Номер провадження 2/676/687/25
Р І Ш Е Н Н Я

(з а о ч н е)

і м е н е м У К Р А Ї Н И

12 березня 2025 року м. Кам`янець-Подільський

Кам`янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області.

в складі: головуючої судді - Семенюк В.В.

за участю секретаря судового засідання - Сенчишеної Р.М.

справа № 676/7979/24,

розглянувши у порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

ТОВ «Споживчий центр» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Кредитним договором № 04.05.2024-100000703 від 04.05.2024 року у розмірі 19 680,00 грн. та судового збору у розмірі 2 422,40 грн.

Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 27.11.2024 року розгляд справи призначений в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін.

Представник позивача ТОВ «Споживчи центр» Скакун Г.О., в обґрунтування позовних вимог зазначила, що 04.05.2024 року між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір (оферти) № 04.05.2024-100000703, шляхом підписання Заявки, що є невід`ємною частиною цього договору.

Відповідно до його умов, ТОВ «Споживчий центр», надало відповідачу кредит у розмірі 6 000,00 грн. на реквізити електронного платіжного засобу споживача № 4149-49ХХ-ХХХХ-4648 строком на 112 днів із фіксованою незмінною процентною ставкою у розмірі 1,5% за один день користування кредитом; комісією, яка становить 10% від суми кредиту і дорівнює 600,00 грн. та неустойкою, що нараховується за кожен день невиконання належного виконання кожного окремого зобов`язання, незалежно від суми невиконаного зобов`язання.

У зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 , взятих на себе зобов`язань за Кредитним договором, виникла заборгованість у розмірі 19 680,00 грн., яка складається із: заборгованості по тілу кредиту в розмірі - 6 000,00 грн., процентам в розмірі - 10 080,00 грн., комісії - 600,00 грн., неустойки - 3 000,00 грн.

Враховуючи викладене, представник просить суд, стягнути на користь ТОВ «Споживчий центр» з ОСОБА_1 суму заборгованості за Кредитним договором (оферти) № 04.05.2024-100000703 від 04.05.2024 року в розмірі 19 680,00 грн. та судові витрати у справі у розмірі 2 422,40 грн.

Представник позивача ТОВ «Споживчий центр» Скакун Г.О. в судове засідання не з`явилася, направила суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримує та не заперечує проти винесення заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, хоча про час і місце розгляду справи судом повідомлений належним чином, відповідно до вимог ст.128 ЦПК України.

Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі матеріалів з винесенням заочного рішення.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне.

04.05.2024 року між ТОВ «Споживчий центр» та відповідачем ОСОБА_1 , в електронному вигляді, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», укладений Кредитний договір (оферта) № 04.05.2024-100000703, за умовами якого позичальнику надано кредит у розмірі 6 000,00 грн. на засадах зворотності, строковості, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити нараховані проценти.

Відповідно до умов Кредитного договору позичальнику надається кредит на наступних умовах: дата надання/видачі кредиту 04/05/2024; сума кредиту 6 000,00 грн.; строк, на який надається кредит - 112 днів з дати його надання; дата повернення (виплати) кредиту 23.08.2024 року; процентна ставка - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1,5% за 1 (один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається Кредит.

Договором визначено Спосіб (способи) ідентифікації та верифікації споживача, зокрема отримання ідентифікаційних даних через Систему BankID НБ.

Так, 04.05.2024 року ОСОБА_1 за допомогою одноразового ідентифікатора Е993 підписано Пропозицію про укладення кредитного договору (Оферту).

Факт надання кредиту в розмірі 6 000,00 грн. позичальнику підтверджується Квитанцією № про видачу коштів о 10:35 год. від 04.05.2024 року.

Свої зобов`язання за Кредитним договором № 04.05.2024-100000703 від 04.05.2024 року ОСОБА_1 не виконував неналежним чином, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка згідно з Довідкою-розрахунком становить 19 680,00 грн. і складається із: заборгованості по тілу кредиту в розмірі - 6 000,00 грн., по процентам, які нараховані за період з 04.05.2024 року по 23.08.2024 року в розмірі - 10 080,00 грн.; комісії в розмірі - 600,00 грн., неустойки в розмірі - 3 000,00 грн.

Так, ст. 205 ЦК України встановлено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Відповідно до ч.ч.1, 3, 4, 7 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Отже електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п.6 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли всіх істотних умов договору. За правилами ст.639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Частиною 1 ст.634 ЦК України визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст.ст.525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений законом чи договором строк, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.

Відповідно до ст.ст.1048-1052, 1054 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику та сплатити відсотки за користування коштами у строк та у порядку, що встановлені договором.

Із змісту ст.ст.1054, 1055 ЦК України слідує, що за кредитним договором, укладеним у письмовій формі, банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку, відповідно до ст.ст.549 - 552 ЦК України, що нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України.

Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України.

Згідно із ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором.

З огляду на вказане, з урахуванням встановлених судом обставин справи та досліджених доказів, суд приходить до висновку, що між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 04.05.2024 року укладений Кредитний договір № 04.05.2024-100000703, який підписаний останнім за допомогою електронного підпису (одноразового ідентифікатора Е993).

Позивач свої зобов`язання за Кредитним договором виконав повністю, однак відповідач ОСОБА_1 свої кредитні зобов`язання щодо повернення коштів не виконав, а тому з нього підлягає стягненню заборгованість за основним боргом в розмірі 6 000,00 грн. та процентами в розмірі 10 080,00 грн., оскільки позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Водночас, відповідно до вимог ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Позивач серед іншого просить стягнути неустойку, але, відповідно до п.18 Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст.625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Кредитний договір укладено під час дії воєнного стану, отже на правовідносини, які склались між сторонами поширюється дія п.18 Перехідних положень ЦК України.

Також, Верховний Суд у своїй Постанові від 31.01.2024 року № 183/7850/22(61-14740св23) зазначив тлумачення п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, що свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань: в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ч.2 ст.625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.

Отже, суд вважає, що нарахування неустойки в розмірі 3 000,00 грн. за невиконання ОСОБА_1 грошового зобов`язання є неправомірним, а відтак задоволенню не підлягає.

Крім того, щодо вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованості по комісії в розмірі 600,00 грн., то суд зважає на таке.

Згідно з абз.3 ч.4 ст11 Закону України «Про захист прав споживачів» кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.

10 червня 2017 року набрав чинності Закон України «Про споживче кредитування» від 15 листопада 2016 року № 1734-VІІІ. Цей Закон визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері, у зв`язку з чим, у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Відповідно до ч.ч.1 та 2 ст.11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Правилами ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

На виконання вимог, у тому числі, п.4 ч.1 ст.1 та ч.2 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».

Відповідно до п.5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.

Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит).

Згідно з Додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, уключаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.

З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до ч.ч.1,2 ст.11, ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування».

Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у пункті 31.29 Постанови від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (провадження № 14-44цс21).

Положення Кредитного договору 04.05.2024-100000703 від 04.05.2024 року про сплату позичальником на користь банку комісійної винагороди за надання кредиту та обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 600,00 грн. суперечать положенням ч.ч.1,2 ст.11 Закону України «Про споживче кредитування» і є нікчемними з моменту укладення цього правочину.

За таких обставин, позивачем без належних на те правових підстав нарахована комісія за надання кредиту та обслуговування кредитної заборгованості на суму 600,00 грн., а також неустойка в розмірі 3 000,00 грн., а відтак, позовні вимоги ТОВ «Споживчий центр» в частині стягнення заборгованості є необґрунтованими з наведених вище підстав, тому задоволенню не підлягають.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме, стягненню з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Споживчий центр» підлягає заборгованість в розмірі 16 080,00 грн., яка складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 6 000,00 грн. та процентам в розмірі 10 080,00 грн.

Згідно з ч.1, п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Позивачем при зверненні до суду з цим позовом сплачений судовий збір у розмірі 2 422,40 грн., що підтверджується Платіжною інструкцією № СЦ00021028 від 21.11.2024 року.

Таким чином, оскільки, позовні вимоги ТОВ «Споживчий центр» задоволено частково на суму 16 080,00 грн., що становить 81,71% позовних вимог, то з відповідача ОСОБА_1 на користь ТОВ «Споживчий центр» підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1 979,34 грн., із розрахунку 2 422,40 грн. х 81,71%.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.525-527, 530, 610, 611, 629, 1048-1050, 1054 ЦК України, ст.ст.13, 43, 76-81, 141, 263, 265, 268, 280-282, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (, вул. Саксаганського, 133-А м. Київ поштовий індекс 01032) заборгованість за Кредитним договором (офертою) № 04.05.2024-100000703 від 04.05.2024 року у розмірі 16 080,00 грн., яка складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі - 6 000,00 грн., процентів в розмірі - 10 080,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (, вул. Саксаганського, 133-А м. Київ поштовий індекс 01032) судовий збір у розмірі - 1 979,34грн.

В решті позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили через 30 днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленим цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Дата складення повного судового рішення 21 березня 2025 року.

Суддя Кам`янець-Подільського міськрайонного суду: Семенюк В.В.