Справа № 331/6075/18
Провадження № 4-с/331/1/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2025 року місто Запоріжжя

Жовтневий районний суд міста Запоріжжя у складі:

головуючого судді Яцун О.О.,

за участю секретаря судового засідання Красан І.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Запоріжжя скаргу ОСОБА_1 , в особі представника Богач Алли Олександрівни, стягувач ОСОБА_2 , на дій головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Кисліциної Юлії Дмитрівни,

В С Т А Н О В И В:

До Жовтневого районного суду міста Запоріжжя надійшла скарга ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_3 , яка діє на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії АР № 1141589 від 21.09.2023 року, на дій головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Кисліциної Ю.Д., які полягають у не знятті арешту з майна боржника ОСОБА_1 , накладеного у виконавчому провадженні № 37119232, протиправною. Заявник просить також зобов`язати головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Кисліцину Ю.Д. зняти арешт, накладений в межах виконавчого провадження № 37119232 з частки квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , власником якої є ОСОБА_1 .

В обґрунтування скарги заявник зазначив, що в межах виконавчого провадження № 37119232 з примусового виконання виконавчого листа № 331/6075/18 від 12.09.2019 року, виданого Жовтневим районним судом міста Запоріжжя про зміну способу стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/8 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня набрання судовим рішенням законної сили та до досягнення повноліття.

У зв`язку з наявною заборгованістю зі сплати аліментів, в рамках вищевказаного виконавчого провадження, відповідною постановою державного виконавця, зокрема, було накладено арешт на: автомобіль ВМW, реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_2 та на частку квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , власниками якої є ОСОБА_1 .

У подальшому, заборгованість по аліментам була погашена боржником, у зв?язку з чим державним виконавцем у виконавчому провадженні № 37119232 була винесена, зокрема, постанова про зняття арешту з коштів боржника від 11.08.2023 року.

Разом з тим, головним державним виконавцем Кисліциною Ю.Д. не було знято арешт з транспортного засобу BMW, реєстраційний номер НОМЕР_3 та частки квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , що належать боржнику.

07.09.2023 року представник ОСОБА_1 звернувся до Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) з адвокатським запитом, в якому просив, зокрема, повідомити чи зняті арешти з транспортного засобу та квартири боржника ОСОБА_1 , та у випадку якщо не зняті, - просив їх зняти.

15.09.2023 року Центральним відділом державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) було надано відповідь на адвокатський запит, де було зазначено, що заборгованість зі сплати аліментів по виконавчому провадженню № 37119232 відсутня; арешт з рухомого та нерухомого майна, що належить ОСОБА_5 не знято, з посиланням на те, що підставою зняття виконавцем арешту є погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Приймаючи до уваги, що у відповідності до платіжної інструкції АТ КБ «Приватбанк» від 18.05.2023 року та квитанції Монобанку від 01.07.2023 року, боржником ОСОБА_1 погашено заборгованість за виконавчим провадженням № 37119232, а відповідно до квитанції з Монобанку від 13.09.2023 року, боржником забезпечено сплату аліментів наперед за жовтень, листопад та грудень 2023 року.

Посилаючись на вищезазначені обставини, заявник просить суд визнати дії головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжя Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Кисліциної Ю.Д. щодо не зняття арешту в межах виконавчого провадження № 37119232 з частки квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , власником якої є ОСОБА_1 , неправомірними та зобов`язати головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Кисліцину Ю.Д. зняти арешт, накладений в межах виконавчого провадження № 37119232 з частки квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , власником якої є ОСОБА_1 .

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 28 вересня 2023 року відкрито провадження у справі за скаргою, призначено до розгляду у судовому засіданні та витребувано матеріали виконавчого провадження (а.с.22).

06 жовтня 2023 року головним державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Кисліциною Ю.Д. було подано до суду заперечення на скаргу, в яких виконавець зазначає, що державним виконавцем в рамках виконавчого провадження № 37119232 було здійснено розрахунок заборгованості зі сплати аліментів та станом на 30.04.2023 року заборгованість складала 18604,31 грн. Після перевірки майнового стану боржника було встановлено, що згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за боржником зареєстровано право власності на частини квартири, та згідно відповіді Міністерства внутрішніх справ України щодо зареєстрованих за боржником транспортних засобів встановлено наявність автомобіля. У зв`язку з вищевикладеним. 18.05.2023 року постановою державного виконавця про арешт майна боржника було накладено арешт на все майно ОСОБА_1 для забезпечення реального виконання рішення суду. Отже, підстав для зняття арешту з майна боржника у державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) не має. Враховуючи вказане, державний виконавець вважає, що вжив всіх необхідних заходів щодо примусового виконання рішення суду у відповідності до норм чинного законодавства Закону України «Про виконавче провадження», а тому подальші дії щодо вжитих державним виконавцем заходів примусового виконання рішення не суперечать Закону та здійсненні з дотриманням норм чинного законодавства. Просить у задоволенні скарги відмовити (а.с.30-33).

10 листопада 2023 року стягувачем ОСОБА_2 було подано до суду заяву, із змісту якої вбачається, що стягувач заперечує проти задоволення скарги боржника (а.с.47-48).

08 грудня 2023 року головним державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Кисліциною Ю.Д. було подано до суду додаткові заперечення на скаргу, із змісту яких вбачається, що 30.11.2023 року до Відділу надійшла заява від стягувача ОСОБА_2 , в якій повідомляється, що боржник ОСОБА_1 у 2020 році продав нерухоме майно та отримав дохід в сумі 632 000 грн., але самостійно у добровільному порядку не сплатив 1/8 частини аліментів від доходу, чим не виконав рішення Жовтневого районного суду міста Запоріжжя у справі № 331/6075/18 від 12.09.2019 року про зміну способу стягнення аліментів, яким з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до рішення Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 29.10.2012 року, з 275,10 грн. щомісяця на 1/8 частку заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня набрання судовим рішенням законної сили з 14.08.2019 року та до досягнення дитиною повноліття.

Виконавець стверджує, що боржник порушив вимоги п. 4 ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки він зобов?язаний повідомити виконавцю про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідної обставини. Державним виконавцем направлено запит до Податкової служби та отримано відповідь, згідно якої встановлено, що у другому кварталі 2020 року боржник ОСОБА_1 дійсно отримав дохід від ОСОБА_6 у сумі 632 000 грн. На підставі вищевикладеного у зв?язку із нововиявленими обставинами здійснено перерахунок заборгованості зі сплати аліментів, відповідно до якого станом на 30.11.2023 року у боржника ОСОБА_1 наявна заборгованість у розмірі 76 680,81 грн. Виконавець вказує, що підстав для зняття арешту з майна боржника у зв?язку із наявною заборгованістю немає. У задоволенні скарги просить відмовити (а.с.62-64).

У судове засідання заявник ОСОБА_1 та представник заявника адвокат Шкабуро О.В. не з`явилися, про дату, час і місце проведення судового засідання повідомлялися належним чином та у встановленому законом порядку. Проте, до канцелярії суду від представника скаржника адвоката Шкабуро О.В. надійшла заява, в якій представник скаржника просить суд розглянути справу за відсутності скаржника та його представника, раніше заявлені вимоги підтримують.

Головний державний виконавець Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Кисліцина Ю.Д. подала до канцелярії суду заяву про розгляд скарги без її участі, просила вирішити справу на розсуд суду, заперечень не має.

Стягувач ОСОБА_2 і її представник адвокат Железняк В.К., будучи належним чином повідомлені про дату, час і місце проведення судового засідання, до суду також не з`явилися, про причини своєї неявки суд не повідомили.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України , неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

У зв`язку з тим, що сторони належним чином повідомлені про розгляд справи, суд вважає за можливим розглянути скаргу за їх відсутності.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося.

Дослідивши матеріали скарги, надані письмові докази, а також заперечення на скаргу з додатками, суд дійшов наступних висновків.

За змістом статті 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Статтею 451 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Відповідно до частини першої статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Відповідно до частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Стаття 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначає порядок стягнення аліментів.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», порядок стягнення аліментів визначається законом виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

Відповідно до ч.ч. 4, 8 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику в тому числі у разі подання заяви стягувачем або боржником. Спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Розділом XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02 квітня 2012 року (далі Інструкція) визначено особливості виконання рішень про стягнення аліментів.

За п. 1 розділу XVI Інструкції виконавець розпочинає примусове виконання рішення про стягнення аліментів на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Пункт 4 розділу XVI Інструкції, зокрема, передбачає, що виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця (додаток15) та у випадках, передбачених частиною четвертою статті 71 Закону, повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника. Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів,наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів. Сума заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому статтею 195 Сімейного кодексу України. Стягнення аліментів за виконавчими листами за минулий час проводиться в межах десятирічного строку, що передував пред`явленню виконавчого листа до виконання. Якщо за виконавчим документом, пред`явленим до виконання, утримання аліментів не проводилося у зв`язку з розшуком боржника, стягнення аліментів має здійснюватись за весь період незалежно від установленого десятирічного строку та досягнення повноліття особою, на утримання якої присуджені аліменти. Спори щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Статтею 195 СК України визначено, що заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном.

Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Судом встановлено, що в провадженні головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Кисліциної Юлії Дмитрівни № 37119232 з примусового виконання виконавчого листа № 331/6075/18 від 12 вересня 2019 року, виданого Жовтневим районним судом міста Запоріжжя про зміну способу стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/8 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня набрання судовим рішенням законної сили та до досягнення повноліття.

В рамках вищевказаного виконавчого провадження, у зв`язку з наявною заборгованістю зі сплати аліментів, постановою державного виконавця було накладено арешт, зокрема, на частку квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , власником якої є ОСОБА_1 .

В той же час, стороною заявника було надано суду копію рішення Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 08 травня 2024 року у справі № 331/2039/24 (провадження № 2/331/1452/2024) за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини до досягнення нею повноліття. Так, рішенням Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 08 травня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 аліменти розміром 125148,75 грн. за період з 01.05.2024 року і до повноліття дитини ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) (а.с.140-143).

Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, виконаного головним державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Кисліциною Ю.Д., станом на 01.05.2024 року переплата по аліментам становила 8877,94 грн. та вказано у розрахунку, що станом на 01.05.2024 року заборгованість зі сплати аліментів відсутня (а.с.139).

Відповідно до платіжної інструкції від 02.07.2024 року боржником ОСОБА_1 на рахунок Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) сплачена сума у розмірі 116270,81 грн., призначення платежу: сплата заборгованості за виконавчим провадженням № 37119232 (а.с.143-144).

Отже, вищевказане свідчить про те, що у заявника ОСОБА_1 відсутня заборгованість по сплаті аліментів в рамках виконавчого провадження № 37119232, аліменти сплачено у повному обсязі.

Враховуючи, що відповідно до ч. 1 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення, то суд вважає дії головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Кисліциної Ю.Д. щодо не зняття арешту з майна боржника ОСОБА_1 в межах виконавчого провадження № 37119232, при наявності заборгованості зі сплати аліментів, правомірними та не вбачає підстав для задоволення скарги заявника в цій частині.

Разом з тим, застосування арешту майна боржника як обмежувальний захід не повинен призводити до порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), що свідчить про необхідність його застосування виключно у випадках та за наявності підстав, визначених законом.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно зі статтею 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу. Указані норми визначають непорушність права власності (в тому числі приватної) та неможливість позбавлення чи обмеження особи у здійсненні нею права власності.

Згідно з частиною п`ятою статті 13 Закону України «Про виконавче провадження» постанова про зняття арешту виноситься виконавцем не пізніше наступного робочого дня після надходження до нього документів, що підтверджують наявність підстав, передбачених частиною четвертою статті 59 цього Закону, та надсилається в той самий день органу (установі), якому булла надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

Відповідно до пункту 7 частини четвертої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є, зокрема погашення заборгованості зі сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника.

Отже, враховуючи, що наразі заявником ОСОБА_1 сплачено аліменти у повному обсязі, та відсутня заборгованість по сплаті аліментів, суд приходить до висновку про доцільність задоволення скарги ОСОБА_1 в частині зобов`язання головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Кисліциної Ю.Д. зняти арешт, який накладений в межах виконавчого провадження № 37119232 на частки квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , власником якої є ОСОБА_1 .

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 447, 448, 450, 451 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження»,

П О С Т А Н О В И В :

Скаргу ОСОБА_1 , в особі представника Богач Алли Олександрівни, стягувач ОСОБА_2 , на дій головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Кисліциної Юлії Дмитрівни, задовольнити частково.

Зобов`язати головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Кисліцину Юлію Дмитрівну зняти арешт з 1/2 частки квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , який накладений у виконавчому провадженні № 37119232.

У задоволенні іншої частини скарги відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Інформація про учасників справи, відповідно до п. 4) ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

заявник (боржник): ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ;

представник заявника: адвокат Шкабуро Олександр Віталійович, місцезнаходження: АДРЕСА_3 ;

стягувач: ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 ;

орган, що виконує судове рішення: Центральний відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), місцезнаходження: місто Запоріжжя, вулиця Брюллова, будинок № 5;

державний виконавець: Кисліцина Юлія Дмитрівна, місцезнаходження: місто Запоріжжя, вулиця Брюллова, будинок № 5.

Суддя О.О. Яцун