справа № 462/6014/15-ц
УХВАЛА

27 березня 2025 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

судді Постигач О.Б.

секретаря Кмошик С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу представника скаржника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії

в с т а н о в и в:

Представник скаржника звернулася до суду з скаргою, в якій просить визнати протиправною бездіяльність Залізничного відділу ДВС у м. Львові ЗМУ МЮ щодо не зняття арешту з коштів та майна ОСОБА_1 , який був накладений державним виконавцем Залізничного відділу ДВС у м. Львові у ВП №51987844 з виконання ухвали у справі №462/6014/15-ц від 21.09.2015, виданої Залізничним районним судом м. Львова, щодо накладення арешту на кошти, які знаходяться на рахунку ОСОБА_1 в межах заявлених вимог 2 705 102,64 грн та ВП №62665988 з примусового виконання постанови №ЕАК2225532 від 10.03.2020, виданої УПП у Львівській області про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави штрафу в сумі 850 грн, зобов`язати Залізничний відділ ДВС у м. Львові ЗМУ МЮ зняти арешт з належних ОСОБА_1 майна та коштів, який був накладений державним виконавцем Залізничного відділу ДВС у м. Львові у ВП №51987844 з виконання ухвали у справі №462/6014/15-ц від 21.09.2015, виданої Залізничним районним судом м. Львова, щодо накладення арешту на кошти, які знаходяться на рахунку ОСОБА_1 в межах заявлених вимог 2 705 102,64 грн та ВП №62665988 з примусового виконання постанови №ЕАК2225532 від 10.03.2020, виданої УПП у Львівській області про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави штрафу в сумі 850 грн, зобов`язати Залізничний відділ ДВС у м. Львові ЗМУ МЮ зняти арешт з належних ОСОБА_1 майна та коштів, який був накладений державним виконавцем Залізничного відділу ДВС у м. Львові у ВП №52566433 з примусового виконання виконавчого листа №462/6014/15-ц від 19.06.2016, виданого Залізничним районним судом м. Львова, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованості у розмірі 2 708 756,64 грн, по яких накладено арешт в державному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. Скарга мотивована тим, що на даний час, відповідно до інформації з автоматизованої системи виконавчого провадження, жодних незавершених виконавчих проваджень, боржником за якими є ОСОБА_1 , немає. Однак, як стало відомо скаржнику з листа Залізничного ВДВС у м. Львові на примусовому виконанні у відділі перебувало виконавче провадження №51987844 з виконання ухвали Залізничного районного суду м. Львова від 21.09.2015 №462/6014/15-ц щодо накладення арешту на нерухоме майно та виконавче провадження №52566433 з примусового виконання виконавчого листа №462/6014/15-ц від 19.06.2016, виданого Залізничним районним судом м. Львова. По даних виконавчих провадженнях державним виконавцем були накладені арешти на майно ОСОБА_1 . Станом на сьогодні, виконавчі провадження закінчені, а тому арешти, накладені на належне ОСОБА_1 майно та кошти (банківські рахунки) в межах цих виконавчих проваджень, які не зняті, вказують на бездіяльність Залізничного відділу Державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), яка є протиправною. У зв`язку з наведеним просить скаргу задоволити.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 13.03.2025 відкрито провадження по справі за скаргою представника скаржника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії. В частині вимог оскаржень дій та бездіяльності державного виконавця в межах виконавчого провадження №62665988 з примусового виконання постанови №ЕАК2225532 від 10.03.2020, виданої УПП у Львівській області у відкритті провадження відмовлено.

В судове засідання учасники процесу не з`явилися, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. 27.03.2025 від представника скаржника Киришко О.В. надійшла заява про розгляд скарги без її участі та участі скаржника.

У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, оглянувши матеріали справи № 462/6014/15, виходить з наступного.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до вимог ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

На підставі ч.1 ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Крім того, виконання рішення суду - є елементом справедливого судового розгляду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби.

Відповідно до ст. 447-1 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Відповідно до частини першої статті 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Відповідно до ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд скасовує оскаржувані рішення та визнає оскаржувані дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Судом встановлено, що на розгляді Залізничного районного суду м. Львова перебувала цивільна справа №462/6014/15 за позовом Публічного акціонерного товариства "Універсал банк" до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 21.09.2015 у справі №462/6014/15 задоволено заяву представника позивача Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» Митник Ю.О. про забезпечення позову. Накладено арешт на рухоме та нерухоме майно, що належить ОСОБА_3 та ОСОБА_1 в межах суми заявлених вимог, а саме у межах 2705102 грн. 64 коп. Накладено арешт на кошти, які знаходяться на рахунках, які відкриті на ім`я ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , в межах суми заявлених вимог, а саме у межах 2705102 грн. 64 коп.

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 19.06.2016 у справі №462/6014/15 стягнуто в солідарному порядку із ОСОБА_3 , ОСОБА_1 в користь Публічного акціонерного товариства "Універсал Банк" заборгованість за кредитним договором від 19.07.2007 р. у розмірі 126 584,12 дол. США, що по курсу НБУ України становить 2 705 102 грн. 64 коп. Стягнуто в солідарному порядку із ОСОБА_3 , ОСОБА_1 в користь Публічного акціонерного товариства "Універсал Банк" судовий збір у розмірі 3654 грн. 00 коп.

Згідно листа Залізничного відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 06.03.2025 встановлено, що у Залізничному відділі державної виконавчої служби м. Львова Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на примусовому виконанні перебувало виконавче провадження ВП № 51987844 з виконання ухвали Залізничного районного суду м. Львова від 21.09.2015 № 462/6014/15-ц року щодо накладення арешту на нерухоме майно, що належить ОСОБА_3 , ОСОБА_1 в межах 2705102,62 грн, накладення арешту на кошти, які знаходяться на рахунках, які відкриті на ім`я ОСОБА_3 та ОСОБА_1 в межах суми заявлених вимог 2705102,64 грн по якому накладено арешт в державному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майно (номер обтяження 16087985). На підставі вищенаведеного та керуючись ст. 49 ч. 1 п. 9 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону, чинній на час винесення постанови) 29.11.2016 винесена постанова про закінчення виконавчого провадження. Також у Залізничному відділі державної виконавчої служби м. Львова Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на примусовому виконанні перебувало виконавче провадження ВП № 52566433 з примусового виконання виконавчого листа № 462/6014/15-ц від 19.06.2016 року виданого Залізничним районним судом м. Львова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованості у розмірі 2708756,64 грн, по яких накладено арешт в державному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майно (номер обтяження 26567651). Згідно витягу з державного реєстру обтяжень рухомого майна - на все рухоме майно боржника накладено арешт №16926783 від 11.06.2018 року. 20.12.2018 року на підставі п. 2 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем винесена постанова про повернення виконавчого документу стягувачу /а.с. 13/.

Відповідно до положень ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Відповідно до правил встановлених ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» повторне пред`явлення виконавчого документу до виконання можливе протягом строків, встановлених ст.12 цього Закону.

Частиною 1 ст.12 Закону визначено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Частиною 4 ст. 59 цього Закону зазначає, що підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону.

Відповідно до ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» арешт з майна може бути знятий за рішенням суду.

Скаржник вважає неправомірною бездіяльність Залізничного відділу ДВС у м. Львові ЗМУ МЮ, яка полягає у не скасуванні арештів накладених на майно боржника.

Разом з цим судом встановлено, що постанова державного виконавця у ВП №51987844 від 29.11.2016 про закінчення виконавчого провадження була винесена на підставі п. 9 ч. 1 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження» - повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ (Закон України «Про виконавче провадження» №1404-VIII в редакції на час винесення постанови).

Постанова державного виконавця у ВП 52566433 від 20.12.2018 про повернення виконавчого документа була винесена на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» - у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені протягом року виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Частиною 3 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої цієї статті арешт з майна знімається.

Згідно ч. 1 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції №1404-VIII, на час винесення постанови у ВП №51987844 від 29.11.2016, у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження.

Таким чином, законом чітко визначено перелік підстав за якими знімається застосований в межах виконавчого провадження арешт майна і п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» до таких підстав не відноситься, як і не відноситься накладений арешт у порядку забезпечення позову, згідно ч. 1 ст. 50 ЗУ №1404-VIII.

Отже, оскільки у державного виконавця був відсутній обов`язок знімати арешт у ВП №51987844 та ВП №52566433 самостійно, суд дійшов висновку про відсутність бездіяльності Залізничного відділу ДВС у м. Львові ЗМУ МЮ щодо не зняття арешту з коштів та майна ОСОБА_1 .

Разом із цим, суд бере до уваги те, що застосування арешту майна боржника як обмежувальний захід не повинен призводити до порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що свідчить про необхідність його застосування виключно у випадках та за наявності підстав, визначених законом.

Статтею 1 Першого протоколу до конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року №475/97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини 1950 року та основоположних свобод. Першого протоколу та протоколів № 2, 4. 7. та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

У відповідності зі ст. 41 Конституції України, кожний має право володіти, користуватися й розпоряджатися своєю власністю.

Згідно п.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно зі ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Указані норми визначають непорушність права власності (в тому числі приватної) та неможливість позбавлення чи обмеження особи у здійсненні нею права власності.

Зазначені приписи покладають на державу позитивні зобов`язання забезпечити непорушність права приватної власності та контроль за виключними випадками позбавлення особи права власності не тільки на законодавчому рівні, а й під час здійснення суб`єктами суспільних відносин правореалізаційної та правозастосовчої діяльності. Обмеження позитивних зобов`язань держави лише законодавчим врегулюванням відносин власності без належного контролю за їх здійсненням здатне унеможливити реалізацію власниками належних їм прав, що буде суперечити нормам Конституції України та Конвенції.

Відповідно до усталеної судової практики Верховного Суду, зокрема, в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 січня 2023 року у справі № 2-3600/09 (провадження № 61- 12406св21), викладено правовий висновок про те, що наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.

Отже, враховуючи, що виконавче провадження № 51987844 завершене 29.11.2016, з моменту завершення виконавчого провадження минуло майже 9 років, та у виконавчому провадженні №52566433 винесена постанова від 20.12.2018 про повернення виконавчого документа стягувачу, строк повторного пред`явлення виконавчого документу закінчився, а тому подальше накладення арешту на майно ОСОБА_1 є невиправданим втручанням у його право на мирне володіння своїм майном, позбавляє його можливості вільно користуватися та розпоряджатися належним йому на праві власності майном.

За таких обставин, суд вважає за необхідне встановити зобов`язання для державного виконавця зняти вказаний арешт та вчинити дії щодо реєстрації припинення обтяження нерухомого майна, що в ефективний спосіб дозволить відновити право боржника на мирне володіння його майном.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 447-453 ЦПК України, Закону України «Про виконавче провадження», суд, -

п о с т а н о в и в:

Скаргу представника скаржника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Зобов`язати Залізничний відділ ДВС у м. Львові ЗМУ МЮ зняти арешт з належних ОСОБА_1 майна та коштів, який був накладений державним виконавцем Залізничного відділу ДВС у м. Львові у ВП №51987844 з виконання ухвали у справі №462/6014/15-ц від 21.09.2015, виданої Залізничним районним судом м. Львова (номер обтяження 16087985).

Зобов`язати Залізничний відділ ДВС у м. Львові ЗМУ МЮ зняти арешт з належних ОСОБА_1 майна та коштів, який був накладений державним виконавцем Залізничного відділу ДВС у м. Львові у ВП №52566433 з примусового виконання виконавчого листа №462/6014/15-ц від 19.06.2016, виданого Залізничним районним судом м. Львова, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованості у розмірі 2 708 756,64 грн, по яких накладено арешт в державному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (номер обтяження 26567651).

В решті вимог відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: /підпис/

З оригіналом згідно. Оригінал ухвали міститься в матеріалах справи №462/6014/15-ц. Ухвала 27.03.2025 набрала законної сили.

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду.

Копія виготовлена

Суддя: Постигач О.Б.