Справа № 362/2008/25
Провадження 2/362/2052/25
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

"26" березня 2025 р.

Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі судді Поповича О.В. перевірив на предмет відповідності вимогам закону матеріали позовної заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до держави Російська Федерація про стягнення моральної шкоди й

установив:

Позивачі звернулись до суду з указаним позовом, у якому просять стягнути з відповідача в рахунок відшкодування моральної шкоди грошові кошти в розмірі по 1 521 306,50 гривень кожному.

За правилами частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Звернення до суду не є беззаперечним і повинно відбуватись за правилами визначеними процесуальним законом.

Відповідно до пункту 3 частини третьої статті 175 ЦПК України позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.

Однак, позовна заява не містить обґрунтованого розрахунку заявлених до стягнення сум.

Відповідно до частини четвертої статті 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

До позовної заяви не додано документу про сплату судового збору з посиланням на пункт 22 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», згідно з яким від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах за позовами до держави-агресора Російської Федерації про відшкодування завданої майнової та/або моральної шкоди у зв`язку з тимчасовою окупацією території України, збройною агресією, збройним конфліктом, що призвели до вимушеного переселення з тимчасово окупованих територій України, загибелі, поранення, перебування в полоні, незаконного позбавлення волі або викрадення, а також порушення права власності на рухоме та/або нерухоме майно.

Зокрема, у позовній заяві ідеться про те, що позивачі станом на 24 лютого 2022 року проживали на території смт. Гостомель, Бучанського району, що перебувало під окупацією.

Між тим, доказів, що підтверджують вказану обставину, позовна заява не містить.

При цьому відповідно до статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру. Адресою покинутого місця проживання внутрішньо переміщеної особи в розумінні цього Закону визнається адреса місця проживання особи на момент виникнення обставин, зазначених у частині першій цієї статті.

Відповідно до статей 4, 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону. Кожна дитина, у тому числі яка прибула без супроводження батьків, інших законних представників, отримує довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення.

Довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону.

Позивач обґрунтовує заявлені вимоги тим, що проживає на території України, де постійно, через тривалі повітряні тривоги та неспокійний стан, переживає моральні страждання, які також пов`язані із знаходженням її сина в лавах ЗСУ. Інших підстав, що призвели б до вимушеного переселення з тимчасово окупованих територій України, загибелі, поранення, перебування в полоні, незаконного позбавлення волі або викрадення, а також порушення права власності на рухоме та/або нерухоме майно позиваем не вказано, тобто позивач не є особою, яка має право на звільнення від сплати судового збору на підставі п. 22 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Більш того, позивачами не надано доказів, що в період з 26.02.2022 року по 01.04.2022 року вони проживали в смт. Гостомель.

Всупереч вимог статей 12, 13, 81 ЦПК України будь-яких доказів порушення права власності позивача на належне йому майно (знищення майна, житла, обернення його на користь відповідача тощо), суду не надано.

Відповідно до частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання фізичною особою позовної заяви майнового характеру судовий збір сплачується в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З огляду на розмір заявлених позивачем вимог, ставка судового збору за звернення до суду з цим позовом становить 15140,00 грн.,

За приписами частини першої статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

За таких обставин позовну заяву належить залишити без руху та надати позивачам строк для подання оформленої відповідно до вимог процесуального закону позовної заяви з відповідними доказами, а також сплати судового збору.

Керуючись статтею 185 ЦПК України, суд

постановив:

залишити без руху позовну заяву та надати позивачу строк у п`ять днів із дня отримання копії цієї ухвали для усунення недоліків позовної заяви, наведених у мотивувальній частині ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не оскаржується.

Суддя О.В. Попович