Провадження 2/635/1105/2025
РІШЕННЯ

Іменем України

24 березня 2025 року смт Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді - Савченка Д.М.,

секретар судового засідання Клімова Л.П.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в смт Покотилівка Харківського району Харківської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , в якій просить визнати за нею право власності на частку транспортного засобу Renault Kangoo, 2011року випуску, з об`ємом двигуна 1461 см3, та стягнути з відповідача грошову компенсацію за частку вказаного автомобілю в сумі 170000 грн.

В обґрунтування позовної заяви зазначає, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 01.12.2020, який розірвано рішенням Жовтневого районного суду м.Харкова від 28.10.2024. В шлюбі придбано транспортний засіб Renault Kangoo, 2011року випуску, з об`ємом двигуна 1461 см3, який придбано за спільні кошти та зареєстровано за ОСОБА_2 . Оскільки вказане майно придбано в період шлюбу, позивач має право на частку вказаного майна. Відповідно до довідки про найбільш вірогідну ціну продажу рухомого майна, складеної суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_3 , найбільш вірогідна сума грошей, яку міг би отримати власник Renault Kangoo, 2011року випуску, з об`ємом двигуна 1461 см3 складає 340000 грн.

Представником відповідача надано відзив на позовну заяву, в якому зазначається, що відповідач не визнає ту обставину, що дійсна вартість автомобіля складає 340 000 грн., вказана вартість не відповідає технічному стану автомобіля, його зносу та пробігу та іншим характеристикам, які з часом експлуатації лише погіршуються. Відповідач придбав автомобіль за договором купівлі-продажу № 6349/2023/3582621 від 03.01.2023 року, що був оформлений та підписаний в РСЦ ГСЦ МВС в Харківській області. Вартість автомобіля марки Renault Kangoo, 2011 року випуску, відповідно укладеного договору складає 49 000 грн., які були сплачені відповідачем колишньому власнику транспортного засобу. Вважала, що стягненню підлягає грошова компенсація в розмірі 24500 грн.

Позивач у відповіді на відзиві зазначила, що ціна автомобілю, яка зазначена у договорі купівлі-продажу жодним чином не свідчить про його реальну ціну. Жодних належних та допустимих доказів реальної ринкової вартості спірного автомобіля представником відповідача не надано.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 12.11.2024 провадження у справі відкрито. Суд вирішив проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Позивач в судове засідання не з`явилась, повідомлялась своєчасно і належним чином, надала суду заяву, в якій позов підтримала, розгляд справи просила проводити без її участі.

Відповідач в судовому засіданні підтримав відзив на позов, а також пояснив, що з позовом не згоден, оскільки до шлюбу мав автомобіль ОСОБА_4 , придбаний у 2007 р., в період шлюбу автомобіль продав і замінив на інший, додавши власні кошти, дружина не мала відношення до придбання автомобіля. На запитання суду пояснив, що автомобіль Славута був придбаний ним у 2007 р. за довіреністю, проданий в січні 2023 р. за техпаспортом, без переоформлення в територіальному сервісному центрі, за 52000 грн. (еквівалент 1200 доларів). Автомобіль Рено придбано за 49000 (еквівалент 1500 доларів), оформив на себе.

Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами.

Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 01.12.2020, який розірвано рішенням Жовтневого районного суду м.Харкова від 28.10.2024.

В шлюбі 03.01.2023 придбано транспортний засіб Renault Kangoo, 2011 року випуску, з об`ємом двигуна 1461 см3, який зареєстровано за ОСОБА_2 , що підтверджується інформацією РСЦ ГСЦ МВС в Харківській, Полтавській та Сумській областях від 23.09.2024 вих.№31/32.

Відповідно до довідки про найбільш вірогідну ціну продажу рухомого майна, складеної суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_3 , станом на 28.09.2024, найбільш вірогідна сума грошей, яку міг би отримати власник Renault Kangoo, 2011року випуску, з об`ємом двигуна 1461 см3 складає 340000 грн.

Відповідно до договору купівлі-продажу 6349/2023/3582621 від 03.01.2023 Renault Kangoo, 2011року випуску, придбано відповідачем за 49000 грн.

Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин та досліджених в судовому засіданні наданих доказів, прийшов до висновку про повне задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав.

Згідно зі статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України).

Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя.

Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 Цивільного кодексу України.

Частинами 1,2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.

Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17 та постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц, від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц.

Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 р. N 11).

Відповідно до пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 № 11 спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60,69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2,3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Зазначені норми права припускають існування факту права спільної сумісної власності подружжя щодо кожної речі, набутої у шлюбі, незалежно від тієї обставини, хто є набувачем за договором, забудовником будівлі, та на чиє ім`я було зареєстровано право власності на таку річ.

Відповідно до ч. 3 та 4 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Відповідно до вимог частини 1 статті 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 6 березня 2019 року у справі №317/3272/16ц, поділ спільного майна подружжя не може використовуватися учасниками цивільного обороту для уникнення сплати боргу боржником або виконання судового рішення про стягнення боргу. Боржник, проти якого ухвалене судове рішення про стягнення боргу та накладено арешт на його майно, та його дружина, які здійснюють поділ майна, діють очевидно недобросовісно та зловживають правами стосовно кредитора, оскільки поділ майна порушує майнові інтереси кредитора і направлений на недопущення звернення стягнення на майно боржника. Тому правопорядок не може залишати поза реакцією такі дії, хоч і не порушують конкретних імперативних норм, але є очевидно недобросовісним та зводяться до зловживання правом.

Аналогічний висновок зроблено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 жовтня 2018 року (справа №654/1528/17).

Як встановлено в судовому засіданні, в період шлюбу сторін придбано транспортний засіб Renault Kangoo, 2011 року випуску, з об`ємом двигуна 1461 см3, який зареєстровано за ОСОБА_2 .

Відповідачем не спростовано придбання спірного автомобілю за спільні кошти сторін, доказів придбання спірного автомобіля за власні кошти відповідачем не надано.

Під час розгляду справи відповідач не оскаржив ринкову вартість автомобіля, клопотання про призначення судової експертизи не заявляв, тому суд при вирішенні спору приймає до уваги оцінку, надану позивачем.

Згідно ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст. 321 цього Кодексу право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Як вбачається із змісту ст. 386 цього Кодексу власник має право звернутися до суду з вимогою про захист свого права.

Крім того, згідно вимог ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згода відповідача на виплату грошової компенсації позивачеві, право власності якого на частку у праві спільної сумісної власності припиняється, не є обов`язковою. За змістом ч.4 ст. 71 СК України згоду на отримання такої компенсації замість частки у праві спільної сумісної власності на майно при його поділі має надати той із подружжя, на чию користь таку компенсацію присуджує суд. Цей припис узгоджується з приписом ч.2 ст. 364 ЦК України, за змістом якого саме той співвласник, який бажає виділу, має надати згоду на одержання від інших співвласників грошової компенсації вартості його частки у неподільній речі (вказаний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного суду від 08 лютого 2022 року в справі № 209/3085/20).

З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що позивач має право в порядку поділу майна подружжя отримати компенсацію вартості частки вищевказаного автомобіля (1/2 частки), що становить 170000 грн., тому суд задовольняє позов в цій частині.

Позовні вимоги про визнання права власності на частку транспортного засобу Renault Kangoo, 2011року випуску, є взаємовиключними з позовними вимогами, які задоволено, тому в цій частині вимог слід відмовити.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 850,00 грн.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 247, 263-265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя-задовольнити частково.

В порядку поділу спільного майна подружжя стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію частки вартості транспортного засобу Renault Kangoo, 2011 року випуску, НОМЕР_1 , в сумі 170000 (сто сімдесят тисяч) гривень, залишивши за ОСОБА_2 право власності на цей автомобіль.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму судового збору в розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання (перебування): АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Повне рішення складено 28.03.2025.

Суддя Д.М. Савченко