У х в а л а

27 березня 2025 року

м. Київ

Справа № 333/10509/23

Провадження № 61-16284ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду - судді-доповідача Гудими Д. А., суддів Краснощокова Є. В., Пархоменка П. І. - розглянув питання щодо відкриття касаційного провадження

за касаційною скаргою Офісу Генерального прокурора (далі - скаржник)

на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 25 липня 2024 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 6 листопада 2024 року

у справі за позовом ОСОБА_1 (далі - позивач) до Державної казначейської служби України, скаржника, Головного управління Національної поліції в Запорізькій області за участю Запорізької обласної прокуратури як третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, про відшкодування майнової і моральної шкоди, завданої незаконним притягненням до кримінальної відповідальності, та

в с т а н о в и в :

1. У листопаді 2023 року позивач звернувся до суду з позовом, у якому просив стягнути з Державного бюджету України на його користь відшкодування 1 435 500,00 грн моральної шкоди та 105 261,28 грн майнової шкоди.

2. 25 липня 2024 року Комунарський районний суд м. Запоріжжя ухвалив рішення, згідно з яким задовольнив позов частково: стягнув із Державного бюджету України на користь позивача відшкодування 435 500,00 грн моральної шкоди та 90 930,30 грн майнової шкоди; відмовив у іншій частині позовних вимог.

3. 6 листопада 2024 року Запорізький апеляційний суд прийняв постанову, згідно з якою скасував рішення суду першої інстанції у частині стягнення відшкодування майнової шкоди й ухвалив у цій частині нове: стягнув із Державного бюджету України на користь позивача 73 033,14 грн, відмовив у задоволенні позову в частині стягнення 17 897,16 грн транспортних витрат; залишив без змін рішення суду першої інстанції в частині стягнення відшкодування моральної шкоди.

4. 11 грудня 2024 року скаржник сформував у системі «Електронний суд» касаційну скаргу (вх. № 38739/0/220-24 від 12 грудня 2024 року), у якій просив змінити зазначені судові рішення в частині стягнення відшкодування моральної шкоди, зменшивши розмір такого відшкодування, та залишити в силі постанову апеляційного суду в частині стягнення відшкодування майнової шкоди. Обґрунтував касаційну скаргу так:

- визнаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Законодавство України встановило лише мінімальний розмір моральної шкоди, а не граничний. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб, і не повинен зумовлювати безпідставне збагачення (див. постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 грудня 2021 року у справі № 202/1722/19-ц та Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 листопада 2021 року у справі № 346/5428/17);

- суди першої й апеляційної інстанцій відхилили доводи скаржника про те, що для обчислення моральної шкоди необхідно враховувати положення статті 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», згідно з якою розмір мінімальної заробітної плати, який застосовується як розрахункова величина для обчислення виплат за рішеннями суду, становить 1 600,00 грн. З огляду на це суди обох інстанції неправильно застосували припис частини третьої статті 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду». Висновку Верховного Суду щодо застосування цього припису немає;

- апеляційний суд застосував висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 24 листопада 2020 року у справі № 9901/60/19. Однак спірні правовідносини у справі № 333/10509/23 не є подібними до правовідносин, які були предметом розгляду у справі № 9901/60/19.

5. 17 січня 2025 року Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду постановив ухвалу, згідно з якою залишив касаційну скаргу без руху та встановив для усунення недоліків останньої десятиденний строк із дня вручення тієї ухвали. Скаржник мав сплатити 6 968,00 грн судового збору.

6. 31 січня 2025 року скаржник сформував у системі «Електронний суд» заяву про усунення недоліків касаційної скарги (вх. 3325/0/220-25 від 31 січня 2025 року). До заяви додав, зокрема, дві платіжні інструкції про сплату 6 968,00 грн судового збору.

7. Одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження) (частина перша статті 394 ЦПК України).

8. Верховний Суд вважає, що є підстави для відкриття касаційного провадження. Касаційна скарга подана у визначений статтею 390 ЦПК України строк (повний текст оскарженої постанови апеляційний суд склав 11 листопада 2024 року) із дотриманням вимог статті 392 ЦПК України. У касаційній скарзі є доводи, які потребують перевірки, щодо передбаченої пунктом 3 частини другої статті 389 ЦПК України підстави для касаційного оскарження.

9. Скаржник у касаційній скарзі зазначив про необхідність заявити клопотання про зупинення виконання оскаржених судових рішень до закінчення їхнього перегляду в касаційному порядку. Однак такого клопотання не подав.

Керуючись статтями 260, 261, 389, 390, 394, 395, 436 ЦПК України, Верховний Суд

у х в а л и в :

1. Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою Офісу Генерального прокурора на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 25 липня 2024 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 6 листопада 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Офісу Генерального прокурора, Головного управління Національної поліції в Запорізькій області за участю Запорізької обласної прокуратури як третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої незаконним притягненням до кримінальної відповідальності.

2. Роз`яснити учасникам справи право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, впродовж десяти днів із дня отримання цієї ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Судді Д. А. Гудима
Є. В. Краснощоков
П. І. Пархоменко