У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2025 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі головуючого судді Чепки В. В., за участі секретаря судового засідання Авдєєвої К. Т., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву кредитної спілки «Хосен» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: відділ державної виконавчої служби у місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення до виконання виконавчого листа,

встановив:

До Ужгородського міськрайонного суду надійшла заява кредитної спілки «Хосен» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: відділ державної виконавчої служби у місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення до виконання виконавчого листа.

Заява мотивована тим, що 30 січня 2015 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області за позовною заявою кредитної спілки «Хосен» по цивільній справі №308/12490/14-ц про стягнення заборгованості за кредитним договором № 180*30 від 22.05.2012 з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , було постановлено рішення, яким позовні вимоги задоволено. Отримані на підставі вищевказаного рішення виконавчі листи Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області по справі № 308/12490/14-ц щодо стягнення заборгованості з вказаних вище відповідачів, неодноразово пред`являлися на виконання до відділу державної виконавчої служби у місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Позивач вказує, що 28.09.2023 року за № 28/09/2023 від 26.10.2023, № 26/10/2023 від 18.12.2023, № 12/11/2024 від 12.11.2024 на адресу відділу державної виконавчої служби у місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції було надіслано запити про хід ведення виконавчого провадження відносно ОСОБА_1

26.11.2024 року отримано відповідь № 136097 на запит КС «Хосен», в якій повідомлено, що на виконанні у Відділі державної виконавчої служби у м. Ужгороді перебувало виконавче провадження АСВП № 48159382 про примусовому стягненню виконавчого листа № 308/12490/14-ц виданого 31.03.2015 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь КС «Хосен» заборгованості в розмірі 36041,06 грн.

Так, 31.12.2015 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа відповідно до п.2 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження». Оригінал виконавчого документу та вищезазначену постанову було надіслано на адресу стягувача.

Позивач зазначає, що 26.11.2024 за №136097 отримано відповідь на запит про хід ведення виконавчого провадження з Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби та отримано довідку про втрату виконавчого документу по ОСОБА_1 . Однак, на адресу КС «Хосен» не надходило ні постанови про повернення виконавчого документу ні оригіналу виконавчого листа. На даний час рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області по відношенню до боржника ОСОБА_1 не виконується, а виконавчий лист втрачений при пересилці та на примусовому виконанні не перебуває. КС «Хосен» зазначає, що в ході формування Кредитної справи по боржнику ОСОБА_1 в установі не було виявлено будь-яких документів, які би підтверджували направлення виконавчих листів та постанов про повернення щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_1 ..

На підставі викладеного, просить постановити ухвалу про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання по боржнику ОСОБА_1 у справі № 308/12490/14-ц від 30.01.2015 року за позовом КС «Хосен» до ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення боргу та видати дублікат виконавчого листа по боржнику ОСОБА_1 по вищезазначеній справі, про стягнення боргу на користь кредитної спілки «Хосен» в розмірі 35684,22 грн. та судові витрати в сумі 356,84 грн.

В судове засідання сторони не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Неявка сторін не перешкоджає розгляду даної заяви.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо за положеннями ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що на виконання рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30.01.2015 по цивільній справі № 308/12490/14-ц за позовною заявою кредитної спілки «Хосен» до ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення боргу, було видано оригінал відповідного виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованості за кредитним договором у розмірі 35684,22 грн., 356,84 грн. судові витрати.

Отримані на підставі даного рішення виконавчі листи Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області № 308/12490/14-ц від 31.03.2015 року щодо стягнення заборгованості з відповідачів вказаних вище, неодноразово пред`являлися на виконання до відділу державної виконавчої служби у місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Згідно відповіді головного державного виконавця ВДВС у м. Ужгороді Дмитра Ярешко від 26.11.2024 року за № 136095 вбачається, що на виконанні у відділі державної виконавчої служби у місті Ужгороді перебувало виконавче провадження АСВП № 48159382 по примусовому стягненню виконавчого листа № 308/12490/14-ц, виданого 31.03.2015 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь КС «Хосен» заборгованість в розмірі 36041,06 грн. Так, 31.12.2015 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа відповідно до п. 2 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». Оригінал виконавчого документу та постанова про повернення виконавчого документу були надіслані на адресу стягувача: м. Ужгород, вул. Берчені, 21.

Відповідно до довідки про втрату виконавчого документу від 26.11.2024 № 236097 виданої начальником відділу ДВС у м. Ужгороді С. Хвастою вбачається, що оригінал виконавчого листа по справі № 308/12490/14-ц виданий 31.03.2015 Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області разом з постановою про повернення виконавчого документу стягувачу ВП №48159382 від 31.12.2015 надіслано до КС «Хосен», засобами поштового зв`язку «Укрпошта» рекомендованим листом. Однак вищевказані документи до стягувача не надходили та до відділу ДВС у м. Ужгороді не поверталися, тобто є достатньо підстав вважати, що такі були втрачені при пересилці.

Згідно відповіді начальника відділу ДВС у м. Ужгороді С. Хвасти № 98001 від 25.10.2023 встановлено, що 31.12.2015 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», де боржником є ОСОБА_1 про повернення виконавчого документу стягувачеві, яку з виконавчим документом скеровано на адресу заявника. Вищезазначений виконавчий документ після повернення його стягувачеві , повторно на виконання до ВДВС у м. Ужгороді не повертався.

Відповідно до доданого акту про перевірку журналів вхідної кореспонденції КС "Хосен" від 18.10.2024, вбачається, що постанова про повернення виконавчого документа АСВП №48159382 від 31.12.2015 та оригінал виконавчого листа №308/12490/14-ц від 31.03.2015 по боржнику ОСОБА_1 , у журналах вхідної кореспонденції за 2015-2018 роки не реєструвались та на адресу КС "Хосен" не надходили .

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6,13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 9 частини другої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковими до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно із частинами першою, другою статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності встановленої законом.

Відповідно до частини першої статті 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи та Єдиного державного реєстру виконавчих документів, Положення про який затверджується спільним нормативно-правовим актом Міністерства юстиції України та Державної судової адміністрації України, із запровадженням яких відповідно до частини першої статті 1 розділу XII «Прикінцеві положення» ЦПК України вводяться в дію вимоги частини четвертої статті 431 ЦПК України щодо внесення виконавчого документу до Єдиного державного реєстру виконавчих документів, функціонування якого виключає втрату виконавчого документа, порядок видачі дублікату виконавчого документу замість втраченого визначено розділом XIIІ «Перехідні положення» ЦПК України.

Пунктом 17.4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України передбачено, що у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. За видачу стягувачу дубліката виконавчого документа справляється судовий збір у розмірі 0,03 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

Аналізуючи пункт 17.4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата.

Дублікат- це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Отже, дублікат виконавчого документа видається замість втраченого оригіналу лише за наявності достатніх доказів того, що виконавчий документ дійсно втрачено. Крім того, однією з підстав можливості видачі дубліката виконавчого документа, є подання відповідної заяви протягом строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання, який повинен обчислюватися з урахуванням переривання цього строку та/або його зупинення.

Відповідно до частини першої статті 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Відповідно до висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19), у разі пропуску стягувачем строку на пред`явлення виконавчого документа до виконання відсутні перешкоди для задоволення заяви такого стягувача про видачу дубліката втраченого виконавчого документа за умови, якщо суд задовольнив заяву стягувача про поновлення пропущеного строку для пред`явлення такого документа для виконання. Тобто, якщо строк для пред`явлення виконавчого документу до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дублікату втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, на момент видачі судом виконавчого листа були врегульовані Законом України «Про виконавче провадження» № 606-XIV (далі Закон № 606-XIV). Відповідно до пункту 2 частини першої статті 22 Закону № 606-XIVвиконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Разом із тим, частиною першою статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII, який набрав чинності з 05 жовтня 2016 року (далі Закон № 1404-VIII), виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки, зазначені у вказаних правових нормах, встановлюються для виконання судових рішень з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

Згідно з вимогами пункту 1 частини першої статті 23 Закону № 606-XIV у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються. Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується (частина друга статті 23 Закону № 606-XIV). Аналогічні приписи містяться у частинах четвертій, п`ятій статті 12 Закону № 1404-VIII.

Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку, що строк пред`явлення виконавчого документа до виконання переривається пред`явленням виконавчого документа до виконання. Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється, а повернення стягувачу виконавчого документа не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання.

Як вбачається з довідки від 26.11. 2024 року за №136097, оригінал виконавчого листа №308/12490/14-ц від 31.03.2015, виданого Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області разом з постановою про повернення виконавчого документу стягувачу ВП №48159382 від 31.12.2015 надіслано до КС «Хосен» засобами поштового зв`язку АТ «Укрпошта» рекомендованим листом на адресу: 88000, м. Ужгород, вул. Берчені, 21. Однак оригінал виконавчого листа разом з постановою до стягувача не надходив і до відділу ДВС у місті Ужгороді не повертався, що підтверджується поданими доказами.

Отже, відповідно до пункту 1 частини першої, частин другої, третьої статті 23 Закону № 606-XIV, частин четвертій, п`ятій статті 12 Закону № 1404-VIII строк пред`явлення виконавчого документа до виконання переривався.

У матеріалах справи відсутні докази повернення (вручення) органом державної виконавчої служби стягувачу виконавчого документа (виконавчого листа № 308/12490/14-ц). Також відсутні документи, що підтверджують надіслання органом виконавчої служби постанови про повернення виконавчого документу стягувачеві.

Разом з тим, за правилами частини першої статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» 1404-VIII копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням.

З огляду на викладене, належним доказом підтвердження надсилання стягувачу копії постанови про повернення виконавчого листа разом із направленням його оригіналу є виключно квитанція про відправлення та рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

Подібні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі № 2515/739/2012 (провадження № 61-2884св18), від 22 січня 2020 року у справі № 2-1693/10 провадження № 61-13783св19, від 28 травня 2020 року у справі № 1003/6035/12 (провадження № 61-40193св19).

Проте, в матеріалах справи відсутнє рекомендоване повідомлення про вручення надісланого стягувачу поштового відправлення, а саме постанови про повернення виконавчого документу стягувачеві з виконавчим листом № 308/12490/14-ц, виданим Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області у даній справі, або інше підтвердження.

Суд звертає уваги на те, що рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30.01.2015 року у справі № 308/12490/14-ц, яким стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , на користь позивача заборгованості за кредитним договором у розмірі 35684,22 грн. та 356,84 грн. судові витрати, не виконано (доказів протилежного матеріали справи не містять), а виданий судом на підставі цього рішення виконавчий лист ні у стягувача, ні в органі виконавчої служби на виконанні не перебуває. Сам факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі державної виконавчої служби свідчить про те, що його було втрачено.

Відповідно до частини першої статті 433 ЦПК України, у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Аналогічне положення містить частина шоста статті 12 Закону України «Про виконавче провадження», згідно з якою стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання.

Метою статті 433 ЦПК України про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання є захист інтересів добросовісного стягувача, який пропустив строк з поважних причин. Поважними можна вважати причини, які не залежали від волі стягувача.

Питання про поважність пропуску строків є оціночним. Поважність причин може залежати від таких обставин як поведінка заявника (бездіяльність або незаінтересованість в питаннях звернення судового рішення до виконання), інших осіб, обставин, які безпосередньо унеможливлюють можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, які виникли об`єктивно, так і від чинників, що не пов`язані з людським фактором, що підтверджуються належними і допустимими засобами доказування.

Причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; ця причина виникла протягом строку, який пропущено; ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування; тобто, якщо свідчить про відсутність у заінтересованої особи об`єктивної можливості подати виконавчий документ до виконання у встановлені строки.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (надалі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Сферою регулювання статті 6 Конвенції є також виконання судового рішення. Зокрема Європейський суд з прав людини зазначає, що пункт 1 статті 6 Конвенції («Право на справедливий суд») гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо будь-яких його цивільних прав та обов`язків; таким чином, ця стаття проголошує право на доступ до суду, тобто право подати до суду позов з цивільно-правових питань. Однак, це право було б ілюзорним, якби правова система договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 Конвенції детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства Права, який договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію.

Виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.

Щодо поновлення процесуальних строків національними судами Європейський суд з прав людини зазначив, що право на суд одним із аспектів якого є право доступу до суду (рішення у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» від 21 лютого 1975 року, пункт 36) не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Однак право доступу до суду не може бути обмежено таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями (рішення у справі «Герін проти Франції» від 29 липня 1998 року, пункт 37).

Наведені представником кредитної спілки причини пропуску строку для пред`явлення виконавчого листа, а саме: відсутність оригіналу чи дубліката виконавчого документа, що підтверджено належними і допустимими доказами, суд вважає поважними.

Таким чином, оцінюючи вищенаведені докази у їх сукупності, враховуючи, що рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30.01.2015 у справі № 308/12490/14-ц залишається не виконаним, а виконавчий лист неможливо пред`явити до виконання у зв`язку з його втратою, строк пред`явлення виконавчого листа до виконання пропущено з поважних причин, суд приходить до переконання, що заява про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання є підставною та підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.260, 261, 353-355, 433 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Заяву кредитної спілки «Хосен» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: відділ державної виконавчої служби у місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення до виконання виконавчого листа задовольнити.

Поновити кредитній спілці «Хосен» пропущений строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа по справі № 308/12490/14-ц, виданого 31.03.2015 року Ужгородським міськрайонним судом про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь Кредитної спілки «Хосен» 35684,22 грн. суми боргу та судові витрати в сумі - 356,84 грн.

Видати дублікат виконавчого листа по боржнику ОСОБА_1 по справі № 308/12490/14-ц про стягнення солідарно на користь кредитної спілки «Хосен» 35684,22 грн. суми боргу та судові витрати в сумі - 356,84 грн.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання її копії.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області В. В. Чепка