної плати. Так, у період лютий 2022-березень 2024 року, Відповідач отримав: у лютому 2022 сума нарахувань складалась з оплати за тарифними ставками у розмірі 9 764 грн та індексації зарплати у розмірі 67.48 грн., разом нараховано 9831,52 грн. Сума утримання за цей місяць становила 19 7154,45, що складалося з ПДФО у розмірі 1769,67 грн., суми заробітної плати у розмірі 5490 грн., профвнесків у розмірі 98,31 грн., військового збору у розмірі 147,47 грн., авансу виданого в рахунок заробітної плати у розмірі 12 210,00 грн. Відповідно, заборгованість з Авансу Відповідача за лютий 2022 склала 9 883,93 грн., у березні 2022 з урахуванням лікарняних Відповідачу було разом нараховано 3 381,14 грн., а разом утримано 10 431,95 внаслідок чого сума боргу з Авансу склала 8 874,80 грн., у квітні 2022 суми Авансу склала 3 000,00 грн. Відповідно, заборгованість Відповідача за квітень 2022 склала 11 874,80 грн., за травень Відповідачу було разом нараховано 567,51 грн., разом утримано 11 888,99 грн. внаслідок чого сума боргу з Авансу склала 11321,48 грн., за червень Відповідачу було разом нараховано 427,30 грн., а разом утримано 94,90 грн., борг з минулого місяця склав 400 грн., а борг з позачергового авансу виданого в рахунок заробітної плати склав 11 721,48 грн., у липні 2022 Відповідачу було разом нараховано 527,65 грн., а разом утримано 507,15грн., а борг з позачергового авансу виданого в рахунок заробітної плати склав 11 721,48 грн., а залишок боргу склав 11 533,36 грн. у серпні 2022 року Відповідачу було разом нараховано 265,33 грн., разом утримано 281,59грн., а борг з позачергового авансу виданого в рахунок заробітної плати склав 11 721,48 грн., а залишок боргу склав 11 478,70 грн., у вересні 2022 року Відповідачу було разом нараховано 4 952,65 грн., разом утримано 1 816,85 грн., а борг з позачергового авансу виданого в рахунок заробітної плати склав 11 721,48 грн., а залишок боргу склав 10 681,32 грн., у жовтні 2022 року Відповідачу було разом нараховано 607,89 грн., разом утримано 534,99 грн., а борг з позачергового авансу виданого в рахунок заробітної плати склав 11 721,48 грн., а залишок боргу склав 10 561,58 грн., з 4 жовтня 2022 по березень 2023 Відповідачу нарахування не проводились у зв`язку з відсутністю його на роботі. Залишок заборгованості складав 10 561,58 грн. У березні 2023 Відповідачу було нараховано 16 925,90 грн. як оплату за дні невикористаної відпустки. Відповідно, заборгованість Відповідача з Авансу 10 561,58 грн. Так, за Повідомленням про нараховані суми працівнику при звільненні згідно зі ст. 116 КЗпП України № 416/8-29 від 26.03.2024, борг Відповідача з Авансу виданого в рахунок заробітної плати складав 10 561,58 грн., який відповідачем на момент подання позовної заяви не було погашено. Відповідачу були сплачені позачергові аванси, видані в рахунок заробітної плати, які Відповідачем не було відпрацьовано та не було повернуто. Позачерговий аванс, виданий в рахунок заробітної плати не є заробітною платою, оскільки він був виплачений не за трудовим договором та не на підставі умов визначених колективним договором (поза визначені п. 2.17 Колективного договору АТ "Харківобленерго" на 2021-2022 роки порядку та строки) та не є винагородою за виконану роботу, а також не є жодним з видів компенсаційних виплат. У зв`язку із вищевикладеним позачерговий аванс, виданий в рахунок заробітної плати підлягає стягненню з Відповідача на підставі ст. 1212 ЦК України.

12.03.2025 відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що до звернення позивача з позовом до відповідача про стягнення невідпрацьованих сум позачергового авансу, виданого в рахунок заробітної плати, в суді між сторонами вже розглядались справи: 636/1586/23, 636/909/23, 636/3010/24. Відповідач, у період з 12 травня 2021 року по 03 жовтня 2022 року, працював на посаді юрисконсульта у Чугуївському РРЕ АТ «Харківобленерго», місцезнаходження: м. Чугуїв вул. А. Злобіна, 2 А. Фактично трудові відносини між відповідачем та АТ «Харківобленерго» припинено 03.10.2023.

04.10.2022 відповідач працевлаштувався у м. Чугуїв до КП «Чугуїввода» на посаду фахівця з публічних закупівель, де працює досі. Об`єкти енергосистеми України постійно піддаються ракетним атакам ворога, цей факт дуже впливає на безпеку працівників Чугуївського РРЕ АТ «Харківобленерго». У період дії воєнного стану з відповідачем дія трудового договору не припинялась, простой на підприємстві не оголошувався, будь-яких повідомлень про зміну істотних умов праці та зміну умов оплати праці, передбачених Кодексом законів про працю України, не здійснювалось. Заробітна платня на підприємстві практично не сплачувалася. Причинами звільнення відповідача стали невиплати заробітної плати і той факт що 24.02.2022 місто Чугуїв, де розташоване Чугуївське РРЕ АТ «Харківобленерго», опинилося у зоні активних бойових дій. З перерахованого вище вбачається те, що між сторонами існують не вирішені питання. За шість місяців з 01 квітня 2022 року по 01 жовтня 2022 року, борг позивача із заробітної плати склав 53025,06 грн. Згідно інформації про сплачені АТ «Харківобленерго» відповідачу суми заробітної платні у 2022 році виплати склали: січень - 12 500.00 грн., лютий - 12 013.94 грн., березень- 1 198.68 грн., квітень - 0.00 грн., травень - 567.51 грн., червень - 427.30 грн., липень - 527.61 грн., серпень - 277.48 грн., вересень - 4 952.65 грн., жовтень - 607.81 грн., листопад - 0.00 грн., грудень - 0.00 грн. Згідно витягу з електронного кабінету Пенсійного Фонду України заробітна платня за шість місяців 2022 року з квітня по жовтень, склала 7360,36 грн. Так як оклад юрисконсульта Чугуївського РРЕ АТ "ХАРКІВОБЛЕНЕРГО" складає 12205,00 грн., необхідно суму окладу помножити на шість місяців, відняти виплачену суму з урахуванням податків і тоді отримуємо суму заборгованості із заробітної плати у розмірі 53025,06 грн. Як вже було вказане вище, у період дії воєнного стану з відповідачем дія трудового договору не припинялась, простой на підприємстві не оголошувався. Повідомлення про зміну істотних умов праці та зміну умов оплати праці, передбачених частиною третьою статті 32 та статтею 103 Кодексу законів про працю України відповідач не отримував. Позивач не заперечує той факт що відповідач був присутній на робочому місці та виконував свої функціональні обов`язки, але не був повідомлений у цей період про зміну істотних умов праці та зміну умов оплати праці, до дисціплінарної відповідальності за порушення трудової дисципліни відповідача не притягали. Перший акт про відсутність його на роботі складено 31.03.2023, а заробітна платня не виплачувалась з квітня 2022 року. Позивач пояснює не виплату заробітної платні тим, що в табелі обліку робочого часу стоїть відмітка «Н», це означає що працівник відсутній на робочому місці за невідомих обставин. Але в той же час відповідачу нараховані якісь кошти, як пояснює Позивач, ці суми були виплачені згідно табелю обліку робочого часу, тобто відповідач був присутній на роботі, тоді чому у нього не взяли пояснення про відсутність на робочому місті?

Із змісту наказу АТ «Харківобленерго» №316 від 15.03.2022 «Про організацію відрахувань із заробітної плати працівників» вбачається що табелі обліку робочого часу працівників підрозділів АТ «Харківобленерго», з технічних причин не завжди потрапляли до бухгалтерії АТ «Харківобленерго», але це не може бути підставою для відмови в виплаті працівнику заробітної платні. У відповідача немає доступу до табелю обліку робочого часу, тому Позивач в табелі обліку робочого часу, враховуючи власні інтереси, може написати все що йому вигідно. Дії здійснені Позивачем з порушенням порядку обліку робочого часу, ставлять під сумнів правильність нарахування заробітної плати Відповідачу та, в свою чергу, вказують на порушення гарантій трудових прав передбачених Конституцією України та Кодексом законів про працю України. У позові АТ «Харківобленерго» до відповідача про стягнення невідпрацьованих сум позачергового авансу, виданого в рахунок заробітної плати, позивач вказує на те що відповідачу були сплачені позачергові аванси, видані в рахунок заробітної плати, які останнім не було відпрацьовано та не було повернуто. Позивач сам вказує на то що позачерговий аванс, виданий в рахунок заробітної плати не є заробітною платою, оскільки він був виплачений не за трудовим договором та не на підставі умов визначених колективним договором (поза визначені п. 2.17 Колективного договору АТ "Харківобленерго" на 2021-2022 роки порядку та строки) та не є винагородою за виконану роботу, а також не є жодним з видів компенсаційних виплат, тому позачерговий аванс, виданий в рахунок заробітної плати підлягає стягненню з відповідача на підставі ст.1212 ЦК України. Позивач, перераховуючи кошти Відповідачу, знав, що між ними відсутнє зобов`язання (відсутній обов`язок), а тому поведінка Позивача є суперечливою (тобто, потерпіла особа вільно і без помилки погодилася на настання невигідних для себе наслідків). За таких обставин відсутні підстави для задоволення позовних вимог стягнення коштів.

Крім того, відповідно до статті 127 КЗпП відрахування із заробітної плати можуть провадитись тільки у випадках, передбачених законодавством України. При розгляді справи № 636/909/23, за позовом ОСОБА_1 до АТ «Харківобленерго», про стягнення невиплаченого середнього заробітку, про стягнення невідпрацьованих сум позачергового авансу, виданого в рахунок заробітної плати, АТ «Харківобленерго» вимог не заявляло а також не озвучувало при розгляді інших справ. Сам борг як вказує Позивач виник у лютому - березні 2022 року. Але відповідача жодного разу не повідомили про існування цього боргу. Вказаний аванс відповідач не просив нікого йому виплачувати. Відповідач не знає, що це за гроші, з наказом про виплату чогось, його ніхто не ознайомлював, заяви на отримання будь яких виплат він не писав і більш того не отримував ніяких сум позачергового авансу, виданого в рахунок заробітної плати, в розмірі 10561,58 грн.

Із матеріалів справи №636/10655/24 вбачається те що в платіжному дорученні №5230 від 25.02.2022 року, яке АТ «Харківобленерго» направив в банк для виплати коштів, вказано призначення платежу «Перерах. з/пл за 02-03.22 р з-но дог. №П6082 від 30.10.17 р.» У доданому до платіжного доручення списку працівників АТ «Харківобленерго» на виплату за лютий 2022 року під номером 346 стоїть прізвище ОСОБА_1 , вказана сума для виплати - 12210.00 грн. За березень 2022 року, платіжного доручення і списків працівників АТ «Харківобленерго», на виплату коштів за березень 2022 року Позивач до суду не надав. У лютому 2022 року Відповідач відпрацював 15 робочих днів. З 22 лютого 2022 року по 03 березня 2022 року Відповідач був на лікарняному.

Згідно норм робочого часу, у лютому 2022 року тривалість робочого часу склала 160 годин, двадцять робочих днів. Згідно інформації отриманої з електронного кабінету Пенсійного Фонду України, Відповідач у лютому 2022 року отримав заробітну платню у розмірі 12 013.94 грн., у березні - 1 198.68 грн.- це лікарняні, у квітні 00,00 грн. Оклад Відповідача складає 12205,00 грн. на місяць, 76,281 грн. за годину, 610,25 грн. на день. Отримуємо 9153,75 грн. за 15 робочих днів у лютому 2022 року, за винятком податків (18% ПДФО 1647,68 грн. 1,5 % військовий збір 137,31 грн.) заробітна платня Відповідача за 15 робочих днів у лютому 2022 року склала - 7368,76 грн. Тобто за 15 днів роботи у лютому він отримав 7368,76 грн. плюс - 1997,80- лікарняні за 5 днів. Залишилась сума 2647,38 грн. -це якісь інші виплати. Враховуючи викладене,

Відповідач приходить до висновку що отримана сума в розмірі 12 013.94 грн., є заробітною платою, а не позачерговий аванс, виданий в рахунок заробітної плати, як стверджує Позивач.

Представник позивача надала до суду заперечення, в яких зазначила, що відповідачем пропущено 15ти денний строк на подання відзиву, а клопотання про поновлення строку не було подано одночасно з його поданням, що є порушенням норми процесуального права. Відповідно до ч. 1 ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Вважає, що ОСОБА_1 було пропущено строк на подання відзиву на позовну заяву, а тому його не може бути прийнято до розгляду та залучено до матеріалів справи, оскільки 03.12.2024 року АТ Харківобленерго до ОСОБА_1 через Електронний суд було подано позовну заяву про стягнення невідпрацьованих сум позачергового авансу виданого в рахунок заробітної плати. 04.12.2024 позовна заява була зареєстрована у суді. 09.12.2024 року Чугуївським міським судом Харківської області було постановлено ухвалу про прийняття до розгляду та відкриття провадження по цій справі в порядку спрощеного позовного провадження. Також цією ухвалою Відповідачу було надано 15-ти денний строк для подання відзиву та для пред`явлення зустрічного позову. В ухвалі містилося застереження, що у разі ненадання Відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідач у справі має зареєстрований електронний кабінет і відповідно до наявної у Електронному суді інформації отримав вищезазначену ухвалу у той же день коли і АТ Харківобленерго 15.12.2024. Однак відзив на первісний позов ним було подано лише 11.03.2025, що свідчить про те, що Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на позовну заяву у встановлений законом строк.

У судовому засідання представник позивача позовні вимоги підтримала, та посилаючись на вищевикладені факти та обставини, просила їх задовольнити, зазначила, що відзив на позов не може бути прийняти до розгляду у зв`язку з порушенням строків на його подачу.

Відповідач у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову, оскільки не є зрозумілим, що за аванс йому виплачувався, чим він передбачений, про зміну істотних умов праці та зміну умов оплати праці його не повідомляли, крім того не є зрозумілим, чому якщо він порушував правила внутрішнього трудового розпорядку, його не притягли до дисциплінарної відповідальності, чому якщо він був відсутній на робочому місці, йому проводилися спірні виплати.

Суд, розглянувши позов, повно та всебічно дослідивши надані докази, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що згідно наказу №3/521к від 07.05.2021 (копія а.с.12/2) з 12.05.2021 ОСОБА_1 (таб.№78780) прийнято на посаду юрисконсульта Чугуївського району з розподілу електроенергії АТ «Харківобленерго» Харківської області. Надано до суду і копію заяви ОСОБА_1 з проханням про прийняття його на зазначену посаду б/д (а.с.13).

Згідно наказу АТ «Харківобленерго» «274к від 26.03.2024 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» (копія а.с.11/2-12) відповідно до актів про відсутність на роботі та табелів обліку робочого часу юрисконсульт Чугуївського району з розподілу електроенергії АТ «Харківобленерго» Харківської області (РРЕ) ОСОБА_1 з 27.03.2023 по 08.03.2024 був відсутній на роботі, про обставини та причини відсутності не повідомляв. При розгляді питання про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності враховані періоди його тимчасової непрацездатності (з 07.08.2023 по 18.08.2023, з 21.08.2023 по 30.08.2023, з 07.09.2023 по 20.09.2023, з 06.11.2023 по 20.11.2023, з 30.11.2023 по 15.12.2023, з 05.02.2024 по 16.02.2024). Письмові пояснення про причини відсутності на роботі не надавав, відсутність з керівником не погоджував, наказано звільнити ОСОБА_1 за прогул без поважних причин за п.4 ч.1 ст. 40 КЗпП України 26.03.2024.

Згідно копії повідомлення про нараховані суми працівнику при звільненні, згідно ст. 116 КЗпП України (а.с.11) ОСОБА_2 (зв.26.03.2024) нараховано компенсацію за невикористані відпустки до 12.2023 16925.85 грн., невидані копійки 0.05 грн., податок на дохід фіз.осіб 3046.65 грн., утримання профвнесків 169.26 грн., утримання військового збору 258.89 грн., видача на руки 13456.10, борг з авансу 11721.48 грн., залишок боргу з авансу 10561.58 грн. Надано до суду і лист щодо нарахованих ОСОБА_1 суми за період з лютого 2022 по березень 2024 (копія а.с.13/2-17), з якого вбачається наявність у ОСОБА_1 станом на кінець березня 2024 боргу з авансу у розмірі 10561.58 грн.

До суду також надано:

- копії платіжних доручень зі списками щодо перерахування заробітної плати за періоди: квітень 2022 (а.с.17/2-19), лютий 2022 (а.с.19/2-21), червень 2022 (а.с.21/2-23, 23/2-25), липень 2022 (а.с.25/2-27, 28-29), серпень 2022 (а.с.30-31), вересень 2022 (а.с.32-33), жовтень 2022 (а.с.34-35, 36-37), з яких вбачається нарахування та виплата ОСОБА_1 грошових коштів. Надано і копію платіжного доручення №6031 від 26.03.2024 з відповідним списком (а.с.38) щодо перерахування остаточного розрахунку при звільненні у розмірі 13456.10 грн. відповідачу;

- копію табелю обліку робочого часу за період лютий 2022 березень 2024 щодо відповідача (а.с.39), з якого вбачається неявка останнього: 199 днів святкові та вихідні дні, 118 днів хвороби, 0 днів відпустки, 443 дні інші; та копію особової картки працівника (а.с.40/2-41);

- копію листа, адресованого відповідачу позивачем за №24-585 від 26.03.2024 (а.с.39/2) щодо сповіщення про звільнення останнього на підставі п.4 ч.1 ст. 40 КЗпП України, та докази направлення вказаного листа від 26.03.2024 (копія а.с.40);

- копії наказів «Про організацію виплати працівникам товариства» №312 від 25.02.2022 (а.с.44/2), №317 від 31.03.2022 (а.с.44), №167ос від 21.04.2022 (а.с.43/2) вирішено здійснити позачергову виплату авансу а рахунок майбутньої заробітної плати на карткові рахунки працівників.

- копії наказів «Про організацію відрахувань із заробітної плати працівників» №316 від 15.03.2022 (а.с42/2-43) та про внесення змін до наказу «Про організацію відрахувань із заробітної плати працівників» №336 від 06.06.2022 (а.с.41/2), №319 від 21.01.2022 (а.с.42), згідно яких організованого інвентаризацію розрахунків з метою погашення заборгованості працівників по заробітній платі, що виникла внаслідок позачергової виплати авансу;

- копію колективного договору АТ «Харківобленерго» на 2021-2022 роки, прийнятий конференцією трудового колективу 25.03.2021 (а.с.45, п.2.12-2.26), в якій позивачем виділено п.2.17 «заробітна плата виплачується працівникам регулярно, не рідше двох разів на місяць…. Розмір заробітної плати за першу половину місяця визначається відповідно до складених табелів обліку робочого часу за період з 1 по 15 число робочого місяця, але не менше оплати за фактично відпрацьований час в періоді з 1 по 15 число місяця з розрахунку тарифної ставки (посадового окладу) працівника.».

Матеріали справи також містять:

- копію постанови Харківського апеляційного суду від 03.12.2024 по справі №636/3010/24 (а.с.161-165), згідно якої задоволено скаргу АТ «Харківобленерго»; рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 14.08.2024 скасовано та ухвалено нове; в задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання наказу №274-к від 26.03.2024 про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності протиправними та скасування його;

- копію постанови Харківського апеляційного суду від 22.11.2023 по справі №636/1586/23 (а.с.168-171), згідно якого апеляційну скаргу АТ «Харківобленерго» задоволено; позов ОСОБА_1 про зобов`язання припинити трудовий договір залишено без змін;

- копію ухвали Верховного суду від 12.02.2024 по справі №636/1586/23 (а.с.166-167), якою відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Харківського апеляційного суду від 22.11.2023.

До відзиву до позову відповідачем додано:

- копію норм робочого часу для різних тривалостей робочого тижня 2022 (з урахуванням воєнного стану) (а.с.206);

- скрин-шот з веб-порталу Пенсійного фонду України (а.с.206/2) щодо отриманих відповідачем доходів за 2022 рік;

- відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела/суми нарахованого (перерахованого) податку та військового збору за 2022 стосовно відповідача (а.с.207-209, щодо надходжень від АТ «Харківобленерго» зазначено «заробітна плата»);

- копії листків непрацездатності від 22.02.2022 та 27.02.2022 (а.с.210);

- копію відповіді з ГУ Держпраці в Харківській області №2/325-3А-22 від 16.11.2022 (а.с.211/214), згідно якої роз`яснено порядок сплати заробітної плати та інших виплат згідно чинного законодавства;

- копію відповіді з ГУ Держпраці в Харківській області № 1280/35563 (а.с.215-216), якими роз`яснено порядок розірвання трудових відносин (в т.ч. під час дії воєнного стану).

Право на працю, закріплене у статті 43 Конституції України, включає можливість заробляти собі на життя працею, яку особа вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно з ч. 1 ст. 3 та ст. 4 КЗпП України трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, регулюються законодавством про працю, яке складається з КЗпП України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

Положеннями статті 116 КЗпП України визначено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати.

У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму.

Згідно з ст.117 КЗпП України у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

Відповідно до ч. 2 ст. 127 КЗпП України відрахування із заробітної плати працівників для покриття їх заборгованості підприємству, установі і організації, де вони працюють, можуть провадитись за наказом (розпорядженням) власника або уповноваженого ним органу: для повернення авансу, виданого в рахунок заробітної плати; для повернення сум, зайво виплачених внаслідок лічильних помилок; для погашення невитраченого і своєчасно не поверненого авансу, виданого на службове відрядження або переведення до іншої місцевості; на господарські потреби, якщо працівник не оспорює підстав і розміру відрахування. У цих випадках роботодавець вправі видати наказ (розпорядження) про відрахування не пізніше одного місяця з дня закінчення строку, встановленого для повернення авансу, погашення заборгованості або з дня виплати неправильно обчисленої суми.

Тлумачення положень вказаної норми дає підстави дійти висновку, що відрахування із заробітної плати працівника для покриття ним заборгованості підприємству, де він працює, можуть провадитися за наказом (розпорядженням) власника підприємства або уповноваженого ним органу. Отже, видача відповідного наказу є правом власника підприємства.

Для покриття заборгованості, в тому числі відповідачем, перед підприємством АТ «Харківобленерго» було видано накази №312 від 25.02.2022 (а.с.44/2), №317 від 31.03.2022 (а.с.44), №167ос від 21.04.2022 (а.с.43/2), однак через відсутність відповідача на роботі покриття заборгованості за вказаними сумами авансу, виданого в рахунок заробітної плати, не відбулось.

Щодо правової природи позачергового авансу, виданого в рахунок заробітної плати суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оплату прані», заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Структура заробітної плати визначена у ст. 2 цього Закону, за змістом якої заробітна плата складається з основної та додаткової заробітної плати, а також з інших заохочувальних та компенсаційних виплат.

Основна заробітна плата це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки), яка встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.

Додатковою заробітною платою є винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці, яка включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Інші заохочувальні та компенсаційні виплати це виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Таким чином, під заробітною платою, що належить працівникові, необхідно розуміти всі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, установлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем, незалежно від того, чи було здійснене нарахування таких виплат.

З вищенаведеного вбачається, що заробітною платою є винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку роботодавець (власник або уповноважений ним орган підприємства, установи, організації) виплачує працівникові за виконану ним роботу (усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій).

Умови оплати праці в АТ «Харківобленерго» визначені у Колективному договорі (а.с.45), п. 2.17 якого встановлено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно, не рідше двох разів на місяць: 22 числа за першу половину місяця, та 7 числа наступного місяця (остаточний розрахунок) за другу половину місяця; розмір заробітної плати за першу половину місяця визначається відповідно до складених табелів обліку робочого часу за період з 1 по 15 число робочого місяця, але не менше оплати за фактично відпрацьований час в період з 1 по 15 число місяця з розрахунку тарифної ставки (посадового окладу) працівника.

Таким чином, відповідачу за позовом були сплачені позачергові аванси, видані в рахунок заробітної плати, які відповідачем не було відпрацьовано та не було повернуто. Позачерговий аванс, виданий в рахунок заробітної плати, не є заробітною платою, оскільки він був виплачений не за трудовим договором та не на підставі умов, визначених колективним договором (поза визначені п. 2.17 Колективного договору АТ «Харківобленерго» на 2021-2022 роки порядку та строки) та не є винагородою за виконану роботу, а також не є жодним з видів компенсаційних виплат.

Враховуючи зазначене, позачерговий аванс, виданий в рахунок заробітної плати, підлягає стягненню з відповідача на підставі ст. 1212 ЦК України, за змістом ч. 1 якої особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана поверну ти потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно набуте, згодом відпала.

Зобов`язання з повернення безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна.

Відсутність правової підстави це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто, відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала.

Таким чином, оскільки відповідачем було отримано вищезазначені суми авансу, виданого в рахунок заробітної плати, які не були ним повністю погашені чи відпрацьовані, такі грошові кошти вважаються безпідставно набутими.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду (ст. 13 ЦПК України).

Відповідно до положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів та показаннями свідків.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зазначений принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 02 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18, від 18 листопада 2019 року у справі № 902/761/18, від 04 грудня 2019 року у справі № 917/2101/17.

Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.

Під час судового розгляду вказаної справи позивачем за первісним позовом були надані належні, допустимі, достовірні та достатні докази на підтвердження своїх позовних вимог, на підставі яких судом встановлені обставини та факти, що обґрунтовують його вимоги.

Наданий АТ «Харківобленерго» розрахунок суми боргу з авансу суд вважає обґрунтованим та таким, що відповідає встановленим судом обставинам.

Крім того суд вважає за доцільне зазначити щодо заперечень позивача на відзив на позовну заяву, що 05.02.2025 справу перерозподілено в провадження судді Золотоверхої О.О., згідно ч.12 ст. 33 ЦПК України у разі зміни складу суду на стадії підготовчого провадження розгляд справи починається спочатку, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом. Ухвалою суду від 10.02.2025 відповідачу визначено 15-денний строк для подання відзиву на позов, вказану ухвала відповідачем отримана 24.02.2025, відзвив направлено через систему "Електронний суд" 11.03.2025, тобто у визначений законом строк.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що у відповідача виникла заборгованість перед АТ «Харківобленерго» за невідпрацьовані дні отриманого ним позачергового авансу в рахунок заробітної плати в розмірі 10561.58 грн.

Згідно зі ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, тому з відповідача за первісним позовом на користь АТ «Харківобленерго» необхідно стягнути сплачений ним при зверненні до суду судовий збір в сумі 2422.40 грн.

Керуючись ст.ст. 4, 13, 18, 141, 259, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги акціонерного товариства «Харківобленерго» до ОСОБА_1 , про стягнення невідпрацьованих сум позачергового авансу, виданого в рахунок заробітної плати задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь акціонерного товариства Харківобленерго (, адреса: м. Харків, вул. Георгія Тарасенка, 149) суму заборгованості за невідпрацьовані дні отриманого ОСОБА_1 позачергового авансу виданого в рахунок заробітної плати в розмірі 10561,58 грн. (десять тисяч п`ятсот шістдесят одна гривня 58 копійок).

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь акціонерного товариства Харківобленерго (, адреса: м. Харків, вул. Георгія Тарасенка, 149) судові витрати у розмірі 2422.40 грн. (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні 40 копійок), судовий збір.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Харківського апеляційного суду через Чугуївський міський суд Харківської області. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повний текст рішення суду виготовлено 01.04.2025.

Суддя О.О. Золотоверха