Номер провадження: 2/205/1536/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2025 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Мовчан Д.В.

при секретарі Волкобоєвої А.О.

за участю: представника позивача - ОСОБА_1 , представника відповідача - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: державний нотаріус Другої Дніпровської державної нотаріальної контори Матвієнко Вікторія Геннадіївна, ОСОБА_6 , про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,-

ВСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

ОСОБА_3 (далі - Позивач) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: державний нотаріус Другої Дніпровської державної нотаріальної контори Матвієнко Вікторія Геннадіївна, ОСОБА_6 , про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що її матір, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . На день смерті такого спадкодавця позивач була зареєстрована та фактично проживала у російській федерації. Після смерті матері, з метою недопущення пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини, позивач мала бажання приїхати в Україну, але це було ускладнено військовими діями, розпочавши пошуки можливого варіанту отримання візи, позивач зазначає, що потрапила у лікарню, в зв`язку із загостренням хронічного билиарно - залежного панкреатиту, а також, супутнім діагнозом: хронічний катаральний гастрит, халазія кардії, виразкова хвороба 12-перстної кишки та реактивний гепатит, що підтверджується випискою із медичної картки ОСОБА_3 .

Далі позивач зазначає, що 04.10.2023 року нею було складено заяву на ім`я нотаріуса Другої Дніпровської державної нотаріальної контори, посвідчену приватним нотаріусом таганрозького нотаріального округу О.О. Баташевим про прийняття всього спадкового майна після смерті матері, ОСОБА_7 , з чого б воно не складалось та де б не знаходилось у строк, встановлений законодавством України. Однак, під час здійснення спроби направлення заяви до м. Дніпро, УФПС ростовської області позивачу було надано письмову відповідь від 11.12.2023 року № 8.1.18.19-03/407 із повідомленням про те, що з 25.02.2022 року АТ «Пошта росії» тимчасово призупинила приймання поштових відправлень та грошових переказів в Україну. Таким чином, направлення заяви виявилось не можливим.

Далі, між ОСОБА_8 та адвокатським об`єднанням «Аріадна» було укладено договір про надання правничої допомоги від 29.09.2023 року за № 191. Також, було складено довіреність, посвідчену нотаріусом Таганрозького нотаріального округу ростовської області, Баташевим О.О. 16.01.2023 року, реєстр № 61/108-н/61/2023-7-217 на ім`я ОСОБА_9 , на підставі якої було складено заяву від імені ОСОБА_3 про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_7 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , яку було направлено на адресу державного нотаріуса Другої Дніпровської державної нотаріальної контори Матвієнко Вікторії Геннадіївни за адресою: м. Дніпро, вул. Метробудівська, буд. 1. Однак, у відповідь на заяву було отримано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку з тим, що термін для прийняття спадщини після ОСОБА_7 сплинув 10.07.2023 року.

У зв`язку з вищевикладеним позивач змушена звернутися до суду та просити суд визначити їй, ОСОБА_3 , додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері, ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , протягом двох місяців з дня набрання рішенням суду законної сили.

Представником відповідачаОСОБА_5 - адвокатом Тарасевич Сергієм Валерійовичем було подано до суду відзив на позовну заяву, в якому такий учасник справи просив суд відмовити у задоволенні позову в якого повному обсязі.

В обґрунтування своїх заперечень посилався на ту обставину, що до позовної заяви не додані достатні, належні та допустимі докази поважності причин пропуску строку на прийняття спадщини, а причини про які стверджує сторона позивача жодним чином не перешкоджали вчасно звернутись із заявою про прийняття спадщини до компетентного та уповноваженого органу нотаріату.

Представником позивача ОСОБА_3 - адвокатом Шпигановичем Євгенієм Андрійовичем було подано відповідь на відзив, в якому він просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, з посиланням на обставини, які фактично викладені у первісній позовні заяві.

Представником відповідачаОСОБА_5 - адвокатом Тарасевич Сергієм Валерійовичем було подано до суду заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити в задоволені позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 . У такій заяві по суті справи представник відповідача заперечує проти доводів позивача із посиланням на мотиви, які тотожні тим, що містяться у відповіді на відзив, та просить суд відмовити в задоволені позовних вимог в повному обсязі.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

Представник позивача ОСОБА_3 - адвокат Шпиганович Євгеній Андрійович у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити з мотивів, що викладені у позовній заяві та запереченнях на відповідь на відзив.

Представник відповідача ОСОБА_5 - адвокат Бойко Єлизавета Ігорівна у судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила суд відмовити у їх задоволені з мотивів, що викладені у відзиві на позовну заяву та запереченнях на відповідь на відзив на позовну заяву.

Відповідач ОСОБА_4 у відкрите судове засіданні не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, причин неявки суду не повідомив, заяв чи клопотань від такого учасника справи до суду не надходило.

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: державний нотаріус Другої Дніпровської державної нотаріальної контори Матвієнко Вікторія Геннадіївна, у відкрите судове засіданні не з`явилася, надіслала до суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, в якій просила винести рішення на розсуд суду згідно вимог чинного законодавства.

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_6 також, у відкрите судове засіданні не з`явилася, надіслала до суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, та просила суд позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити у повному обсязі.

ІІІ. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 26.08.2024 року судом було відкрито провадження по даній цивільній справі.

Ухвалою суду від 30.10.2024 року вирішено витребувати у державного нотаріуса Другої Дніпровської державної нотаріальної контори Дніпровського міського нотаріального округу Матвієнко Вікторії Геннадіївни належним чином завірену копію спадкової справи після смерті ОСОБА_7 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою суду від 28.01.2025 року вирішено залучити до участі у справі, в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_6 (місце знаходження: АДРЕСА_1 , телефон + НОМЕР_1 , електрона пошта - ІНФОРМАЦІЯ_3 , особистий номер громадянина НОМЕР_2 ).

Ухвалою суду від 06.03.2025 року вирішено закрити підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серія НОМЕР_3 , виданого 18.11.1957 року Будинком Щастя Ленінського району м. Дніпропетровська, позивач має такі анкетні дані: ІНФОРМАЦІЯ_4 « ОСОБА_10 » (мовою оригіналу - російською), про що 18.11.1967 року складено відповідний актовий запис № 3697, де батьками записані « ОСОБА_11 » (мовою оригіналу - російською), та « ОСОБА_12 » (мовою оригіналу - російською).

Судом також встановлено, що 06.08.1988 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області було зареєстровано шлюб між ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , про що зроблено відповідний актовий запис за № 1187, де зазначено прізвище дружини після укладання шлюбу « ОСОБА_15 ».

Таким чином, судом встановлено, що позивач ОСОБА_3 є донькою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а відтак є спадкоємцем першої черги згідно вимог ст. 1261 ЦК України.

Матеріалами справи також підтверджено, що ОСОБА_7 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 від 17.03.2023 року, виданим відділом запису актів громадянського стану м. Таганрога Ростовської області.

Судом також встановлено, а стороною позивача не оспорено та визнано, що на день смерті позивач постійно не проживала із померлим спадкодавцем.

Матеріали справи підтверджено, що 02.02.2024 року із заявою на видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_7 до Другої Дніпровської державної нотаріальної контори звернулась ОСОБА_9 , яка діє на підставі довіреності від ОСОБА_3 .

Матеріалами справи також підтверджено, що постановою державного нотаріуса Другої Дніпровської державної нотаріальної контори Матвієнко Вікторії Геннадіївни від 02.02.2024 року було відмовлено ОСОБА_9 , яка діє на підставі довіреності від ОСОБА_3 , у видачі на ім`я ОСОБА_3 свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_7 , у зв`язку з пропущенням нею строку для подачі заяви про прийняття спадщини.

Згідно мотивувальної частини означеної постанови термін для прийняття спадщини сплинув 10.07.2023 року, в той час як позивач в особі свого представника звернулась до органу нотаріату лише 02.02.2024 року.

Оскільки у позасудовому порядку позивач позбавлена можливості врегулювати вказані спадкові правовідносини, то суд доходить висновку, що вказана справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

V. Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом.

Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з частиною першою статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до частини першої статті 1269, частини першої статті 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно з положеннями статті 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

З аналізу наведених норм матеріального закону випливає, що право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Таким чином, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Однак правила частини третьої ст. 1272 ЦК України про надання судом додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, виключно у разі якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Аналогічний за своїм змістом правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17, а також у постановах Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17 (провадження № 61-38298св18), від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16 (провадження № 61-6700св19), від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18 (провадження № 61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18 (провадження № 61-21447св19).

Таким чином, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Аналогічні за своїм змістом правові висновки наведені в Постанові Верховного Суду у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26.06.2019 року у справі № 565/1145/170, Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 11.11.2020 року у справі № 750/262/20).

І навпаки, у пункті 2 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 міститься роз`яснення, відповідно до якого судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

В даному випадку, посилаючись на поважність причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, позивач посилалась фактично на дві обставини, зокрема: 1) обставину того, що після початку повномасштабного вторгнення росії на територію України, поїздка була б ускладнена, тим, що Постановою КМУ від 17.06.2022 року № 692 «Про припинення дії Угоди між Урядом України і Урядом російської федерації» про безвізові поїздки громадян України і російської федерації та застосування деяких міжнародних договорів України з російською федерацією припинено дію Угоди між Урядом України і Урядом російської федерації про безвізові поїздки громадян України і російської федерації, вчиненої 16 січня 1997 року. Видачу віз повинні були здійснювати візові центри VFS Global, проте в березні 2023 року вони були закриті на території російської федерації; 2) наявність хвороби у вигляді загострення хронічного билиарно - залежного панкреатиту, а також, супутнім діагнозом: хронічний катаральний гастрит, халазія кардії, виразкова хвороба 12-перстної кишки та реактивний гепатит, що підтверджується випискою із медичної картки ОСОБА_3 .

Оцінюючи доводи позивачки, суд виходить з того, що сам по собі факт введення воєнного стану в Україні не є достатньою підставою для визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану, що унеможливили спадкоємця подати заяву про прийняття спадщини протягом установленого законом строку.

Суд критично ставиться до доводів сторони позивача з того приводу, що на протязі шести місяців вона об`єктивно була позбавлена можливості подати таку заяву до органу нотаріату. На думку такий піврічний проміжок часу є достатнім для того, щоб або особисто прибути в Україну маршрутом через територіально найближчу третю країну, або у такій країні звернутися до консульського відділу України для оформлення заяви про прийняття спадщини та спрямувати її за належною адресою, адже спадкоємець має право направити таку заяву за допомогою засобів міжнародного поштового зв`язку.

Суд зазначає, що матеріалами справи не підтверджена та обставина, що протягом строку, визначеного законом для прийняття спадщини, позивач як спадкоємиця вчиняла активні дії щодо реалізації свого права на спадщину.

Як вказувалось вище, термін для прийняття спадщини сплинув 10.07.2023 року, при цьому довіреність на свого представника ОСОБА_3 для звернення до органу нотаріату із заявою про прийняття спадщини датована 06.11.2023 року, договір про надання правничої допомоги укладено 29.09.2023 року, лист уфпс Ростовської області рф щодо неможливості відправлення поштової кореспонденції з території російської федерації в Україну так само датовано 11.12.2023 року, тобто після спливу строку визначеного законом для прийняття спадщини, в даному випадку після 10.07.2023 року.

З приводу доводів про хворобу позивача суд вказує, що з наданих суду медичних довідок вбачається, що період непрацездатності у своїй сукупності не перевищував 14 денного терміну, і за наслідками лікування позивач не визнана такою, що потребує стороннього догляду, встановлення втрати працездатності тощо. Тобто позивач після проходження курсу лікування мала реальну можливість на вчинення дій, які безпосередньо були пов`язані із реалізацією права на спадщину, однак доказів вчинення таких дій до 10.07.2023 року стороною позивача суду не подано.

Суд вказує, що Верховний Суд неодноразово наголошував на необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.

Також згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Тому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.

В даному випадку, сторона позивача, посилаючись на поважність причин пропуску вказаного строку, так і не надав суду докази, що відповідали б критеріям достатності, належності і допустимості, які б підтверджували обставину існування об`єктивних, непереборних, істотних труднощів для позивача, як спадкоємця, на вчинення дій щодо подання заяви про прийняття спадщини.

На підставі викладеного суд прийшов до висновку, що наведені ОСОБА_3 причини не є об`єктивними, непереборними та істотними труднощами, які відповідно до положень ч.3 ст.1272 ЦК України можуть бути визнані поважними для визначення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті матері, ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , не доведено наявність поважних причин пропуску нею строку для прийняття спадщини, які давали б підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини понад установлений законом шестимісячний строк.

Таким чином, суд дійшов до висновку, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини слід відмовити у їх повному обсязі.

VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Таким чином, суд вважає, сплачений судовий збір покласти на позивача.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 1269, 1270, 1272 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 81, 82, 89, 141, 258, 259, 263, 264, 265,267 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. У задоволені позовних вимог ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ), ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 ), треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: державний нотаріус Другої Дніпровської державної нотаріальної контори Матвієнко Вікторія Геннадіївна (місце знаходження: 49128, м. Дніпро, вул. Метробудівська, буд.1), ОСОБА_6 (місце знаходження: АДРЕСА_1 , телефон + НОМЕР_1 , електрона пошта - ІНФОРМАЦІЯ_3 , особистий номер громадянина НОМЕР_2 ), про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, - відмовити у повному обсязі.

2. Судові витрати по справі віднести за рахунок позивача ОСОБА_3 .

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Суддя: Д.В. Мовчан