Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" квітня 2025 р. Справа153/332/25

Провадження2/153/108/25-ц

у залі судових засідань у приміщенні Ямпільського районного суду Вінницької області у місті Ямпіль Могилів-Подільського району Вінницької області

Ямпільський районний суд Вінницької області

у складі головуючого судді Гаврилюк Т.В.

за участю секретаря судового засідання Шарко Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №153/332/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В :

03 березня 2025 року за вхід.№1135 ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просить стягнути із відповідача на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором №200516256 від 27.04.2016 у розмірі 55618,00 грн., яка складається з: суми заборгованості 35635,65 грн., суми інфляційних втрат 16772,29 грн., суми 3% річних 3210,14 грн., а також 2422,40 грн. судових витрат та 7000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу. На обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 27.04.2016 між ПАТ «Банк Михайлівський» та відповідачем укладено угоду №200516256 щодо кредитування (Кредитний договір). Відповідно до умов кредитного договору банк надав позичальнику у користування кредитні кошти в розмірі 12629,44 грн., з встановленим строком користування з 27.04.2016 по 27.04.2019, а відповідач зобов`язався повернути отриманні кошти у встановлений у кредитному договорі строк та сплатити відсотки за користування кредитом. 20 липня 2020 року ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуло право вимоги за кредитними договорами укладеними з позичальниками ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ на підставі договору №7_БМ від 20.07.2020, укладеному за результатами публічних торгів (аукціону) лоту №GL16N618071 проведеного 15.06.2020, що підтверджено постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2021 у справі №910/11298/16 відповідно до якої позивача визнано єдиним та належним кредитором за кредитними договорами укладеними з позичальниками ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ, в тому числі і за даним кредитним договором. Позивач зазначає, що Банк, правонаступником якого є позивач, виконав свої зобов`язання за кредитним договором належним чином, в той же час відповідач порушив умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування кредитними коштами в повному обсязі та визначений строк. Станом на 17.01.2025 загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем за кредитним договором становить 35635,65 грн., з яких: 12427,42 грн. заборгованість за кредитом, 23208,23 грн. заборгованість за відсотками. Заборгованість розрахована станом на дату кладення до договору факторингу «7_БМ від 20.07.2020 укладеного між ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» та ТОВ «Діджи Фінанс» та зафіксовано у додатку до договору реєстрі кредитних договорів. Позивач зазначає, що нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Зазначає, що заборгованість за кредитним договором №200516256 від 27.04.2016 складає 35635,65 грн., сума збитків з урахуванням 3% річних 3210,14 грн., сума збитків інфляційних втрат за несвоєчасне виконання кредитних зобов`язань 16772,29 грн. Щодо пропуску позовної давності позивач зазначає, що постановою від 01.07.2021 у справі №910/11298/16 визначено зокрема: застосувати наслідки нікчемності договору факторингу від 19.05.2016 №1905, а саме: зобов`язати ТОВ «ФК «Плеяда» передати ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» документи, отримані ним від ПАТ «Банк Михайлівський» згідно з договором факторингу від 19.05.2016 №1905 та актів прийому-передачі від 20.05.2016 №1 і №2, зобов`язати ТОВ «ФК Фагор» передати ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» документи, отримані ним від ПАТ «Банк Михайлівський» згідно договору факторингу від 19.05.2016 №1905 та актів прийому-передачі до нього від 20.05.2016 №1 і №2. Оригінали документів щодо яких право вимоги відступлено на підставі договору від 20.07.2020 не були передані ТОВ «Діджи Фінанс», і на примусове виконання вищезазначеної постанови 12.08.2021 приватним виконавцем було відкрито виконавче провадження 66483131 щодо ТОВ «ФК «Плеяда» та виконавче провадження 66491947 щодо ТОВ «ФК «Фагор», і лише на початку 2023 року оригінали вищезазначених документів були отримані ТОВ «Діджи Фінанс». Тому позивач просить суд поновити строк на звернення до суду із даним позовом і стягнути із відповідача заборгованість за кредитним договором №200516256 від 27.04.2016 у розмірі 55618,00 грн., яка складається з: суми заборгованості 35635,65 грн., суми інфляційних втрат 16772,29 грн., суми 3% річних 3210,14 грн., а також 2422,40 грн. судових витрат та 7000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

05 березня 2025 року відповідно до ухвали судді відкрито спрощене позовне провадження у цій справі. Призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження на 01 квітня 2025 року.

Сторони у судове засідання не з`явилися, так як не викликалися. Про дату та час проведення судового засідання повідомлялися належним чином. Представник позивача в проханій частині позовної заяви просив справу розглянути у відсутність представника позивача у спрощеному позовному провадженні на підставі наявних доказів та матеріалів. Відповідач ОСОБА_1 відзив на позовну заяву не подала, хоча про день розгляду справи повідомлялася належним чином рекомендованим повідомленням вих..№165.

31 березня 2025 року за вхід.№1973 від відповідача Житар Н.І. надійшла письмова заява, в якій вона просить суд розглядати справу в її відсутність, а також просить суд відмовити у задоволенні позову у зв`язку зі спливом позовної давності.

Відповідно до ч.3 ст.223, ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглянув справу за відсутності сторін, на підставі наявних доказів.

У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України.

Заяви, клопотання: заява представника позивача про розгляд справи в порядку спрощеного провадження, без його участі, а також не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с.4 позовної заяви), заява відповідача про розгляд справи в її відсутність та застосування троку позовної давності (а.с.146).

Інші процесуальні дії у справі: відкриття провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.137-139) про що постановлено ухвалу окремим процесуальним документом.

Судом встановлені такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини:

Із анкети №2735682 від 27.04.2016, заяви №200516256 від 27.04.2016, довідки про умови кредитування та орієнтовану сукупну вартість споживчого кредиту від 27.04.2016 судом встановлено, що між ПАТ «Банк Михайлівський» та ОСОБА_1 27.04.2016 укладено кредитний договір, за яким відповідач отримала кредит у сумі 12629,44 грн. на строк 36 місяців.

Із договору про відступлення прав вимоги №7_БМ від 20.07.2020 судом встановлено, що між ПАТ «Банк Михайлівський» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» відповідно до результатів відкритих торгів (аукціону) було укладено договір про відступлення прав вимоги.

Згідно Додатку №1 до договору про відступлення прав вимоги №7_БМ від 20.07.2020 первісний кредитор передав, а новий кредитор прийняв реєстр боржників, у тому числі і відповідача ОСОБА_1 .

Згідно рішення Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2021 визнано відсутнім у ТОВ «ФК «плеяда» будь-яких майнових прав до боржників, перелік яких зазначений у договорі факторингу №1905 від 19.05.2016 та зобов`язано ТОВ «ФК «Фагор» передати ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» документи отримані ним від ПАТ «Банк Михайлівський» згідно договору факторингу №1905 від 19.05.2016.

Згідно постанови про закінчення виконавчого провадження від 29.12.2022 ВП №66483131 виконавче провадження про зобов`язання ТОВ «ФК «Плеяда» передати ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» документи, отримані ним від ПАТ «Банк Михайлівський» згідно з договором факторингу від 19.05.2016 №1905 закінчено у зв`язку із виконанням його у повному обсязі приватним виконавцем.

Згідно постанови про закінчення виконавчого провадження від 17.01.2023 ВП №66491947 виконавче провадження про зобов`язання ТОВ «ФК «Фагор» передати ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» документи, отримані ним від ПАТ «Банк Михайлівський» згідно з договором факторингу від 19.05.2016 №1905 закінчено у зв`язку із надходженням заяви стягувача про виконання боржником станом на 23.12.2022 у повному обсязі умов виконавчого документа.

Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, у зв`язку з наступним:

Згідно з ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.ст.12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 530 ЦК України передбачає, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Передбачено ст.628 ЦК України, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Згідно ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлюється договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Стаття 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором.

Відповідно ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму або не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів.

На підставі ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

З наданих позивачем доказів слідує, що у зв`язку з порушенням позичальником зобов`язань вона має заборгованість за кредитним договором №200516256 від 27.04.2016 у сумі 55618,00 грн., яка складається з: суми заборгованості 35635,65 грн., суми інфляційних втрат 16772,29 грн., суми 3% річних 3210,14 грн. Доказів погашення даної заборгованості відповідачем не надано.

Під час розгляду справи відповідач подав письмову заяву про застосування строку позовної давності.

Відповідно до вимог ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з даною вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно зі ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з вимогами ст.267 ЦК України заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Виходячи із змісту вимог статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем.

Аналогічна правова позиція вказана у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.05.2018 року у справі № 369/6892/15-ц,від 31.10.2018 року у справі № 367/6105/16-ц,від 07.11.2018 року у справі № 575/476/16-ц.

Позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до відповідальності у суді після закінчення певного періоду часу після вчинення правопорушення.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людині основоположних свобод від 4 листопада 1950 року передбачає, що кожен має право на справедливий розгляд його справи судом. ЄСПЛ зауважує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до відповідальності у суді після закінчення певного періоду часу після вчинення правопорушення. Періоди позовної давності, які є звичним явищем у національних правових системах Договірних держав, переслідують декілька цілей, що включають гарантування правової визначеності й остаточності та запобігання порушенню прав відповідачів, які могли б бути ущемлені у разі, якщо було б передбачено, що суди ухвалюють рішення на підставі доказів, які могли стати неповними внаслідок спливу часу» (див. mutatis mutandis рішення у справах «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії» від 20 вересня 2011 року («OAO Neftyanaya Kompaniya Yukos v. Russia», заява № 14902/04, пункт 570), «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства» від 22 жовтня 1996 року («Stubbings and Others v. the United Kingdom», заяви № 22083/93 і № 22095/93, пункт 51).

Судом встановлено, що кредитний договір укладено 27 квітня 2016 року на строк 36 місяці. Отже, строк на який укладався кредитний договір, закінчився 27 квітня 2019 року.

Таким чином, строк позовної давності за даними вимогами закінчився 27 квітня 2022 року, а до суду з позовом позивач звернувся лише 03 березня 2025 року.

Будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження поважності причини пропуску строку позовної давності, позивачем не надано, оскільки згідно договору №7_БМ від 20.07.2020 до ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» від ПАТ «Банк Михайлівський» згідно реєстру боржників перейшов і відповідач. Окрім того, постанову Північним апеляційним господарським судом було ухвалено 01.07.2021. Із цього часу також уже минула позовна давність на звернення дол. Суду із даним позовом. Що стосується посилання позивача, що дана постанова була на примусовому виконанні у приватного виконавця і оригінали документів ним отримані лише на початку 2023 року не знайшли свого підтвердження, так як у грудні 2022 року позивачеві були передані усі оригінали документів згідно постанов про закінчення виконавчого провадження. У той же час, позивач не надано доказів, що оригінали документів що стосуються кредитного договору відповідача були також передані у грудні місяці 2022 року, а не раніше. На підтвердження/спростування даного факту позивачем будь-яких доказів не надано.

Пропуск позовної давності є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову.

Відтак, позовні вимоги про стягнення заборгованості пред`явлені позивачем з пропуском позовної давності.

Відповідно до ст.262 ЦК України заміна сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності.

Таким чином, заміна кредитора у зобов`язанні, у зв`язку з відступленням права вимоги за кредитним договором, не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності.

Відповідно до ст.266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, тощо).

Позовна вимога про стягнення неустойки може бути додатковою як до вимоги про стягнення заборгованості за кредитом, так і до вимоги про стягнення процентів за кредитом.

Оскільки позовна давність до основної вимоги спливла до звернення позивача до суду, вважається, що позовна давність і до додаткової вимоги позивача про стягнення з відповідача процентів за кредитом та заборгованість по платежах за ч.2 ст.625 ЦК України, також спливла. Відтак, не може бути стягнута неустойка, нарахована на суму заборгованості за вимогами, щодо яких позовна давність була пропущена.

Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити у зв`язку із пропуском позовної давності.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивачу у задоволені позовних вимог відмовлено, то судові витрати не підлягають відшкодуванню.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 141, 247, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 274, 275, 279, 351, 352, 354, 355 ЦПК України і на підставі ст.ст.6, 15, 16, 252-256, 261, 262, 264-267, 526, 527, 530, 533, 610, 612, 623, 625, 631, 1048-1050, 1051, 1052, 1054, 1055, 1056, 1056-1 ЦК України, ст.129 Конституції України, ст.6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод, ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», суд

У Х В А Л И В :

У задоволені позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі в тридцяти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Т. В. Гаврилюк