ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2025 року

м. Черкаси

Справа № 692/1029/24
Провадження № 22-ц/821/526/25
категорія: 310000000

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Новікова О.М.

суддів: Гончар Н.І., Карпенко О.В.

секретаря: Довженко Т.В.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: ОСОБА_2

третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Бориспільський відділ ДВС у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Драбівського районного суду Черкаської області від 04 листопада 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Бориспільський відділ ДВС у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про звільнення від сплати заборгованості за аліментними зобов`язаннями.

в с т а н о в и в :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про звільнення від сплати заборгованості за аліментними зобов`язаннями. В позовній заяві вказав, що 11.01.2020 року між ним та відповідачкою було зареєстровано шлюб, від якого вони мають спільну доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 22.07.2021 року було видано судовий наказ про стягнення з позивача на користь відповідачки аліменти на утримання неповнолітньої дочки у розмірі частини його заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з 05.07.2021 року і до досягнення дитиною повноліття. Судовий наказ не було звернуто до виконання, в зв`язку з тим, що дитина перебувала на утриманні позивача та проживала з батьком. Відповідачка перебувала у відпустці по догляду за дитиною. 18.03.2022 року позивач був призваний у порядку мобілізації до лав ЗСУ. У травні 2022 року з тяжким захворюванням позивач був направлений на лікування, де перебував з 02.05.2022 по 11.05.2022, після проходження ВЛК був визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку. 29.06.2022 року йому була проведена операція по трансплантації донорської нирки, 19.09.2022 року було встановлено другу групу інвалідності довічно, а в жовтні 2022 року призначено пенсію по інвалідності у розмірі 2760,00 грн., а з березня 2024 2980,00 грн.

05.10.2023 року Яготинським районним судом Київської області шлюб між сторонами розірвано. Дружина не допомагала у лікуванні, не підтримала позивача. 13.03.2024 року відповідачці видано дублікат судового наказу про стягнення з позивача аліментів, а в травні 2024 року судовий наказ звернуто до примусового виконання. 06.05.2024 року державним виконавцем Бориспільський ВДВС у Бориспільському районі Київської області ЦМУ МЮ (м. Київ) було відкрито виконавче провадження ВП №74918381, а 15.07.2024 року винесено постанови про розмір мінімальних витрат, про арешт коштів боржника та про звернення стягнення на заробітну плату. Позивач вважає, що мають місце обставини, які є підставою для звільнення його від сплати боргу з аліментних зобов`язань, що виник у нього перед відповідачкою у сумі 77791,49 грн. станом на 30.06.2024 року.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Драбівського районного суду Черкаської області від 04 листопада 2024 року в задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Бориспільський відділ ДВС у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про звільнення від сплати заборгованості за аліментними зобов`язаннями відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судові витрати у розмірі 2000 гривень 00 копійок.

Рішення суду мотивоване тим, що суд приходить до висновку, що задоволення позовних вимог за обставин, на які посилається позивач, порушило б права та інтереси дитини, а тому суд відмовляє у задоволенні позовних вимог з вищевказаних підстав.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

У лютому 2025 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне дослідження і оцінку обставин справи судом першої інстанції, просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга ОСОБА_1 мотивована тим, що права дитини на належне утримання позивачем ніяким чином не порушуються, оскільки щомісячно з доходу позивача утримуються аліменти у розмірі, який визначено судовим наказом. Крім того, позивач щомісяця бере участь у додаткових витратах на дитину, що підтверджується дев`ятнадцятьма банківськими повідомленнями про перекази коштів, копії яких додано в якості доказів до позову. Вказує, що суд першої інстанції безпідставно прийняв сторону відповідачки навіть не з`ясувавши питання про те, як вона утримувала сама себе та дитину, не маючи при цьому ніяких доходів, а вона разом з цим у період з 11.01.2020 року до 05.10.2023 року проживала в шлюбі з позивачем за його місцем реєстрації в місті Яготині Київської області, а не в селі Ковалівка Драбівського району Черкаської області, де мешкали її батьки.

Зазначає, що ухвалюючи судове рішення, суд першої інстанції не взяв до уваги те, що заборгованість зі сплати аліментів у період з 05.07.2021 року по 30.06.2024 року в сумі 77791,49 грн. виникла у позивача внаслідок тяжкої хвороби, яка призвела до його інвалідності. Разом з цим, слід взяти до уваги те, що єдиним джерелом доходу позивача є пенсія по інвалідності, виплата якої на даний час здійснюється у розмірі 2980,00 грн., якої йому не вистачає на власне утримання, при цьому з його пенсії утримуються кошти, які розподіляються на аліменти за судовим наказом (щомісячне утримання дитини) та решта на заборгованість за аліментними зобов`язаннями, а тому з пенсії позивача щомісячно проводиться утримання у розмірі 50%, що унеможливлює його існування.

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

03 лютого 2025 року до Черкаського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Драбівського районного суду Черкаської області від 04 листопада 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Бориспільський відділ ДВС у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про звільнення від сплати заборгованості за аліментними зобов`язаннями,-

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03 лютого 2025 року визначено склад колегії суддів: головуючий суддя (суддя-доповідач) Новіков О.М., судді Василенко Л.І., Карпенко О.В.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 04 лютого 2025 року відкрито апеляційне провадження.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 10 лютого 2025 року справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи про її розгляд.

Повторним автоматичним розподілом судових справ від 24.03.2025 року, замість перебуваючої у відпустці судді Василенко Л.І. до складу колегії суддів визначено суддю Гончар Н.І.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Судом першої інстанції встановлено, що, відповідно до копії судового наказу з ЄДРСР, справа №692/627/21 (провадження №2-н/692/40/21) стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини: дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі однієї чверті заробітку (доходу) боржника, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з 05.07.2021р. і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Яготинського районного суду Київської області від 05.10.2023 року по справі №382/1386/23 (провадження №2/382/452/23) шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано. Постановою Київського апеляційного суду від 17.01.2024 року рішення суду залишено без змін.

13.03.2024 року ухвалою Драбівського районного суду по справі №692/627/21 (провадження №6/692/18/24) видано дублікат судового наказу від 22.07.2021 року.

Згідно витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 18.03.2022 року №59, ОСОБА_1 зараховано до списків особового складу з 18.03.2022 року.

Згідно витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 30.05.2022 року №123, солдата ОСОБА_1 звільненого наказом №18-РС з військової служби у запас за пп. Б, виключено із списків особового складу.

Відповідно до копії довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ №1062134від 19.09.2022, ОСОБА_1 встановлена друга група інвалідності з 12.09.2022 року і довічно. Факт лікування та проведення операції на нирках ОСОБА_1 підтверджується виписного епікрізу № 5221 Головного військового клінічного госпіталю, випискою з амбулаторної картки № НОМЕР_1 . Згідно повідомлення підприємству, установі, організації про результати огляду медико-соціальною експертною комісією від 19.09.2022 ОСОБА_1 може працювати в створених умовах, йому протипоказана важка фізична праця.

Як вбачається з довідки про доходи №119108 ОСОБА_1 перебуває на обліку в Переяслав-Хмельницькому об`єднаному управління ПФУ в Київській області і отримує пенсію по інвалідності, яка за період квітень 2023 вересень 2023 року становила 16560,00 грн. Отримання пенсії підтверджено скріншотами з мобільного телефону про зарахування коштів на рахунок.

06.05.2024 року головним державним виконавцем Яготинського ВДВС у Бориспільському районі Київської області ЦМУ МЮ (м. Київ) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження по ВП №74918381 з виконання судового наказу №692/627/21 виданого 22.07.2021 року.

15.07.2024 року по ВП №74918381 винесено постанови про розмір мінімальних витрат, про арешт коштів боржника та про звернення стягнення на заробітну плату. З даних постанов вбачається, що борг по аліментах позивача становить 77791,49 грн. станом на 30.06.2024.

Мотивувальна частина

Позиція Апеляційного суду

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

В судове засідання апеляційного суду сторони, належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду даної справи, не з`явились. Відповідно до приписів ч. 2 статті 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, Черкаський апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає до задоволення.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду 1 інстанції відповідає.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року і набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Ч.1 ст.194 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за десять років, що передували пред`явленню виконавчого листа до виконання.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що відповідно до копії судового наказу з ЄДРСР, справа №692/627/21 (провадження №2-н/692/40/21) стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини: дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі однієї чверті заробітку (доходу) боржника, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з 05.07.2021р. і до досягнення дитиною повноліття.

13.03.2024 року ухвалою Драбівського районного суду по справі №692/627/21 (провадження №6/692/18/24) видано дублікат судового наказу від 22.07.2021 року.

06.05.2024 року головним державним виконавцем Яготинського ВДВС у Бориспільському районі Київської області ЦМУ МЮ (м. Київ) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження по ВП №74918381 з виконання судового наказу №692/627/21 виданого 22.07.2021 року.

15.07.2024 року по ВП №74918381 винесено постанови про розмір мінімальних витрат, про арешт коштів боржника та про звернення стягнення на заробітну плату. З даних постанов вбачається, що борг по аліментах позивача становить 77791,49 грн. станом на 30.06.2024.

Згідно витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 18.03.2022 року №59, ОСОБА_1 зараховано до списків особового складу з 18.03.2022 року.

Згідно витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 30.05.2022 року №123, солдата ОСОБА_1 звільненого наказом №18-РС з військової служби у запас за пп. Б, виключено із списків особового складу.

Відповідно до копії довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ №1062134від 19.09.2022, ОСОБА_1 встановлена друга група інвалідності з 12.09.2022 року і довічно. Факт лікування та проведення операції на нирках ОСОБА_1 підтверджується виписного епікрізу № 5221 Головного військового клінічного госпіталю, випискою з амбулаторної картки № НОМЕР_1 . Згідно повідомлення підприємству, установі, організації про результати огляду медико-соціальною експертною комісією від 19.09.2022 ОСОБА_1 може працювати в створених умовах, йому протипоказана важка фізична праця.

Як вбачається з довідки про доходи №119108 ОСОБА_1 перебуває на обліку в Переяслав-Хмельницькому об`єднаному управління ПФУ в Київській області і отримує пенсію по інвалідності, яка за період квітень 2023 вересень 2023 року становила 16560,00 грн. Отримання пенсії підтверджено скріншотами з мобільного телефону про зарахування коштів на рахунок.

Розглядаючи спір, суд першої інстанції, встановлюючи обставини по справі, взяв до уваги вищезазначені факти та, в сукупності з наданими сторонами доказами, оцінив їх під час постановлення своїх висновків.

Так, суд першої інстанції надав належну оцінку доводам позивача про те, щона момент виникнення тяжкої хвороби та проведення операції на нирках у червні 2022 року ОСОБА_1 заборгованість по аліментам була відсутня, а тому ця підстава не може бути прийнята до уваги при вирішенні питання звільнення особи від сплати аліментів. Також, сам факт проживання позивачки з дитиною у будинку батьків чоловіка не є достатньою підставою для звільнення від сплати аліментів, так як дід і баба не позбавлені прав на допомогу внучці та невістці, і така допомога не може бути підставою для звільнення боржника по аліментах від виконання свого обов`язку. Також, відсутні докази добровільного виконання рішення суду, про яке позивачу було відомо, що він не заперечує, шляхом перерахування аліментів дружині у визначеному рішенням суду розмірі. Купівля окремих речей чи надання на це коштів, може бути підставою для зарахування цих коштів в рахунок погашення аліментів у доведеності цього під час спору про розмір заборгованості, але не буде підставою для звільнення особи від сплати заборгованості по аліментах.

Таким чином, суд першої інстанції вірно дійшов висновку, що задоволення позовних вимог за обставин, на які посилається позивач, порушило б права та інтереси дитини, а тому відмовляє у задоволенні позовних вимог з вищевказаних підстав.

Такі висновки суду першої інстанції ґрунтуються на матеріалах справи і відповідають вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги про те, що слід взяти до уваги те, що єдиним джерелом доходу позивача є пенсія по інвалідності, виплата якої на даний час здійснюється у розмірі 2980,00 грн., якої йому не вистачає на власне утримання, при цьому з його пенсії утримуються кошти, які розподіляються на аліменти за судовим наказом (щомісячне утримання дитини) та решта на заборгованість за аліментними зобов`язаннями, а тому з пенсії позивача щомісячно проводиться утримання у розмірі 50%, що унеможливлює його існування, є необґрунтованими.

Оскільки, відповідно до статті 197 СК України з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів суд може відстрочити або розстрочити сплату заборгованості за аліментами. За позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Разом з тим, наведені позивачем обставини: тяжке матеріальне становище та стан здоров`я можуть бути підставою для зменшення розміру аліментів, однак не є обставинами, що мають істотне значення для звільнення від заборгованості по аліментам в розумінні частини другої статті 197 СК України.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Крім того, наведені у апеляційній скарзі доводи зводяться лише до незгоди з висновком суду першої інстанції щодо їх оцінки.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Суд першої інстанції правильно визначився з правовідносинами, що виникли в даному випадку та застосував закон, що їх регулює. За наслідком апеляційного перегляду порушень матеріального чи процесуального закону судом першої інстанції не встановлено.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що постановлене у справі судове рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у скарзі доводами колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 35, 258, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Драбівського районного суду Черкаської області від 04 листопада 2024 рокузалишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення, в порядку та за умов, визначених ЦПК України.

Повний текст постанови виготовлено 31 березня 2025 року.

Головуючий: О.М. Новіков

Судді: Н.І. Гончар

О.В. Карпенко