Справа № 570/807/25
Номер провадження 2/570/878/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2025 року м.Рівне

Рівненський районний суд Рівненської області в особі судді Гладишевої Х.В.,

за участю секретаря судового засідання Ганцева В.В.,

учасники справи:

позивач - не з`явилася,

представник позивача не з`явився,

представник відповідача - не з`явився,

третя особа 1 - не з`явилася,

третя особа 2 не з`явилася,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Рівненського районного суду Рівненської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного Товариства «Перший Український Міжнародний Банк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяна Леонідівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

встановив:

24 лютого 2025 року до Рівненського районного суду Рівненської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 , яка подана її представником адвокатом Дудкою І.О., до Акціонерного Товариства «Перший Український Міжнародний Банк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяна Леонідівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Короткий зміст заяв по суті справи.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивачка зазначає, що 29.05.2014 року вона звернулася із пропозицією укласти договори (оферта) до АТ «Банк Ренесанс Капітал» та надати їй споживчий кредит. В пропозиції укласти договори (оферта) від 29.05.2014 року вказана сума кредиту 18 157 грн. 87 коп. Процентна ставка річних 0,01 %. Розмір початкового платежу 3 313 грн. 48 коп. Розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості - 2%. Строк кредиту 37 місяців.

Згодом позивачка дізналася про те, що 20.08.2018 року відносно неї відкрито виконавче провадження №57037231 щодо примусового виконання виконавчого напису №255, виданого 06.02.2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною про стягнення з ОСОБА_1 невиплачені в строк грошові кошти за період з 25.01.2017 року по 25.01.2018 рік в сумі 19 979 грн. 82 коп. на користь АТ «Перший Український Міжнародний Банк», який є правонаступником усіх прав та обов`язків АТ «Банк Ренесанс Капітал», .

Вважає, виконавчий напис незаконним та таким, що не підлягає виконанню, оскільки приватним нотаріусом виконавчий напис вчинено з порушенням норм Закону України «Про нотаріат» та Постанови КМ України від 29.06.1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, у зв`язку з чим є підстави для визнання його таким, що не підлягає виконанню.

Також, позивачка покликалася на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017, визнано незаконною та нечинною постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних договорів».

Позивачка стверджувала, що на сьогоднішній день редакція Переліку передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченої угоди та документів, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Так, станом на 06 лютого 2018 року дату вчинення спірного виконавчого напису нотаріуса чинне законодавство передбачало можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору. Пропозиція, з якою позивачка звернулася до АТ «Банк Ренесанс Капітал» нотаріально посвідчена не була. Договору, який згідно з законодавством мав бути посвідченим не надано.

Таким чином, приватний нотаріус Хара Н.С. була позбавлена повноважень вчиняти виконавчий напис про стягнення з позивача заборгованості на користь АТ «Перший Український Міжнародний Банк» у безспірному порядку, оскільки заборгованість за Договором на момент вчинення виконавчого напису нотаріуса, була спірною. Позивачка не погоджується з розміром заборгованості та доказів щодо безспірності заборгованості не надано. З Пропозиції не можливо визначити дату надання коштів та дату виникнення прострочки, а кредитний договір не надано, тому вважає, що строк позовної давності пропущено.

Отже, підтвердження надання кредитних коштів відсутнє, строк позовної давності пропущений, пропозиція не була нотаріально посвідчена, а тому є підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Відзиву на позовну заяву відповідач не подав. Однак, 25 лютого 2025 року до суду надійшла заява від представника АТ «Перший Український Міжнародний Банк» Височина Є.М. про визнання позовних вимог ОСОБА_1 до Банку в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Також представник просив стягнути з АТ «Перший Український Міжнародний Банк» 50% від суми сплаченого позивачем судового збору, решту 50% повернути позивачу з державного бюджету в порядку ч.1 ст.142 ЦПК України. Просив розглянути справу без участі представника Банку за наявними в справі матеріалами.

Пояснення щодо позову або відзиву від третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хари Н.С. та приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Павелків Т.Л. до суду не надходили.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 25.02.2025 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито спрощене позовне провадження у даній справі, призначено судове засідання з участю сторін на 12:00 год. 20 березня 2025 року.

У судове засідання 20 березня 2025 року сторони не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи. При цьому, 20 березня 2025 року через канцелярію суду представник позивача адвокат Дудка І.О. подав заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника, підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити.

Від представника відповідача 25.02.2025 року надійшла заява про розгляд справи без участі відповідача за наявними в справі матеріалами. Також, у вказаній заяві представником відповідача зазначено про визнання позовних вимог ОСОБА_1 до Банку в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. та приватний виконавець виконавчого округу м.Києва Павелків Т.Л. в судове засідання не з`явилися, жодних заяв та клопотань, додаткових пояснень чи доказів до суду не направляли.

Враховуючи зазначене, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін за наявними матеріалами справи.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З огляду на вказане, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

Судом встановлено, що 29 травня 2014 року ОСОБА_1 звернулася із пропозицією укласти договори (оферта) (номер кредитного договору №6) до АТ «Банк Ренесанс Капітал» та надати їй споживчий кредит. В пропозиції укласти договори (оферта) (номер кредитного договору №6) від 29.05.2014 року вказана сума кредиту 18 157 грн. 87 коп. Процентна ставка річних 0,01 %. Розмір початкового платежу 3 313 грн. 48 коп. Розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості - 2%. Строк кредиту 37 місяців. До Пропозиції сторони погодили Графік платежів для погашення кредиту.

06 лютого 2018 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. вчинила виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №255, в якому пропонувала стягнути з ОСОБА_1 за період з 25.01.2017 року по 25.01.2018 року заборгованість у розмірі 19 979 грн. 82 коп. на користь АТ «Перший Український Міжнародний Банк», який є правонаступником АТ «Банк Ренесанс Капітал».

АТ «Перший Український Міжнародний Банк» звернулося до приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Вольф Т.Л. з заявою Вих. №65910 про примусове виконання рішення, а саме відкриття за місцем знаходження майна боржника, виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. за №255 від 06.02.2018 про стягнення із боржника, яким є ОСОБА_1 коштів у розмірі 19 979 грн. 82 коп.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Вольф Т.Л. від 20.08.2018 року відкрито виконавче провадження №57037231 з виконання виконавчого напису №255 від 06.02.2018, виданим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С., за змістом якої загальна заборгованість ОСОБА_1 становить 19 979 грн. 82 коп.

Норми права, які підлягають застосуванню при вирішенні спору та мотиви, з яких виходить суд при ухваленні рішення.

За загальним правилом статей 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з частиною першою статті 39 Закону України "Про нотаріат", порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України.

Відповідно до статті 87 Закону України "Про нотаріат", для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України "Про нотаріат").

Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акту має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (стаття 50 Закону України "Про нотаріат").

За результатами аналізу вищенаведених норм, суд дійшов висновку, що з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України "Про нотаріат", захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц Велика Палата Верховного Суду зазначила, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України "Про нотаріат"). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі, суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Правове регулювання процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів визначено главою 14 Закону України "Про нотаріат" та главою 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5.

Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України "Про нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій.

Згідно із пунктом 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Крім того, у абзаці 3 пункту 284 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03 березня 2004 року № 20/5, вказано, що заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

Відповідно до пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172, для одержання виконавчого напису щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

За змістом спірного виконавчого напису, останній був вчинений на підставі ст. 87 Закону України "Про нотаріат" та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172.

Постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" внесено зміни до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, зокрема, в частині доповнення переліку після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами" новим розділом такого змісту: "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин".

Частиною першою статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав та свобод людини та практику суду як джерело права. У преамбулі та статті 6 параграфа 1 Конвенції, у рішенні Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі "Совтрансавто-Холдінг" проти України" (заява № 48553/99), а також у рішенні Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі "Брумареску проти Румунії" (заява № 28342/95) встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України "Про доступ до судових рішень" суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.

З аналізу Єдиного державного реєстру судових рішень убачається, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14 визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині, у тому числі: "п.2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: "Доповнити перелік після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.".

Оскільки вищезазначена постанова апеляційного суду у відповідності до п.4 ст.254 КАС України набула законної сили з моменту проголошення, тобто з 22 лютого 2017 року, то з цієї дати чинне законодавство не передбачало можливості вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, яка випливає із кредитних відносин.

Аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.09.2021 року у справі № 910/10374/17 та постанові Верховного Суду від 15.04.2020 року у справі № 158/2157/17.

Із матеріалів справи вбачається, що оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 06 лютого 2018 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14. Доказів нотаріального посвідчення кредитного договору та договору страхування (оферти) №6 від 29.05.2014 року, укладеного між АТ «Перший Український Міжнародний Банк», який є правонаступником АТ «Банк Ренесанс Капітал» та ОСОБА_1 , суду не надано.

Враховуючи вищезазначене, оскільки в момент вчинення спірного виконавчого напису 06 лютого 2018 року були відсутні правові підстави для його вчинення, то такий виконавчий напис не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

За таких обставин, суд вважає що позовна вимога ОСОБА_1 до Акціонерного Товариства «Перший Український Міжнародний Банк» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Розподіл судових витрат між сторонами.

Згідно ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

Як вбачається із копії квитанції про сплату позивач за подання позовної заяви сплатила 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп., які підлягають стягненню з відповідача.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.81, 89, 141, 259, 263-265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до Акціонерного Товариства «Перший Український Міжнародний Банк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяна Леонідівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задоволити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №255 від 06.02.2018 року, що видав приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного Товариства «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованості на загальну суму 19 979 грн. 82 коп.

Стягнути з Акціонерного Товариства «Перший Український Міжнародний Банк» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп.

На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилася в м.Рівному, РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ;

відповідач: Акціонерне Товариство «Перший Український Міжнародний Банк», м.Київ, вул. Андріївська, 4, ;

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, адреса: м.Київ, вул. Тарасівська, 181, офіс 2;

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Павелків Тетяна Леонідівна, адреса: м.Київ, вул. Златоустівська, 55, офіс 61-62.

Повний текст рішення складено 31 березня 2025 року, у зв`язку із перебуванням судді у відпустці.

Суддя Гладишева Х.В.