2/465/1714/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.04.2025 м. Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Дзеньдзюри С.М.,

за участю секретаря судового засідання Балаболки В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

встановив:

Представниця Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" звернулася до суду із позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 09.01.2025 року відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті.

31.03.2025 до суду від представниці позивача надійшла заява про закриття провадження у справі на підставі п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України. Крім цього, представниця позивача просила повернути з державного бюджету сплачений судовий збір в сумі 2422,40 грн. на підставі п.5 ч.1 ст.7 ЗУ "Про судовий збір".

Представниця позивача в судове засідання не з`явилася, однак у поданій заяві просила проводити розгляд справи без її участі.

Відповідачка в судове засідання не з`явилась, хоча й була належним чином повідомлена про дату, час та місце проведення такого.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, не здійснюється.

Суд, розглянувши заяву представниці позивачки, дослідивши матеріали справи, вважає, що слід закрити провадження у справі, виходячи з наступних підстав.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Необхідність запровадження такого правила обумовлена тим, що відповідно до статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

Проте поняття юридичного спору має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття спір про право (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття спору про право має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

З урахуванням викладеного відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.

До такого висновку дійшов Верховний суд у постанові від 03 травня 2018 року у справі № 404/251/17.

Суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і після відкриття провадження у справі, коли на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань, що узгоджується із правовою позицією Верховного Суду від 20.09.2021 у справі № 638/3792/20 (провадження № 61-3438сво21).

Судом встановлено, що між сторонами у позасудовому порядку врегульовано питання щодо погашення заборгованості, відповідачкою добровільно сплачено позивачу заборгованість, яка є предметом розгляду даної цивільної справи, а тому між сторонами відсутній предмет спору щодо стягнення заборгованості.

Отже, враховуючи, що відповідачка в добровільному порядку виконала вимоги позивача, що були предметом розгляду справи, суд вважає можливим закрити провадження по вищезазначеній справі, оскільки у справі відсутній предмет спору.

Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет із тих самих підстав не допускається.

В тому числі відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України суд за заявою позивача вирішує питання про повернення судових витрат.

Відповідно до п.5 ч.1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем із зверненням до суду з вказаним позовом було сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 гривень, що підтверджується платіжною інструкцією №СЦ00023950 від 19.12.2024.

На підставі викладеного, слід повернути позивачу з державного бюджету судовий збір, сплачений при зверненні з позовом до суду, що становить 2422,40 гривень.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 13, 89, 222, 247, 255, 256, 263-265 ЦПК України, -

постановив:

Провадження у цивільній справі №465/10450/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - закрити у зв`язку із відсутністю предмету спору.

Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" з державного бюджету сплачений судовий збір у розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 коп., відповідно до платіжної інструкції №СЦ00023950 від 19.12.2024.

Роз`яснити позивачу, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими ж самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Суддя Дзеньдзюра С.М.