Номер провадження: 22-ц/813/628/25
Справа № 2-2150/10
Головуючий у першій інстанції Далеко К.О.
Доповідач Лозко Ю. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.03.2025 року м. Одеса Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Лозко Ю.П.,

суддів: Кострицького В.В., Коновалової В.А.,

за участю секретаря судового засідання Пересипка Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в порядку спрощеного провадження

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Суворовського районного суду м.Одеси від 12 вересня 2023 року

за заявою Кредитної спілки Кредитінвест про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання по цивільній справі №2-2150/10, боржник: ОСОБА_1 ,

встановив:

08 лютого 2022 року Кредитна спілка «Кредитінвест» звернулася до суду із вказаною вище заявою про видачу дублікату виконавчого листа, яка обґрунтована тим, що оригінал виконавчого листа у цивільній справі № 2-2150/10 за позовом Кредитної спілки «Кредитінвест» до ОСОБА_1 , на примусове виконання рішення Суворовського районного суду м.Одеси втрачений після завершення виконавчого провадження№51944213 з його виконання 27.06.2019 року.

Ухвалою Суворовського районного суду м.Одеси від 12 вересня 2023 року вказану вище заяву задоволено. Поновлено КС «Кредитінвест» строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа № 2-2150/10, на виконання рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 27.08.2010 р про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_1 та

ОСОБА_2 на користь Кредитної спілки «Кредитінвест» заборгованості у розмірі 372 151,58 грн, боржник: ОСОБА_1 .

Видано КС «Кредитінвест» дублікат виконавчого листа № 2-2150/10 на виконання рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 27.08.2010 року про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь КС «Кредитінвест» заборгованості у розмірі 372 151,58 грн, боржник ОСОБА_1 .

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу Суворовського районного суду м.Одеси від 12 вересня 2023 року скасувати та відмовити у задоволенні заяви КС «Кредитінвест».

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що звернувшись до суду із заявою про видачу дублікату виконавчого листа, КС «Кредитінвест» не надала суду жодного належного та допустимого доказу на підтвердження втрати отриманого оригіналу виконавчого листа, а також заявником не наведено поважних причин пропуску строку пред`явлення виконавчого листа до виконання та не надано доказів на їх підтвердження. Окремо скаржник зазначає про неможливість встановити факт сплати заборгованості перед КС «Кредитінвест»

ОСОБА_2 , оскільки такий не був учасником цього провадження, а також на подання відповідної заяви про видачу дублікату виконавчого листа, особою, яка, відповідно до визначених Конституції України обмежень, не може бути представником КС «Кредитінвест» у цій справі.

У відзиві на апеляційну скаргу КС «Кредитінвест»,наполягаючи на законності та обґрунтованості оскаржуваної ухвали суду, зауважує, що провадження у справі № 2-2150/10 розпочато до набрання законної сили змін у Перехідних положеннях Конституції України про встановлення в України «адвокатської монополії», відтак подання від імені КС «Кредитінвест» заяви про видачу дубліката виконавчого листа особою, яка не має статусу адвоката не суперечить закону.

У судовому засіданні представник скаржника ОСОБА_1 адвокат Нікітіна Г.Е. доводи та вимоги апеляційної скарги підтримала.

Заявник будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, до судового засідання не з`явився, заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи до суду не подавав, що відповідно до частини другої статті 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника скаржника ОСОБА_1 адвоката Нікітіної Г.Е., перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду в межах апеляційної скарги та обговоривши її доводи, апеляційний суд вважає скаргу такою, що підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення не у повній мірі відповідає вказаним нормам, виходячи з такого.

Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів(посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, інтими нормативно- правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2013 від 26 червня 2013 року по справі № 1-7/2013 виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Отже виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободі 1950 року.

Так, згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду.

Європейський суд з прав людини наголосив, що пункт 1 статті 6 вказаної Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін (пункт 43 рішення від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України»),

Відповідно до п. 17.4 ч. 1 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України (в ред. 2021 року) у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. За видачу стягувачу дубліката виконавчого документа справляється судовий збір у розмірі 0,03 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

Дублікатом називається документ, який видається замість втраченого оригіналу і має силу первісного акта. Від останнього його відрізняє спеціальна позначка «Дублікат».

При розгляді питання про видачу дубліката перевіряється чи не виконано рішення, чи не втратило воно законної сили.

У відповідності до підпункту 17.4 пункту 1 розділу XIII "Перехідні положення" ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2022 року у справі №2-1380/08 (провадження №61-10540св22) зазначено, що:

"при вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, надавши відповідні докази. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, вкрадено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист".

Однією з підстав можливості видачі дубліката виконавчого документа, є подання відповідної заяви протягом строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання, який повинен обчислюватися з урахуванням переривання цього строку та/або його зупинення.

Відповідно до частини першої статті 22 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції, чинній на момент набрання законної сили рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 27.08.2010 року) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

У пункті 1 частини другої статті 22 Закону України "Про виконавче провадження" №606-XIV (редакції, чинній на момент набрання законної сили рішенням Арцизького районного суду Одеської області від 03 грудня 2012 року) передбачалося, що строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України "Про виконавче провадження" №1404-VIII від 02 червня 2016 року (далі - Закон №1404-VIII).

Згідно з пунктом 5 Розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1404-VIII виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Відповідно до пункту 7 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1404-VIII виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом 05 жовтня 2016 року виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Конституція України закріпила принцип незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів (частина перша статті 58). Це означає, що дія закону та іншого нормативно-правового акту не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом (пункт 4 Рішення Конституційного Суду України від 05 квітня 2001 року у справі №3-рп/2001).

Статтею 12 Закону України N 1404-VIII передбачено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки, зазначені у вказаних правових нормах, встановлюються для виконання судових рішень з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, з наступного дня після його постановлення.

Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку, що строк пред`явлення виконавчого документа до виконання переривається пред`явленням виконавчого документа до виконання. Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється, а повернення стягувачу виконавчого документа не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання.

Як убачається з матеріалів справи, виконавчий лист № 2-2150/10, на виконання рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 27.08.2010 року про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Кредитної спілки «Кредитінвест» заборгованості у розмірі 372 151,58 грн, боржник: ОСОБА_1 пред`явлений до виконання 20.07.2016 року та перебував на виконанні Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області (виконавче провадження №51944213) до 27.06.2019 року, коли виконавче провадження було завершено на підставі пункту 2 частини першої статті 37 Закону.

За таких встановлених у справі обставин, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що заява КС «Кредитінвест» про видачу дубліката виконавчого листа, направлена до суду 08.02.2022 року, вважається такою, що подана до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Стосовно доводів скаржника про те, що судом першої інстанції не встановлено, а заявником не доведено, що виконавчий лист по справі № 2-2150/10 є втраченим, колегія суддів зауважує про таке.

Дублікат це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен подати докази на підтвердження втрати виконавчого листа, а суд має обов`язково перевірити, чи не було виконано рішення суду, на підставі якого його видано, та чи не втратило судове рішення законної сили.

Отже необхідними умовами для видачі судом дубліката виконавчого листа є, по-перше, його втрата, факт якої має бути підтверджений відповідними документами, а по-друге, звернення із заявою про видачу дубліката виконавчого листа до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

У постанові Верховного Суду від 19 квітня 2021 року у справі №2-1316/285/11 (провадження №61-34св21) зазначено, що єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата. Сам факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі державної виконавчої служби свідчить про те, що його було втрачено.

До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 09 жовтня 2019 року у справі № 2-6471/06, від 03 лютого 2021 року у справі № 643/20898/13-ц, від 23 червня 2021 року у справі №2-162/12 (провадження № 61-14111 св20).

Обґрунтовуючи заяву про видачу дублікату виконавчого листа, КС «Кредитінвест». посилається на втрату вказаного виконавчого листа після завершення виконавчого провадження 27.06.2019 року.

При цьому, оскільки термін зберігання реєстрів на відправлену кореспонденцію складає один рік, згідно Переліку типових документів, що створюються під час діяльності державних органів та органів місцевого самоврядування, інших установ, підприємств та організацій, із зазначенням строків зберігання документів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 12.04.2012 №578/5. Надати докази відправки копії постанови про повернення виконавчого документа стягувачу разом з оригіналом виконавчого документа неможливо.

Водночас, колегія суддів зауважує, що дійшовши обґрунтованого висновку про дотримання заявником КС «Кредитінвест» вимог пп. 17.4 пункту 1 розділу XIII "Перехідні положення" ЦПК України та звернення до суду із цією заявою про видачу виконавчого листу у межах строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, визначеного ст. 12 Закону України N 1404-VIII, суд першої інстанції безпідставно поновив строк пред`явлення вказаного вище виконавчого документу до виконання.

Так, як слушно зазначено судом першої інстанції, у відповідності до ч. 1 ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Отже, не підлягав поновленню не пропущений процесуальний строк.

Окремо апеляційний суд звертає увагу, що 26 березня 2022 року набрав чинності Закон України від 15 березня 2022 року № 2129-IX «Про внесення зміни до розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження», яким розділ III «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» доповнено пунктом 102, згідно з яким тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022,затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-IX, визначені Законом України «Про виконавче провадження» строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану.

Колегія суддів зауважує, що посилаючись на недоведеність заявником втрати виконавчого листа, скаржник ОСОБА_1 , при цьому не заперечує ту обставину, що рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 27.08.2010 року, на підставі якого було видано виконавчий лист, не втратило законної сили.

Щодо доводів апеляційної скарги про часткове виконання рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 07 червня 2010 року по справі № 2-2150/10, колегія суддів, погоджуючись із висновками суду першої інстанції, зауважує, що часткове або повне погашення боргу в 2012 році в сумі 34 004 грн, не може бути підставою для відмови у видачі дубліката виконавчого листа, а є підставою для здійснення державним виконавцем перерахунку суми боргу, із урахуванням погашеної суми боргу, оскільки дублікат виконавчого листа видається на виконання рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 07 червня 2010 року по справі № 2-2150/10. При видачі дубліката, суд не має законних підстав для зміни резолютивної частини рішення суду.

При цьому колегія суддів відхиляє доводи скаржника ОСОБА_1 про відсутність повноважень на подання цієї заяви у представника КС «Кредитінвест»

Черненка Г.І., який не є адвокатом, а отже не має права представляти заявника в суді, в тому числі, подавати заяву про видачу дублікату виконавчого листа.

Так, з матеріалів справи убачається, що Черненко Г.І. до заяви про видачу дублікату виконавчого листа додав довіреність на представництво інтересів КС «Кредитінвест».

Відповідно до частини четвертої статті 131-2 Конституції України виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення.

Разом з тим, згідно з підпунктом 11 пункту 161 Перехідних положень Конституції України, представництво відповідно до пункту 3 частини першої статті 131-1 та 131-2 Конституції України виключно прокурорами та адвокатами у Верховному Суді та судах касаційної інстанції здійснюється з 01 січня 2017 року, у судах апеляційної інстанції - 01 січня 2018 року; у судах першої інстанції - 01 січня 2019 року. Представництво в суді у провадженнях, розпочатих до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)" здійснюється за правилами, які діяли до набрання ним чинності, - до ухвалення у відповідних справах остаточних судових рішень, які не підлягають оскарженню.

Відповідно до пункту 1 Прикінцевих та перехідних положень ЗаконуУкраїни "Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)" від 02 червня 2016 року N 1401-VIII (далі - Закон), цей Закон набирає чинності через три місяці з дня, наступного за днем його опублікування, крім частини шостої статті 124 Конституції України в редакції цього Закону, яка набирає чинності через три роки з дня, наступного за днем опублікування цього Закону.

Офіційне опублікування Закону відбулося 29 червня 2016 року (Голос України, 2016, 06, 29 червня 2016 року N 118), тобто даний Закон набрав чинності 30 вересня 2016 року.

Підставою порушення провадження у справі є позовна заява. Відкриття судом провадження по справі породжує певні юридичні наслідки, які в свою чергу можна поділити на процесуальні та матеріально-правові. Зокрема, важливими процесуальними наслідками відкриття провадження у справі є те, що заінтересовані особи стають учасниками даних процесуальних правовідносин, отримують процесуальні права та обов`язки.

У постановах Верховного Суду від 25 червня 2019 року: у справі N 910/10031/31, від 11 березня 2021 року у справі N 910/2954/17 зазначалося, що стадія виконавчого провадження, як завершальна стадія судового процесу починається після видачі виконавчого документа стягувачу та закінчується фактичним виконанням судового рішення або зі спливом строку пред`явлення документа до виконання, оскільки якщо цей строк пропущений, виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання. Тобто, за межами цього строку виконавчі дії не вчиняються, а строк виконавчого провадження, як завершальної стадії судового процесу, спливає одночасно зі строком пред`явлення виконавчого документу до виконання.

Апеляційний суд враховує, що у цій справі № 2-2150/10 було розпочато виконавче провадження, яке станом на час розгляду справи не закінчене.

Як зазначалося вище, представництво в суді у провадженнях, розпочатих до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)" здійснюється за правилами, які діяли до набрання ним чинності, - до ухвалення у відповідних справах остаточних судових рішень, які не підлягають оскарженню.

За таких обставин, враховуючи, що провадження у справі № 2-2150/10 за позовом КС "Кредитінвест" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором було розпочато у 2009 році, тобто до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)", тому представництво у цій справі може здійснюватися не тільки виключно адвокатом, а й іншим законним представником із наданням доказів суду щодо уповноваження такої особи на представництво інтересів учасника справи відповідно до вимог процесуального законодавства.

Отже, Черненко Г.І. мав право представляти інтереси КП «Кредитінвест» на підставі довіреності, в тому числі і подавати до суду заяву про видачу дубліката виконавчого листа.

Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду: від 10 червня 2021 року у справі № 330/905/15 (провадження № 61-2463св21), від 22 листопада 2021 року у справі №2-2699/11 (провадження №61-14409св21), від 20 грудня 2021 у справі № 2-4612/09 (провадження №61-14407св21).

Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає вірними висновки суду про задоволення вимог вказаної вище заяви КС «Кредитінвест».

Також апеляційним судом враховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Руїз Торія проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain, п. п. 29 - 30).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, й міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (SeryavinandOthers v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04).

Відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а оскаржувана ухвала суду в частині поновлення КС «Кредитінвест» строку для пред`явлення до виконання виконавчого листа № 2-2150/10, боржник: ОСОБА_1 скасуванню. В іншій частині судове рішення потрібно залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Суворовського районного суду м.Одеси від 12 вересня 2023 року в частині поновлення Кредитній спілці «Кредитінвест» строку для пред`явлення до виконання виконавчого листа № 2-2150/10, на виконання рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 27.08.2010 року «Про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Кредитної спілки «Кредитінвест» заборгованості у розмірі 372 151,58 грн, боржник: ОСОБА_1 скасувати.

В іншій частині оскаржувану ухвалу залишити без змін.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту.

Повний текст постанови складено 28 березня 2025 року.

Головуючий Ю.П. Лозко

Судді: В.В. Кострицький

В.А. Коновалова