Справа №519/113/25
Провадження № "Е"2-др/519/5/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К РА Ї Н И

ДОДАТКОВЕ

27.03.2025 м. Південне

Южний міський суд Одеської області у складі:

головуючого судді Лемця С.П.,

при секретарі судового засідання Волковій Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Південне заяву представника ОСОБА_1 адвоката Фомича Олександра Миколайовичапро ухвалення додаткового рішення по справі за позовом ОСОБА_1 до АТ «Одеський припортовий завод» про стягнення заборгованості по заробітній платі,

ВСТАНОВИВ:

Представник ОСОБА_1 адвокат Фомич О.М. звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення по справі за позовом ОСОБА_1 до АТ «Одеський припортовий завод» про стягнення заборгованості по заробітній платі, мотивуючи свої вимоги тим, що рішенням Южного міського суду Одеської області від 10.03.2025 позов ОСОБА_1 задоволено частково. Однак, судом при прийнятті вказаного рішення не вирішено питання щодо розміру витрат на правничу допомогу, а тому просить стягнути з відповідача понесені витрати на правову допомогу адвоката в розмірі 6500,00 грн.

Адвокат Фомич О.М. подав до суду клопотання в якому просить подану ним заяву про ухвалення додаткового рішення розглянути у його відсутності.

Відповідач АТ «Одеський припортовий завод» в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не відомі.

Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Южного міського суду Одеської області від 10.03.2025 позов ОСОБА_1 задоволено частково та стягнуто з АТ «Одеський припортовий завод» на користь позивача заборгованість по заробітній платі в розмірі 26079,24 грн та судовий збір в дохід держави в розмірі 1211,20 грн.

Згідно матеріалів позовної заяви, орієнтовний розрахунок судових витрат ОСОБА_1 становить 6500 грн.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 137 ЦПК України).

Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою сьомою, дев`ятою статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.

Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Судом встановлено, що 28.12.2024 між ОСОБА_1 та адвокатським бюро «Олександр Фомич» в особі керуючого бюро Фомича О.М. укладений договір про надання правничої допомоги № 043/24/ц. Відповідно до акту б/н прийому-передач наданих послуг від 17.01.2025 вартість витрат на надання професійної правничої допомоги за позовом до АТ «Одеський припортовий завод» складає 6500 гривень, у тому числі консультації та роз`яснення правових питань щодо стягнення заборгованості по заробітній платі (1 година) 1000 гривень, підготовка та подання адвокатського запиту до АТ «Одеський припортовий завод» (1 година) 1500 гривень, оформлення та подання позовної заяви до суду (2 години) 2500 гривень, складання, оформлення та подання до Южного міського суду Одеської області клопотання про витребування доказів (1 година) 1500 гривень.

З платіжної інструкції № 67 від 28.12.2024 вбачається сплата коштів в сумі 6500 гривень, як оплата за правничу допомогу згідно № 043/24/ц договору про надання правничої допомоги від 28.12.2024.

Відповідачем було подано клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2000 грн.

З огляду на складність справи, виконані адвокатом роботи, суд вважає, що заявлена до стягнення з відповідача на користь позивача сума витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6500 грн не відповідає переліку/вартості виконаних робіт і критеріям розумності, справедливості та співмірності, а тому з огляду на зазначене вище та встановлені судом обставини, дійшов висновку про необхідність стягнення таких витрат у розмірі 4000 грн, що буде відповідати критеріям розумності, справедливості та співмірності розміру витрат на професійну правничу допомогу.

Таким чином, враховуючи те, що при винесенні рішення по цивільній справі № 519/113/25 за позовом представника ОСОБА_1 адвоката Фомича О.М.до АТ «Одеський припортовий завод» про стягнення заборгованості по заробітній платі не було вирішено питання щодо витрат на професійну правову допомогу, а тому слід ухвалити додаткове рішення щодо даних обставин.

Керуючись статтями 133,137, 141, 246, 260, 270 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву представника ОСОБА_1 адвоката Фомича О.М.про ухвалення додаткового рішення по справі за позовом ОСОБА_1 до АТ «Одеський припортовий завод» про стягнення заборгованості по заробітній платі, задовольнити частково.

Стягнути з АТ «Одеський припортовий завод» на користь ОСОБА_1 4000 (чотири тисячі) грн 00 коп. витрат на правничу допомогу.

В іншій частині вимог заяви відмовити.

Додаткове рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Сергій ЛЕМЕЦЬ