ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/2781/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" березня 2025 р. м. Київ

Дарницький районний суд м. Києва у складі головуючого судді Кулика С.В., при секретарі Боярської Є.О., за участю представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання дітей, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Дарницького районного суду м. Києва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_3 , до ОСОБА_4 , про стягнення аліментів на утримання дітей.

В судовому засіданні представник позивача заявила клопотання про поновлення строків на долучення доказів до матеріалів справи, в обґрунтування клопотання зазначено, що 13.01.2025 року сторона позивача подала до суду клопотання про долучення доказів до матеріалів справи, а саме: рух коштів по картці (виписка з картки) за період з 31.08.2023 року по 01.05.2024 року від 18.12.2024 року. Судом у задоволенні вказаного клопотання було відмовлено та роз`яснено право повторно звернутися з клопотанням, у разі обґрунтування позивачем причин не подання зазначеного доказу у встановлений законом строк. Зазначено, що позовна заява у даній справі була підготовлена у період з липня по вересень 2024 року та подана до суду 20 вересня 2024 року. Однак позивач не зміг подати разом із позовною заявою один з письмових доказів, а саме - рух коштів по картці (виписка з картки) за період з 31.08.2023 по 01.05.2024 року від 18.12.2024 року, у зв`язку з об`єктивними перешкодами технічного характеру. Зокрема, у зазначений період у місті Києві регулярно відбувалися масштабні планові (стабілізаційні) відключення електроенергії, а також запроваджувалися і екстрені аварійні відключення світла, пов`язані із збройною агресією РФ та постійною масовою атакою на енергосистему України. Вказані обставини є надзвичайними та не залежали від позивача. Через регулярні відключення електроенергії позивач був позбавлений можливості своєчасно отримати від обслуговуючого банку, та належним чином підготувати, зазначену виписку з рахунку про перекази коштів. Окрім цього, як було підкреслено у самому клопотанні про долучення доказів - з урахуванням технічної складності та потребою у індивідуальному опрацюванні фахівцем банку запиту - подати відповідний доказ разом із поданням відповіді на відзив не було фактичної можливості. Про факт існування зазначеного доказу учасники справи обізнані, що свідчить про відсутність зловживання позивачем своїми процесуальними правами. Цей доказ має важливе значення для повного, всебічного та об`єктивного розгляду спору, оскільки підтверджує факт участі відповідача у матеріальному забезпеченні дітей у минулому та спростовує окремі твердження відповідача щодо розміру такої участі. З урахуванням викладеного просить поновити строк на подання доказів у справі та долучити до матеріалів справи у якості доказу довідку про рух коштів по картці (виписка з картки) за період з 31.08.2023 року по 01.05.2024 року від 18.12.2024 року.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, зазначив, що процесуальний строк на подачу вказаних доказів вже сплив.

Суд дослідивши матеріали справи, заслухавши сторони приходить до наступного.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною першою статті 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування тобто обставин, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом положень частини другої та четвертої статті 83 ЦПК України, позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Виходячи з положень ч.8 ст.83 ЦПК України, докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадків, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. ( ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України)

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. ( ч.ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України)

Суд враховує, що подані представником позивача докази не можуть бути прийняті судом до розгляду та взяті до уваги, оскільки поданні з порушення порядку звернення до суду з клопотанням про долучення доказів, без належного обґрунтування долучення таких доказів після спливу процесуальних строків, що ставить сторону відповідача у невигідне становище, та є порушенням засади рівності учасників перед законом і судом.

Відповідно до ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим кодексом.

Під процесуальним строком розуміють строк, в межах якого вчиняються певні процесуальні дії.

Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. ( ст. 127 ЦПК України)

Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк. Пропуск строку, встановленого законом або судом учаснику справи для подання доказів, інших матеріалів чи вчинення певних дій, не звільняє такого учасника від обов`язку вчинити відповідну процесуальну дію. Про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу.

Із практики Європейського Суду з прав людини випливає, що судовий розгляд визнається справедливим за умови забезпечення рівного процесуального становища сторін, що беруть участь у спорі. Вимагається, щоб кожній із сторін була надана розумна можливість представляти свою справу у такий спосіб, що не ставить її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Виходячи з принципу змагальності в цивільному процесі, прав та обов`язків сторін у справі, визначених Цивільним процесуальним кодексом України, суд виключно з ініціативи та в межах доводів сторін може поновити строк звернення до суду за обґрунтованим їх зверненням.

Тому у разі пропущення строку звернення до суду належить обґрунтувати поважність причин пропущення такого строку. Зазвичай це обставини, що не залежать від волі такої особи.

Поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтвердженні належними доказами.

Норми цивільного процесуального законодавства не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі підстави визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для поновлення процесуального строку для вчинення процесуальної дії - долучення доказів та залишення заявленого клопотання без розгляду оскільки клопотання подано з порушенням процесуальних строків, визначених частиною другою та третьою статті 83 Цивільного процесуального кодексу України, належних обґрунтувань поважності причини пропуску вказаного строку суду надано не було.

Враховуючи викладене та керуючись статями 76, 81, 83, 126, 127, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання представника позивача про поновлення строків для долучення доказів до матеріалів справи - відмовити.

Клопотання представника позивача про долучення письмових доказів від 19.12.2024 року - залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали виготовлено 25.03.2025 року.

Суддя С.В.Кулик