Справа № 496/3128/24
Провадження № 2/496/983/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2025 року Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Буран В.М.,

за участю: секретаря Бойчук Р.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Біляївка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зняття арешту з майна, -

У С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Свої вимоги мотивує тим, що батьки позивача - мати ОСОБА_3 та батько ОСОБА_2 були в зареєстрованому шлюбі. Після розірвання шлюбу батько позивача ОСОБА_2 пішов з дому 1996 року. Позивач весь час проживав зі своєю матір`ю в її житловому будинку який розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначений житловий будинок належав матері позивача на підставі договору дарування. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача - ОСОБА_3 , позивач звернувся до приватного нотаріуса з питання прийняття спадщини. Однак листом приватний нотаріус Одеського районного нотаріального округу Одеської області Гуменюк А.М. №22/02-14 від 12.01.2023 року повідомив, що на спадкове рухоме та нерухоме майно наявні обтяження на підставі ухвали Біляївського районного суду Одеської області від 26.02.1997 року. У відповідь на звернення до Біляївського районного суду Одеської області з проханням надати копію відповідної ухвали суду отримано відповідь №01-101/755/23 від 31.07.2023 року про те, що згідно даних алфавітних покажчиків протягом 1997 року матеріали про накладання арешту на вищевказане майно в провадженні суду не розглядалось. На звернення до Одеського державного нотаріального архіву надано копію ухвали Біляївського районного суду від 26.02.1997 року, на підставі якої було накладено арешт на майно, а саме на житловий будинок розташований за адресою: АДРЕСА_1 та на автомобіль марки ГАЗ 2410 д.н.з. НОМЕР_1 . Обтяження у вигляді арешту на спадкове майно, перешкоджають позивачу у прийняття спадщини після смерті матері, а тому в зв`язку із зазначеним, просить зняти арешт з даного майна.

Позивач та його представник у судове засідання не з`явились, але від представника до суду надійшла заява про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують просять їх задовільнити (а.с.86).

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, хоча був повідомлений належним чином про день, час та місце судового засідання, про причини неявки суд не повідомив, але до суду повернувся конверти з відмітками «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.28), «адресат не проживає за даною адресою» (а.с.77), тому судом було здійснено виклик відповідача до суду, шляхом створення оголошення про виклик на офіційному веб-сайті Судової влади (а.с.80).

Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_1 позивач по справі, його батьками є ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , актовий запис №47 (а.с.39).

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 мати позивача ОСОБА_1 , про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3 , актовий запис №12888 (а.с.10).

Після її смерті відкрилася спадщина на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який належав померлій на підставі договору дарування житлового будинку від 16.06.1983 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області Бражник Л.І., зареєстрованого в реєстрі за № 67 (а.с.8).

Позивач є спадкоємцем за законом першої черги після смерті матері ОСОБА_3 , згідно ст. 1261 ЦК України.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна тип обтяження: арешт (архівний запис) реєстраційний номер обтяження: 8233221, зареєстровано: 27.11.2008р., підстава обтяження: ухвала б/н 26.02.1997, Біляївський районний суд Одеської області, об`єкт обтяження: АДРЕСА_1 (а.с.14-17).

26.09.2022 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Одеського нотаріального округу Одеської області Гуменюка А.М. із заявою про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_3 (а.с.36).

Листом № 22/02-14 від 12.01.2023 року приватний нотаріус Одеського нотаріального округу Одеської області Гуменюк А.М. повідомив, що видати свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належав ОСОБА_3 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 , не уявляється можливим, оскільки 27.11.2008 року за № 8233221, № 8233197, № 8233213, Біляївською районною ДНК Одеської області зареєстрований арешт на невизначене майно та арешт житлового будинку за вказаною вище адресою (а.с.11).

Відповідно до ухвали Біляївського районного суду Одеської області від 26.02.1997 року, в рамках розгляду цивільної справи ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , про поділ майна, з метою забезпечення позову був накладений арешт на майно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а також на автомобіль марки ГАЗ-2410, реєстраційний номер НОМЕР_1 , яке належало ОСОБА_3 (а.с.13).

Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

У відповідності до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

В силу положень ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Положеннями ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом, чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно з ч. 1 ст. 316, ст. 317, ч. 1 ст. 319, ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власникові належать права володіння, використання та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливає місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Як визначено у ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Нормою статті 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.1997 р., закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Правовий режим власності, відповідно до ст. 92 Конституції України визначається виключно законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», обтяження - це заборона розпоряджатися та/або користуватися нерухомим майном, яка встановлена або законом, або актами уповноважених на це органів державної влади, їх посадових осіб або яка виникає на підставі договорів.

Аналіз правових норм дає підстави для висновку, що право власності проявляється у правомочностях власника, обмеження яких можливо виключно на підставі закону.

В правовій позиції, викладеній в постанові Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі №658/715/16-ц, було зазначено, що інші особи, які є власниками (володільцями) майна, і які вважають, що майно на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

У п. 2 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» роз`яснено, що позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Наявність арешту майна перешкоджає позивачу реалізувати свої права на спадщину після смерті матері.

Таким чином, як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до приватного нотаріуса Одеського нотаріального округу Одеської області Гуменюка А.М. із заявою про прийняття спадщини. Однак, при оформленні спадщини було встановлено наявність обтяження на нерухоме майно померлої ОСОБА_3 .

Підставою цього позову є наявність арешту, накладеного на майно спадкодавця, що перешкоджає в оформленні спадкоємцем спадкових прав на нерухоме майно.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що оскільки на час звернення із позовною заявою до суду за наявності арешту (обтяження), накладеного на майно, порушується право власності позивача, внаслідок чого він позбавлений можливості в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому права позивача підлягають судовому захисту шляхом зняття арешту з майна.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, судові витрати позивача по сплаті судового збору повинні бути стягнуті з відповідача, проте, оскільки позивачем не заявлена вимога про стягнення з відповідача на його користь судових витрат, судовий збір розподілу не підлягає.

Ураховуючи, що від штатної кількості 11 суддів, зараз здійснюють правосуддя тільки 7, відсутності у складі суду секретаря судового засідання, показники навантаження перевищують нормативні у 5 разів, передачу справ іншого судді, що створило додаткове навантаження, суд першої інстанції був позбавлений можливості виготовити рішення у строки, передбачені національним законом.

Керуючись ст. 16, 317, 319, 321, 391, 1268 ЦК України ст. 12, 13, 81, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зняття арешту з майна задовольнити.

Скасувати арешт накладений на житловий будинок розташований за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, а саме: реєстраційний номер обтяження 8233221, зареєстроване 27.11.2008 року реєстратор: Біляївська державна нотаріальна контора, підстава обтяження: ухвала б/н Біляївського районного суду Одеської області від 26.02.1997 року.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду на протязі 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через суд першої інстанції.

Суддя: В.М. Буран