ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/23/25
Провадження №2/477/634/25
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

31 березня 2025 року місто Миколаїв

Суддя Жовтневого районного суду Миколаївської області Семенова Л.М., вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Мішково-Погорілівської ради про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

07 січня 2025 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Мішково-Погорілівської ради про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом, відповідно до якої позивач просить визнати за нею: право на земельну частку (пай) площею 6,10 га, яка перебувала в КСП «Коларово» Жовтневого району Миколаївської області, в порядку спадкування за законом після померлої ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою від 13 січня 2025 року позовну заяву залишено без руху для виконання вимог ст.ст.175,177 ЦПК України.

Згідно з пунктами 5 та 6 статті 175 ЦПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

З положень частини 5 статті 177 ЦПК України слідує, що позивач зобов`язаний додати до заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, та, відповідно до частини 2 статті 83 ЦПК України, такі докази мають бути подані разом з поданням позовної заяви.

Главою 13 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року, передбачені обставини, при наявності яких нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії. На вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, зобов`язаний викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. У цих випадках нотаріус протягом трьох робочих днів виносить постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Згідно із п. 23 постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину (яка згідно п. 24 повинна бути у вигляді обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину) особа може звернутись до суду в порядку позовного провадження.

Відповідно до ст. 49 Закону України «Про нотаріат» на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобов`язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження; про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову, що також узгоджується з положенням п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року.

Позивач, звертаючись у судовому порядку з вимогою про визнання права власності у порядку спадкування, має вказати на правові підстави звернення до суду з даною вимогою, тобто надати до суду відомості про неможливість отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку належну спадкодавцю, та надати письмову відмову нотаріуса у видачі такого свідоцтва із вказівкою на підстави такої відмови.

Тобто, передумовою звернення в суд із позовною заявою про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є відмова нотаріуса в оформленні спадщини.

Про це неодноразово наголошував Верховний Суд, зокрема, у постанові від 16.01.2019 у справі № 2-390/2006.

У постанові Верховного Суду від 06.10.2021 року у справі № 702/61/20 (провадження № 61-16777св20) зазначено, що зверненню до суду з указаним позовом (про визнання права власності на майно в порядку спадкування) має передувати вирішення питання про видачу позивачу нотаріусом або органом чи службовою особою, уповноваженою вчиняти нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину.

Відомостей про неможливість отримати в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину суду не надано.

За вказаного, позивачу слід було виконати вимоги п.5 ч.3 ст.175 ЦПК України, зазначити докази, що підтверджують підстави звернення до суду із цим позовом, надавши також такі докази суду.

Крім того, позивач мала надати докази родинних відносин між нею та спадкодавцем.

За вказаного, позивачу було запропоновано усунути недоліки, про які зазначено вище.

До цього часу від позивача будь-яких документів до суду не надійшло.

Відповідно до ч.3 ст.185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Враховуючи викладене, керуючись ч. 3 ст. 185 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Мішково-Погорілівської ради про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом, вважати неподаною та повернути позивачу.

Вказана ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її складання.

Учасник справи, якому ухвала не була вручене у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому копії даної ухвали.

Суддя Л.М.Семенова