справа № 619/3419/24
провадження № 2/619/216/25
РІШЕННЯ

іменем України

01 квітня 2025 року,

м. Дергачі,

Суддя Дергачівського районного суду Харківської області Жорняк О. М.,

за участю секретаря судового засідання Молотко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дергачі цивільну справу № 619/3419/24 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Ім`я (найменування) сторін:

позивач: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «УНІКА»,

представник позивача: Афанасьєв С.В.,

відповідач: ОСОБА_1 ,

представник відповідача: Махно А.В.

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «УНІКА» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 43914,16 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 04.05.20201 о 13 год. 00 хв. на автодорозі Київ-Чоп М-06, 574 км + 360 м ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Ауді, державний номерний знак НОМЕР_1 з причіпом ПМФ державний номерний знак НОМЕР_2 , не врахував дорожню обстановку та допустив зіткнення з автомобілем Лексус, НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_2 , чим порушив п.л. 2.35, 10.1 Правил дорожнього руху України. Відповідно до постанови Дергачівського районного суду Харківської області по справі № 619/2329/21 від 03 червня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди, застрахованому транспортному засобу»Lexus NX 200» (кузов НОМЕР_4 ) державний реєстраційний номер НОМЕР_5 було завдано механічних ушкоджень. Сума виплаченого страхового відшкодування ПрАТ «СК`Уніка» становить 168 784,97 грн. 12 липня 2021 року, відповідно платіжного доручення N?34892, ПАТ "НАСК "ОРАНТА" перерахувало страхове відшкодування на рахунок ПрАТ «СК «Уніка» у розмірі 110175,37грн., а 25 серпня 2021 року - 14695,44грн., відповідно платіжного доручення N?42841. Таким чином, решта, що підлягає відшкодуванню Відповідачем становить 43 914, 16 грн.

Позивач просить стягнути з Відповідача, в порядку суброгації, на користь Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Уніка», у якості відшкодування завданої майнової шкоди кошти в розмірі в розмірі: 43914 (Сорок три тисячі дев`ятсот чотирнадцять) гривень 16 коп. та судові витрати, пов`язані із сплатою судового збору.

Процесуальні дії по справі.

Відповідно до автоматизованого розподілу справи №619/3419/24 від 09.05.2024 року для одноособового розгляду справи Дергачівським районним судом Харківської області обрано головуючим суддею Овсяннікова Владислава Сергійовича.

Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 10 травня 2024 року цивільну справу № 619/3419/24 (провадження №2/619/998/23) за позовом Приватного акціонерного Товариства «Страхової компанії «УНІКА» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди було передано за підсудністю до Дзержинського районного суду м. Харкова.

Відповідно до автоматизованого розподілу справи №619/3419/24 від 30.05.2024 року для одноособового розгляду справи Дзержинським районним судом м. Харкова обрано головуючим суддею Рибальченко Людмилу Миколаївну.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 03 червня 2024 року було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Уніка" до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди. Призначено судове засідання по справі на 27 червня 2024 року о 15:50 год. у приміщенні Дзержинського районного суду м. Харкова.

23.06.2024 року представником позивача було подано до Дзержинського районного суду м. Харкова заяву про розгляд справи № 619/3419/24 за відсутності представника позивача за наявними у справі доказами, позовні вимоги підтримував у повному обсязі.

26.06.2024 року представником відповідача, адвокатом Старостіною О. Ю., було подано клопотання про передачу справи з Дзержинського районного суду м. Харкова до Дергачівського районного суду Харківської області в порядку п.1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України, а також клопотання про ознайомлення з матеріалами справи.

17.07.2024 року представником відповідача, адвокатом Старостіною О. Ю., було подано клопотання про долучення до матеріалів справи № 619/3419/24 засвідченої копії паспорту відповідача.

02.09.2024 року представником позивача було повторно подано до Дзержинського районного суду м. Харкова заяву про розгляд справи № 619/3419/24 за відсутності представника позивача за наявними у справі доказами, позовні вимоги підтримував у повному обсязі.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 03 вересня 2024 року Цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди було передано за підсудністю до Дергачівського районного суду Харківської області.

Відповідно до автоматизованого розподілу справи №619/3419/24 від 30.10.2024 року для одноособового розгляду справи Дергачівським районним судом Харківської області обрано головуючим суддею Жорняка Олександра Миколайовича.

Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 04 листопада 2024 року було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди. Справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Призначено судове засідання по справі на 02 грудня 2024 року о 14 год 30 хв.

01.12.2024 року представником позивача було подано до Дергачівського районного суду Харківської області заяви про розгляд справи № 619/3419/24 за відсутності представника позивача за наявними у справі доказами, позовні вимоги підтримував у повному обсязі.

30.11.2024 представником відповідача, адвокатом Махно А. В., було подано відзив на позовну заяву, у якому було зазначено, що підстави позову не обґрунтовані позивачем належними, допустимими, достатніми та достовірними доказами, вартість відновлювального ремонту значно завищена, надано безпідставний розрахунок суми страхового відшкодування виплаченого ОСОБА_2 , на обґрунтування позовних вимог не надано висновок експертного автотоварознавчого дослідження.

Позивач правом подачі відповіді на відзив, закріпленим ст. 179 ЦПК України, не скористався.

У судове засідання 12.02.2025 року представник позивача не з`явився, подав заяву від 10.02.2025 року про розгляд справи № 619/3419/24 за відсутності представника позивача за наявними у справі доказами, позовні вимоги підтримував у повному обсязі.

У судовому засіданні 12.02.2025 року представник відповідача адвокат Махно А.В. надала пояснення по справі, відповідно до яких у зв`язку з не доведенням позовних вимог позивачем належними, допустимими, достатніми та достовірними доказами , просила суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

24.03.2025 року представником позивача було подано до Дергачівського районного суду Харківської області заяви про розгляд справи № 619/3419/24 за відсутності представника позивача за наявними у справі доказами, позовні вимоги підтримував у повному обсязі.

24.03.2025 року представником відповідача, адвокатом Махно А. В., було подано заяву про розгляд справи за відсутності відповідача, ОСОБА_1 , та представника відповідача, адвоката Махно А. В., просила у задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Уніка" до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди відмовити в повному обсязі.

У зв`язку з тим, що розгляд справи відбувався за відсутності сторін, відповідно до

ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Фактичні обставини, встановлені судом, норми права, які застосував суд.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши надані суду докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, в тому числі, і відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до вимог ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Судом встановлено, що 17.12.2020 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «УНІКА» та ОСОБА_2 укладено договір добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО» №370026/4057/0000047. Предметом даного Договору були майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням, зокрема транспортним засобом «LEXUS NX 200» (кузов НОМЕР_6 ). (а.с. 13-30)

04.05.2021 о 13 год. 00 хв. на автодорозі Київ-Чоп М-06, 574 км+ 360 м відповідач ОСОБА_1 , керуючи автомобілем AUDI Q8, державний номерний знак НОМЕР_1 з причіпом ПГМФ державний номерний знак НОМЕР_2 , не врахував дорожню обстановку, при перестроюванні не впевнився у безпеці та допустив зіткнення з автомобілем LEXUS NX200, державний номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_2 , чим порушив п.п. 2.35, 10.1 Правил дорожнього руху України.

Постановою Дергачівського районного суду Харківської області від 03.06.2021 року по справі №619/2329/21 відповідача ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі 850,00 гривень. (а.с.38-39)

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

З огляду на викладене та відповідно до положення ст. 82 ЦПК України, згідно засад інституту доказування у цивільному судочинстві, суд не піддає сумніву та доказуванню обставини, встановлені постановою Дергачівського районного суду Харківської області від 03.06.2021, яка набрала законної сили, відповідно до яких відповідач допустив зіткнення з автомобілем під керуванням ОСОБА_2 , чим спричинив дорожньо-транспортну пригоду.

Отже, з огляду на викладене вина відповідача ОСОБА_1 у дорожньо-транспортній пригоді є доведеною.

У Постанові Дергачівського районного суду Харківської області від 03 червня 2021 року по справі №619/2329/21 не встановлено обсяг та характер завданих механічних ушкоджень забезпеченого транспортного засобу Lexus NX200, д.н.з. НОМЕР_3 , право власності на який належить ОСОБА_2 .

Судом встановлено і дана обставина не заперечується сторонами по справі, що на час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 04.05.2021 о 13 год. 00 хв. на автодорозі Київ-Чоп М-06, 574 км+ 360 м, цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_1 , як водія AUDI Q8, державний номерний знак НОМЕР_1 , була застрахована в ПАТ «НАСК «ОРАНТА» згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №200616670, з лімітом відповідальності за шкоду життю та здоров`ю у розмірі 260 000,00 грн, лімітом за шкоду майну 130 000 грн, та франшизою 2500 грн.

06.05.2021 року потерпіла від дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 звернулась до страховика позивача по справі ПрАТ «СК «Уніка» з заявою № 00425739 про подію, що містить ознаки страхового випадку згідно з договором КАСКО №370026/4057/0000047.

У вказаній заяві потерпілою особою ОСОБА_2 вказано, що вона уповноважує на отримання страхового відшкодування ДЦ «Сіті Плаза», відсутній короткий опис події, та характер і обсяг завданих механічних ушкоджень забезпеченому транспортному засобу Lexus NX200, д.н.з. НОМЕР_3 , право власності на який належить ОСОБА_2 .

З метою визначення вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля Lexus NX200, д.н.з. НОМЕР_3 , право власності на який належить ОСОБА_2 , було проведено його огляд, про що складено Протокол огляду транспортного засобу від 06.05.2021 року.

Відповідно до Рахунку №СМУ00014607 від 11.05.2021 виданого ТОВ «САМІТ МОТОРЗ УКРАЇНА» вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля Lexus NX200, д.н.з. НОМЕР_3 , право власності на який належить ОСОБА_2 , складає 149 342,27 грн (з них ПДВ 20% - 24 890, 33грн).

Згідно з Ремонтною калькуляцією №00425739 від 19.05.2021 року вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля Lexus NX200, д.н.з. НОМЕР_3 , право власності на який належить ОСОБА_2 , складає 149 680,63 грн (з них ПДВ 20% - 24 946,77 грн).

У Страховому акті №00425739 від 20.05.2021 року зазначено, що відсоток фізичного зносу автомобіля Lexus NX200, д.н.з. НОМЕР_3 , право власності на який належить ОСОБА_2 , дорівнює 0, вартість відновлювального ремонту визначено на підставі рахунку СТО у розмірі 149 342,27 грн.

Відповідно до Рахунку № НОМЕР_7 від 14.06.2021 року виданого ТОВ «САМІТ МОТОРЗ УКРАЇНА» вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля Lexus NX200, д.н.з. НОМЕР_3 , право власності на який належить ОСОБА_2 , складає 19 442,70 грн (з них ПДВ 20% - 3 240,45 грн).

У Страховому акті №00425739 (доплата) від 15.06.2021 року зазначено, що вартість відновлювального ремонту визначено на підставі рахунку СТО у розмірі 168 784,97 грн, з них 149 342,27 грн вже сума сплачених страхових відшкодувань за цим страховим випадком, сума страхового відшкодування 19 442,70 грн.

Відповідно до заяви №30127 від 28.05.2021 року та доповнення до заяви позивач звертався до ПАТ «НАСК «Оранта», в якій застрахована цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_1 , з регресною вимогою про відшкодування шкоди відповідно у розмірах 149 342,27 грн та 19 442,70 грн.

ПАТ «НАСК «Оранта», в якій застрахована цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_1 , здійснила страхову виплату ПрАТ «СК «Уніка» відповідно до платіжних доручень №34892 на суму 110 175, 37 грн та №42841 на суму 14695,44 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до абз. 3 п. 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 № 4, а саме: «З огляду на презумпцію вини заподіювача шкоди (ч. 2 ст. 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (ч. 5 ст. 1187, п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є заподіювачем шкоди або особою, яка відповідно закону зобов`язана відшкодувати шкоду».

Саме позивач зобов`язаний доводити загальний розмір завданої шкоди, також має доводити, що розмір страхового відшкодування виплаченого страховою компанією, в якій застрахована цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_1 , як водія AUDI Q8, державний номерний знак НОМЕР_1 , є меншим ніж розмір шкоди, яка підлягала виплаті позивачем як страховою компанією потерпілій особі ОСОБА_2 .

Позивачем подано як для підтвердження того, що відповідачем було завдано матеріальної шкоди забезпеченому у позивача транспортному засобу Lexus NX200, д.н.з. НОМЕР_3 , право власності на який належить ОСОБА_2 , документ під назвою «Відповідь НПУ».

Проте, суд не може зазначений документ ідентифікувати як офіційну відповідь або документ(довідку) видану Національною поліцією України, оскільки на документі відсутні печатка та підпис уповноваженої особи.

Відповідно до п.п. 3-5, 7 Порядку видачі довідки про дорожньо-транспортну пригоду, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 10 січня 2022 року № 4 «Довідка про ДТП формується з використанням технічних і програмних засобів інформаційно-телекомунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України», яка є функціональною підсистемою Єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України. Довідці про ДТП присвоюється номер, який складається із 16 цифр та наноситься на прямокутник із фоновим зображенням у вигляді крапок. Довідка про ДТП видається страховику або Моторному (транспортному) страховому бюро України (далі - МТСБУ) на підставі їхніх запитів до уповноваженого підрозділу Національної поліції, у межах території обслуговування якого сталася ДТП. Довідку підписує уповноважений працівник підрозділу Національної поліції, який її сформував.

У Порядку наведено бланк довідки про дорожньо-транспортну пригоду, який не ідентичний тому документу, що був поданий позивачем.

Натомість копію Протоколу про вчинення адміністративного правопорушення додано до позовної заяви не було.

У матеріалах справи наявні декілька документів, які на думку позивача повинні свідчити про розмір матеріальної шкоди, проте в них зазначені різні суми вартості відновлювального ремонту автомобіля: У Звіті про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного ТЗ від 23.06.2021 зазначено, що вартість матеріального збитку складає 158 063,40 грн. Відповідно до Ремонтної калькуляції №00425739 від 19.05.2024 року вартість відновлювального ремонту забезпеченого транспортного засобу Lexus NX200, д.н.з. НОМЕР_3 , право власності на який належить ОСОБА_2 складає 149 680. 63 грн (з них ПДВ 20% - 24 946.77 грн). Документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля, встановлено вартість відновлювального ремонту у сумі 168 784,97 грн. (Рахунками №СМУ00014607 від 11.05.2021 виданого ТОВ «САМІТ МОТОРЗ УКРАЇНА» на суму 149 342,27 грн (з них ПДВ 20% - 24 890, 33грн) (а.с.47-48), та №СМУ00019106 від 14.06.2021 року виданого ТОВ «САМІТ МОТОРЗ УКРАЇНА» на суму 19 442,70 грн (з них ПДВ 20% - 3 240,45 грн).

Згідно зі статтею 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. Враховуючи вищевикладене, правовідносини, що виникли між позивачем і відповідачем у зв`язку з виплатою першим на користь потерпілої страхового відшкодування, засновані на суброгації - переході до позивача права вимоги потерпілої у деліктному зобов`язанні.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, завдану внаслідок ДТП майну третьої особи.

Згідно статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених статтею 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Отже, покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди, а тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Такі висновки викладені в правових позиціях Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі №755/18006/15-ц (провадження №14-176цс18), від 03.10.2018 року у справі №760/15471/15-ц (провадження №14-316цс18).

Позивач зазначає, що ПАТ «НАСК «Оранта» відшкодувала позивачу суму 124 870,81 грн за мінусом франшизи та фізичного зносу деталей. Проте жодних доказів, які б підтверджували підстави та розрахунок ПАТ «НАСК «Оранта» відповідного страхового відшкодування, яке було виплачено, позивачем подано до суду не було.

Відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ПАТ «НАСК «ОРАНТА» №200616670 у відповідача ОСОБА_1 ліміт за шкоду майну складає 130 000 грн, франшиза 2500 грн.

Механізм оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів (далі КТЗ), а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночні процедури визначення вартості КТЗ встановлений Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженою наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 р. N 142/5/2092 (далі Методика).

Відповідно до п. 1 Методики фізичний знос КТЗ (його складників) - утрата вартості КТЗ (його складників), яка зумовлена частковою або повною втратою первісних технічних та технологічних якостей КТЗ (його складників) порівняно з вартістю нового подібного КТЗ (його складників).

Згідно з п.п 7.37, 7.38 Методики коефіцієнт фізичного зносу приймається таким, що дорівнює нулю, для нових складників та складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує: 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД; 7 років - для інших легкових КТЗ; 3 роки - для вантажних КТЗ, вантажопасажирських КТЗ, причепів, напівпричепів, спеціальних КТЗ, спеціалізованих КТЗ, автобусів виробництва країн СНД; 4 роки - для інших вантажних КТЗ, вантажопасажирських КТЗ, причепів, напівпричепів, спеціальних КТЗ, спеціалізованих КТЗ, автобусів; 5 років - для мототехніки.

У Страхових актах №00425739 від 20.05.2021 та №00425739 (доплата) від 15.06.2021 року позивачем зазначається, що забезпечений транспортний засіб Lexus NX200, д.н.з. НОМЕР_3 , право власності на який належить ОСОБА_2 , 2020 року випуску, що також підтверджується Технічним паспортом на транспортний засіб Lexus NX200, д.н.з. НОМЕР_3 , відсоток фізичного зносу дорівнює 0.

Позивачем не надано до матеріалів справи розрахунок ПАТ «НАСК «Оранта», на підставі якого вказаною страховою компанією було зроблено висновок, що страхове відшкодування має дорівнювати саме 124 870,81 грн, хоча фізичний знос автомобіля дорівнює 0, а франшиза складає 2500 грн. Максимальний розмір страхового відшкодування ПАТ «НАСК «Оранта» (з урахуванням ліміту відповідальності та за мінусом франшизи) повинен складати 127 500 грн. Отже, страхова компанія відповідача зробила виплату меншу за ліміт відповідальності, тому звертатись до відповідача у вказаній частині з відшкодування матеріальної школи є незаконним.

Суд критично оцінює платіжні доручення наявні в матеріалах справи, а саме платіжне доручення №221755, за яким позивач виплатив страхове відшкодування у розмірі 149 342,27 грн, отримувач коштів ТОВ Саміт Моторз Україна; платіжне доручення №227670 позивач виплатив страхове відшкодування у розмірі 19 442,70 грн, отримувач коштів ТОВ Саміт Моторз Україна; Рахунок №СМУ00014607 від 11.05.2021 виданого ТОВ «САМІТ МОТОРЗ УКРАЇНА» вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля Lexus NX200, д.н.з. НОМЕР_3 , право власності на який належить ОСОБА_2 , складає 149 342,27 грн.; Рахунку №СМУ00019106 від 14.06.2021 року виданого ТОВ «САМІТ МОТОРЗ УКРАЇНА» вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля Lexus NX200, д.н.з. НОМЕР_3 , право власності на який належить ОСОБА_2 , складає 19 442,70 грн (з них ПДВ 20% - 3 240,45 грн).

По-перше, зазначені страхові виплати були проведені на підставі Рахунку №СМУ00014607 від 11.05.2021 виданого ТОВ «САМІТ МОТОРЗ УКРАЇНА» на суму 149 342,27 грн (з них ПДВ 20% - 24 890, 33грн), Рахунку №СМУ00019106 від 14.06.2021 року виданого ТОВ «САМІТ МОТОРЗ УКРАЇНА» на суму 19 442,70 грн (з них ПДВ 20% - 3 240,45 грн).

У зазначених Рахунках відсутні реквізити Договору на обслуговування, на підставі чого було зроблено вказаний розрахунок на надання послуг з технічного обслуговування та ремонту автомобіля.

По-друге, Заявником ОСОБА_2 було зазначено у Заяві № 00425739 про подію з ознаками страхового випадку згідно договору КАСКО №370026/4057/0000047» (а.с.40), що страхове відшкодування необхідно виплатити на СТО «ДЦ «Сіті Плаза», натомість у подальшому рахунки по технічному обслуговуванню та ремонту автомобіля було виставлено ТОВ «САМІТ МОТОРЗ УКРАЇНА», та відповідно саме на їх рахунок позивачем було сплачено страхове відшкодування. Отже, ТОВ «САМІТ МОТОРЗ УКРАЇНА» не було уповноважено потерпілою особою на отримання страхового відшкодування, що прямо суперечить волевиявленню потерпілої особи у зазначеній заяві.

По-третє, Рахунок № НОМЕР_7 від 14.06.2021 року виданого ТОВ «САМІТ МОТОРЗ УКРАЇНА» на суму 19 442,70 грн (з них ПДВ 20% - 3 240,45 грн) було виставлено більш як через місяць після виставлення першого рахунку, у звязку з чим суд позбавлений можливості визначити підстави виставлення цього рахунку, а також природу цих механічних пошкоджень та чи були вони отримані внаслідок дій відповідача, а не отримані внаслідок дій третіх осіб, або дій власника транспортного засобу.

Відповідно до змісту Протоколу огляду транспортного засобу від 06.05.2021 року, якщо під час ремонту будуть виявлені приховані пошкодження, про це необхідно повідомити страхову компанію з метою складання додаткового протоколу, зміна кваліфікації стану призначених до ремонту або заміни запасних частин та вузлів не може бути здійснена без погодження зі страховою компанією.

Судом встановлено, що у матеріалах справи відсутні інші протоколи огляду транспортного засобу після виставлення додаткового рахунку від 14.06.2021 року.

По-четверте, на Платіжних дорученнях №221755 від 21.05.2021року, №227670 від 16.06.2021 року, відповідно до яких позивач перерахував ТОВ «САМІТ МОТОРЗ УКРАЇНА» страхове відшкодування, відсутнє засвідчення їх підписом відповідального виконавця та відбитки штампа банку.

Відповідно до Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21 січня 2004 року № 22 (у редакції чинній на дату складення платіжного доручення)Платіжне доручення - розрахунковий документ, що містить письмове доручення платника обслуговуючому банку про списання зі свого рахунку зазначеної суми коштів та її перерахування на рахунок отримувача.

Згідно з п.2.14 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21 січня 2004 року № 22 (у редакції чинній на дату складення платіжного доручення) Банк платника на всіх примірниках прийнятих розрахункових документів і на реєстрах обов`язково заповнює реквізити «Дата надходження» і «Дата виконання», а банк стягувача «Дата надходження в банк стягувача» (якщо ці реквізити передбачені формою документа), засвідчуючи їх підписом відповідального виконавця та відбитком штампа банку. На документах, прийнятих банком після закінчення операційного часу, крім того, ставиться штамп «Вечірня».

Відповідно до Рахунку №СМУ00014607 від 11.05.2021 виданого ТОВ «САМІТ МОТОРЗ УКРАЇНА» на суму 149 342,27 грн (з них ПДВ 20% - 24 890, 33грн), та Рахунку №СМУ00019106 від 14.06.2021 року виданого ТОВ «САМІТ МОТОРЗ УКРАЇНА» на суму 19 442,70 грн (з них ПДВ 20% - 3 240,45 грн) позивач виплатив страхове відшкодування з урахуванням ПДВ.

Відповідно до пп. 196.1.3 Податкового кодексу України операції з надання послуг із страхування, співстрахування або перестрахування особами, які мають ліцензію на здійснення страхової діяльності відповідно до закону, а також пов`язаних з такою діяльністю послуг страхових (перестрахових) брокерів та страхових агентів не є об`єктом оподаткування ПДВ.

Постанова КЦС ВС від 12 липня 2023 року у справі № 591/1861/22 (Щодо випадків утримання ПДВ з суми страхової виплати): У випадку здійснення страхової виплати на рахунок потерпілого страховик зменшує розмір страхової виплати на суму ПДВ. Вказану суму страховик зобов`язаний доплатити у випадку надання доказів проведення відновлювального ремонту транспортного засобу на СТО, яке має статус платника ПДВ. Якщо докази ремонту відсутні, то компенсувати ПДВ не повинен ні страховик, ні винуватець. Ставка ПДВ встановлюється від бази оподаткування у розмірі 20 відсотків (підпункт «а» пункту 193.1 статті 193 Податкового кодексу України). Тобто вартість ремонту автомобіля з урахуванням ПДВ виплачується страховою компанією або стягується судом після надання документів про такі витрати. Судам у таких випадках слід з`ясовувати наявність двох обставин: 1) фактичне здійснення ремонту автомобіля; 2) чи є надавач послуг з ремонту автомобіля платником ПДВ, а також понесення позивачем витрат зі сплати ПДВ.

Позивачем не подано до суду доказів того, що ТОВ «САМІТ МОТОРЗ УКРАЇНА» є платником ПДВ та відповідно того, що позивач на підставі норм чинного законодавства здійснив виплату з урахуванням ПДВ.

Відповідно до Звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного ТЗ від 23.06.2021 вартість матеріального збитку складає 158 063,40 грн. Фотографії додані до звіту неналежної якості, що не дозволяє суду визначити характер та обсяг механічних ушкоджень.

На підставі правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 06 липня 2018 року у справі № 924/675/17, у разі виникнення спору щодо визначення розміру шкоди, заподіяної власнику транспортного засобу, суду необхідно виходити з фактичної суми, встановленої висновком судової авто-товарознавчої експертизи або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля. Верховний Суд дійшов висновку, що звіт про оцінку транспортного засобу лише попередній оціночний документ, в якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, що витрачена на відновлення ТЗ, а реальним підтвердженням виплати страхового відшкодування страхувальнику є платіжний документ про здійснення такої виплати. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Судом встановлено, що висновок судової авто-товарознавчої експертизи у матеріалах справи відсутній, жодних клопотань про проведення експертизи сторони не заявляли.

Позивач намагався здійснити досудове врегулювання відшкодування матеріальної шкоди шляхом направлення досудової вимоги №30127 рекомендованим листом на адресу зареєстрованого місця проживання відповідача ОСОБА_1 .

Проте, позивачем не надано до суду опису вкладення до цього листа, що дозволяло би суду перевірити які саме документи направлялись позивачем відповідачу, та позивачем не надано доказів отримання цього листа відповідачем по справі.

Статтею 1166 ЦК України визначаються загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду, відповідно до якої шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. При цьому, особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

За змістом ч.1,2 ст.1187 ЦК України діяльність, пов`язана з використанням транспортних засобів, є джерелом підвищеної небезпеки. Шкода, заподіяна джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом.

Відповідно до ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

В силу ст.980 цього ж Кодексу предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

За змістом ст.999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування).

В ст.7 Закону України «Про страхування» наведений перелік видів обов`язкового страхування, зокрема до нього включено страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відносини щодо якого регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Згідно зі ст.3 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування такої відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до ст.5 цього ж Закону об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Пунктом 9.1. ст.9 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначається, що страховою сумою є грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

За приписами ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, які мають істотне значення.

Отже, системний аналіз вищезазначених норм свідчить, що обставинами, з якими матеріальний закон пов`язує настання цивільно-правової відповідальності за заподіяння майнової шкоди, є: наявність шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинно-наслідкового зв`язку між шкодою і протиправним діянням відповідача, а також вини останнього в її заподіянні.

Судом зроблено висновок, що сторона має довести ті обставини, на які вона посилається, і саме, такі належним чином вчинені дії позивача, за загальним правилом, є підставою для задоволення його позову. Натомість відсутність належного спростування іншою стороною обставин, на які посилається сторона без належного їх доведення, а сама по собі не є підставою для задоволення позову, оскільки суперечить загальним принципам доказування у цивільних справах, встановлених процесуальним законом.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду, викладеного у Постанові від 27 травня 2020 року по справі №2-879/13 Для деліктних відносин є характерним застосування презумпції вини заподіювача шкоди, проте усі інші умови застосування такого виду цивільно-правової відповідальності підлягають доведенню у повному обсязі позивачем, який наполягає на наявності підстав для задоволення такого позову.

Аналогічні правові висновки зробила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19) (пункт 81 зазначеної постанови): «Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (див. постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 2 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18 (пункт 41)). Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (див. пункт 43 постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18)».

За змістом ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд зберігаючи об`єктивність і неупередженість також роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбаченим цим Кодексом, запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Верховний Суд, в ході касаційного перегляду судових рішень, неодноразово наголошував щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування та зазначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зазначений принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі №902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17.

При цьому всупереч принципу змагальності цивільного судочинства позивачем не надано належних, достовірних, достатніх та допустимих доказів, а також останній не просив суд про сприяння у витребуванні відповідних доказів на підтвердження його позовних вимог.

Відповідач у відзиві на позовну заяву зазначав, про те, що позивач звернувся до суду з пропуском 3-річного строку позовної давності.

Разом з тим суд звертає увагу відповідача на наступні обставини.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеку" і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, дію якого неодноразово продовжено, та станом на день винесення рішення воєнний стан ще й досі діє.

За приписами пункту 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

Крім того, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачем, є підставою для відмови в позові та застосовується тільки до обґрунтованих позовних вимог. Якщо суд дійде висновку, що заявлені позовні вимоги є необґрунтованими, то повинен відмовити в задоволенні такого позову саме з цієї підстави. Зазначений висновок суду аналогічний висновку Верховного Суду , викладеному у постанові від 21 жовтня 2020 року у справі № 509/3589/16-ц.

Суд також звертає увагу на те, що, здійснюючи судочинство, Європейський суд з прав людини в рішенні від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України» зазначив, що за змістом пункту 1 статті 6 Конвенції суди зобов`язані обґрунтувати свої рішення, проте це не може сприйматись як вимога давати детальну відповідь на кожен довід. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру ухвалюваного рішення (CASE OF Svetlana Vladimirovna PRONINA against Ukraine (Application no. 63566/00).

З урахуванням викладеного, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, наданих сторонами, суд доходить до висновку, що заявлений позов до відповідача є недоведеним та задоволенню не підлягає.

Ураховуючи, що судом вирішено відмовити в задоволенні позову, відповідно до ст. 141 ЦПК України не підлягають відшкодуванню понесені позивачем судові витрати.

На підставі ст.ст. 2, 4, 12, 13, 43, 76-84, 89, 141, 223, 247, 258-259, 265, 273, 354 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ПАТ «Страхова компанія «УНІКА» до відповідача ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін по справі:

позивач: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «УНІКА», місцезнаходження: 04112, м. Київ, вул. О. Теліги, 6-В, корп. 4, ;

відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення виготовлено 01.04.2025.

Суддя О. М. Жорняк