КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2025 року

справа № 759/17898/21

провадження № 22-ц/824/1474/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача: Музичко С.Г.,

суддів: Болотова Є.В., Желепи О.В.

при секретарі: Правдивець Ю.О.

учасники справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Новобудова»

відповідач - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 16 квітня 2024 року та на додаткове рішення Святошинського районного суду м. Києва від 26 червня 2024 року, постановлені під головуванням судді П`ятничук І.В., у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Новобудова» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги по утриманню підземної автомобільної стоянки (паркінгу) та зустрічним позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Новобудова» про визнання дій протиправними та стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

06.08.2021 року представник позивача Яценко Т.Ю. який діє в інтересах ТОВ «Новобудова» звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги по утриманню підземної автомобільної стоянки (паркінгу), яким з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Новобудова» заборгованість за надані послуги по утриманню підземної автомобільної стоянки (паркінгу) за період з 01.04.2019 року по 01.01.2023 року у розмірі 28 803,10 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 684 грн. 00 коп. Свої вимоги позивач мотивує тим, що відповідно до рішення правління АТ ХК «Київміськбуд» № 42 від 09.03.2005 року, та авізо № 302 від 26.07.2006 року, підземний паркінг по пр-ту Берестейському (Перемоги) в м. Києві переданий ТОВ «Новобудова» в експлуатацію та обслуговування. ОСОБА_1 є власником машиномісця № НОМЕР_1 у підземному паркінгу по пр-ту Берестейському (Перемоги) в м. Києві.

06.12.2005 року між сторонами укладено договір про надання послуг по утриманню підземної автомобільної стоянки (паркінгу), згідно якого ОСОБА_1 зобов`язалась щомісячно у термін до 20 числа сплачувати кошти на утримання машиномісця.

ОСОБА_1 порушила взяті на себе зобов`язання за договором, не здійснювала систематичну оплату наданих позивачем послуг, у зв`язку з чим у останньої виникла заборгованість за період з 01.04.2019 року по 01.01.2023 року у розмірі 28 803,10 грн., у зв`язку з чим звернулись з цим позовом до суду.

07.10.2022 року ОСОБА_1 звернулась до Святошинського районного суду м. Києва з зустрічним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Новобудова» про визнання дій протиправними та стягнення моральної шкоди.

Вимоги обґрунтовані тим, що 06.12.2005 року між нею та ТОВ «Новобудова» було укладено договір про надання послуг по утриманню підземної автомобільної стоянки (паркінгу).

Зазначила, що умови договору не передбачають можливість визначення вартості послуг в односторонньому порядку виключно на підставі неузгоджених сторонами розрахунків.

Однак ТОВ «Новобудова» змінило умови договору в частині щодо вартості послуг.

Вважає дії ТОВ «Новобудова» щодо зміни умов договору від 06.12.2005 року № 2 в односторонньому порядку щодо вартості і видів послуг неправомірними.

Крім того, зазначила, що неправомірними діями ТОВ «Новобудова» їй завдано моральну шкоду, яку вона оцінює у розмірі 800 000,00 грн.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 16 квітня 2024 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Новобудова» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Новобудова» заборгованість за надані послуги по утриманню підземної автомобільної стоянки (паркінгу) за період з 01.04.2019 року по 01.01.2023 року з якої: основний борг - 25 524 грн. 42 коп., 3% річних від простроченої суми за період з 01.04.2019 року по 01.02.2022 року - 923 грн. 08 коп., індекс інфляції за період з 01.04.2019 року по 01.02.2022 року - 2 355 грн. 60 коп., а всього стягнути 28 803 (двадцять вісім тисяч вісімсот три) грн. 10 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Новобудова» судовий збір у розмірі 2 684 ( дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн. 00 коп.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Новобудова» про визнання дій протиправними та стягнення моральної шкоди - відмовлено.

Додатковим рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 26 червня 2024 рокузаяву представника позивача Яценко Тетяни Юріївни про ухвалення додаткового рішення - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Новобудова» ( , місце знаходження: м. Київ, вул. Саперно-Слобідська, 10) судовий збір у розмірі 2 270 ( дві тисячі двісті сімдесят ) грн. 00 коп.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та постановити нове про задоволення зустрічного позову та про відмову в задоволені первісного позову, додаткове рішення суду скасувати.

Вимоги обґрунтовані тим, що надані позивачем розрахунки заборгованості не підтверджені доказами надання безпосередньо послуг за договором від 06.12.2025 року. Надані ТОВ «Новобудова» розрахунки стосуються вивезення твердих побутових відходів з житлового багатоквартирного будинку по АДРЕСА_1 та жодних відомостей що стосується надання послуг по вивезенню сміття з приміщення паркінгу не мають. Позивачем не було долучено до позовної заяви жодних документів, які підтверджують понесення витрат згідно долучених розрахунків. Наявні в матеріалах справи докази вартості понесених ТОВ «Новобудова» витрат на утримання приміщення паркінгу по АДРЕСА_1 повністю відповідають сплачених мною коштів за договором від 06.12.2005, квитанції які долучені до матеріалів справи та відомості про сплату містяться у поданих товариством розрахунках заборгованості. Звертає увагу, що будь-які зміни, доповнення до укладеного між сторонами договору та додатку з 06.12.2005 по даний час апелянтом не погоджувалися та не вносилися. У зв`язку з чим, скаржником щомісячно здійснюється оплата на рахунок позивача коштів у відповідності до укладеного договору. Зазначає, що ТОВ «Новобудова» не являється на даний час управителем приміщення паркінгу по АДРЕСА_1 . Додаткове рішення було ухвалено всупереч положенням процесуального законодавства без призначення судового засідання, без виклику сторін, без надання апелянту можливості надати будь-які пояснення і заперечення.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ТОВ «НОВОБУДОВА» - Яценко Т.Ю. зазначає, що у наданих ним розрахунках детально розписані усі найменування статей витрат та їх вартість. Щодо зміни вартості утримання машино-місця, звертає увагу, що товариство щоразу інформувало власників машино-місць про зміну вартості утримання, шляхом розміщення відповідних оголошень у приміщенні Паркінгу та на своєму офіційному веб-сайті. Оскільки паркінг, в якому розташовані машино-місця, у тому числі належне відповідачу, є складовою частиною житлового комплексу, що перебуває на обслуговуванні ТОВ «Новобудова», вказаний паркінг, як і сам багатоквартирний будинок, є спільною сумісною власністю співвласників, а відповідач як співвласник зобов`язаний брати участь в усіх витратах, пов`язаних з утриманням такого майна. Таким чином, товариство довело фактичне надання послуг по утриманню паркінгу, які не можуть бути відокремлені, та щодо отримання яких відповідач не можу бути позбавлений у зв`язку із специфікою їх надання, оскільки всі надані послуги здійснюється для власників усіх машино-місць одночасно.

В судовому засіданні представник позивача Яценко Т.Ю. проти задоволення апеляційної скарги заперечував, просив залишити її без задоволення.

Апелянт в судове засідання не з`явився, про місце, дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи первісні позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач не виконує взяті на себе зобов`язання, хоча матеріалами справи встановлено, що 06.12.2005 року між відповідачем та позивачем було укладено Договір № 2 про надання послуг по утриманню підземної автомобільної стоянки (паркінгу), згідно п. 2.1.5 якого вказано що Відповідач зобов`язувався сплачувати кошти по утриманню машино-місця не пізніше 20 числа, що настає за розрахунковим. Позивач виконав належним чином свої зобов`язання, натомість, відповідач, в порушення умов договору та вимог закону, в односторонньому порядку, відмовилася виконувати взяті на себе зобов`язання за договором щодо своєчасної та повної сплати за надані послуги, що є підставою для стягнення з неї заборгованості за надані послуги по утриманню підземного паркінгу з урахуванням інфляційних втрат та 3% річних. Оскільки паркінг, в якому розташовані машино-місця, у тому числі належне ОСОБА_1 є складовою частиною житлового комплексу, що перебуває на обслуговуванні ТОВ «Новобудова», вказаний паркінг, як і сам багатоквартирний будинок, є спільною сумісною власністю співвласників, а ОСОБА_1 як співвласник, зобов?язаний брати участь в усіх витратах, пов`язаних з утриманням такого майна.

Розглянувши справу в межах визначених ОСОБА_1 предмету спору та підстав позову, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається ОСОБА_1 , як на підставу для задоволення позову, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи по суті, оскільки позивачем не надано до суду доказів спричинення їй моральної шкоди, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову в частині стягнення моральної шкоди.

Враховуючи викладене суд дійшов висновку в задоволенні зустрічного позову слід відмовити у повному обсязі.

Задовольняючи заяву представника ТОВ «Новобудова» - Яценко Тетяни Юріївни про ухвалення додаткового рішення, суд виходив з того, що позивачем при подачі апеляційної скарги на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 23.09.2021 року відповідно до платіжного доручення № 12575 від 12.11.2021 року було сплачено судовий збір у розмірі 2270 грн. 00 коп.

Таким чином, суд дійшов висновку про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Новобудова» сплаченого судового збору у розмірі 2 270 грн. 00 коп., а тому заява представника позивача Яценко Т.Ю. підлягає задоволенню.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ТОВ «Новобудова» здійснює обслуговування багатоквартирних житлових будинків, в тому числі вбудованих підземних автостоянок (паркінгів), де забезпечує придбання, цілодобову охорону, комунальні послуги.

ОСОБА_1 є власником машино-місця АДРЕСА_2 .

06.12.2005 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Новобудова» було укладено договір № 2 про надання послуг по утриманню підземної автомобільної стоянки (паркінгу), згідно якого ОСОБА_1 зобов`язалась щомісячно у термін до 20 числа сплачувати кошти на утримання машино-місця (т.1 а.с. 20).

Згідно з розрахунком ТОВ «Новобудова», з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, відповідач не сплачує за надані йому послуги по утриманню підземного паркінгу, у зв`язку з чим за ним утворилась заборгованість за період з 01.04.2109 року по 01.01.2023 року у розмірі 28803,10 грн., яка складається з: основного боргу - 25524,42 грн., 3 % річних - 923,08 грн., інфляційних втрат - 2355,60 грн. (т. 2 а.с. 128-129).

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

У відповідності до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком, яка включає: - утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньо будинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньо будинкових систем (крім обслуговування внутрішньо будинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; - купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; - поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

Відповідно до п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року № 45 власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Тобто, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

У постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15 зроблено висновок, що «хоча у частині першій статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі».

Отже під час розгляду справи про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги визначальним є встановлення факту надання обслуговуючою організацією (позивачем) житлово-комунальних послуг особам, які є їх споживачами (відповідачу), та правильність нарахування заборгованості за житлово-комунальні послуги.

Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Встановлено, що ТОВ «Новобудова» є юридичною особою, відповідно до статуту здійснює обслуговування житлових багатоквартирних будинків, де надає житлово-комунальні послуги, в тому числі забезпечує технічне обслуговування, та утримання приміщень вбудованих підземних автостоянок.

На підставі рішення правління АТ ХК «Київміськбуд» № 42 від 09.03.2005 року та авізо № 302 від 26.07.2006 року, - ТОВ «Новобудова» надає комунальні послуги, здійснює технічне обслуговування та утримання приміщення підземного паркінгу по АДРЕСА_1 в межах затверджених кошторисів на утримання.

ОСОБА_1 є власником машино-місця АДРЕСА_2 .

Відповідач не сплачує за спожиті ним житлово-комунальні послуги, внаслідок чого утворилась заборгованість перед ТОВ «Новобудова» ) за період з 01.04.2019 року по 01.01.2023 року, розмір якої згідно наданим позивачем розрахунку заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, становить 28803,10 грн., яка складається з: основного боргу - 25524,42 грн., 3 % річних - 923,08 грн., інфляційних втрат - 2355,60 грн.

Апелянт не надав суду доказів, що у спірний період позивачем послуги відповідачу не надавались, або надавалися в неповному обсязі чи неналежної якості, з претензіями щодо цього ОСОБА_1 до ТОВ «Новобудова» не зверталася.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку задовольняючи позовні вимоги та погоджується з висновком суду про наявність заборгованості за спожитими житлово-комунальними послугами з боку відповідача та не виконання ним взятих на себе зобов`язань, щодо оплати за житлово-комунальних послуг.

Щодо доводів апелянта про зміну вартості за послугу по утриманню підземного паркінгу без погодження з власниками машино-місць, суд повідомляє наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 642 ЦК України якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

У постанові Верховного Суду від 03.04.2020 року у справі № 802/2021/16-а (провадження № К/9901/34858/18) міститься такий висновок: формування тарифів і їх затвердження це різні за своїм змістом поняття, при чому формування тарифів другої групи житлово-комунальних послуг здійснюється виключно відповідним підприємством, що надає послуги, а встановлення тарифів на такі послуги здійснюється органом місцевого самоврядування в межах його компетенції та у спосіб, визначений законом.

Таким чином, тарифи на житлово-комунальні послуги погоджені Головним управлінням з питань цінової політики Київської міської державної адміністрації та затверджені розпорядженнями виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

У зв`язку зі зміною вартості послуг по утриманню підземного паркінгу з 01 січня кожного наступного року ТОВ «Новобудова» рахунком за січень здійснювало оферту нової вартості послуг, та відповідна оплата відповідачем рахунку за послугу була прийнята ним пропозиції (акцепт) нової ціни укладеного між сторонами договору.

Отже, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростували.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було встановлено усі обставини справи та надано їм належну правову оцінку.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо суд визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 375, 381, 382, 389 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 16 квітня 2024 року та на додаткове рішення Святошинського районного суду м. Києва від 26 червня 2024 року залишити без задоволення.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 16 квітня 2024 року залишити без змін.

Додаткове рішення Святошинського районного суду м. Києва від 26 червня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 27 березня 2025 року.

Суддя-доповідач

Судді