УХВАЛА

18 лютого 2025 року

м. Київ

справа № 296/2012/23

провадження № 61-15882ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Сердюка В. В. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Фаловської І. М.,

розглянув касаційну скаргуДержавної служби України з питань праці на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 02 квітня 2024 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 17 вересня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з питань праці

про визнання припиненими трудових відносин та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державної служби України з питань праці, у якому просив суд визнати припиненими трудові відносини, які виникли на підставі контракту № 1 від 05 березня 2013 року, укладеного між ОСОБА_1 та Державною службою України з питань праці, згідно з пунктом 2 частини першої статті 36 КЗпП України, з 06 березня 2018 року

у зв`язку із закінченням строку трудового договору, про що видати відповідний наказ (розпорядження).

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 02 квітня 2024 року, залишеним без змін постановою Житомирського апеляційного суду від 17 вересня 2024 року, позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано припиненими трудові відносини, які виникли на підставі контракту

від 05 березня 2013 року № 1 між ОСОБА_1 та Державною службою України з питань праці, згідно з пунктом 2 частини першої статті 36 КЗпП України

з 06 березня 2018 року у зв`язку із закінченням строку трудового договору,

про що ухвалено видати відповідний наказ (розпорядження).

29 листопада 2024 року Державна служба України з питань праці, через підсистему «Електронний суд», звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою

на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 02 квітня 2024 року

та постанову Житомирського апеляційного суду від 17 вересня 2024 року у цій справі, в якій представник заявника, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 02 квітня 2024 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 17 вересня 2024 року і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Ухвалою Верховного Суду 20 грудня 2024 року касаційну скаргу залишено без руху та запропоновано Державній службі України з питань праці направити на адресу Верховного Суду заяву (клопотання) про поновлення строку на касаційне оскарження, в якій навести підстави для його поновлення, та надати докази надсилання копії касаційної скарги ОСОБА_1 , з урахуванням пункту 1 частини четвертої статті 392 ЦПК України та частини сьомої статті 43 ЦПК України.

На виконання вимог ухвали суду про залишення касаційної скарги без руху, Державна служба України з питань праці направила на адресу суду матеріали

на усунення недоліків, до яких додала заяву про поновлення строку на касаційне оскарження та докази надсилання копії касаційної скарги ОСОБА_1 ,

з урахуванням пункту 1 частини четвертої статті 392 ЦПК України та частини сьомої статті 43 ЦПК України.

Таким чином, недоліки касаційної скарги заявником усунуто.

Касаційна скарга надійшла з пропуском строку на касаційне оскарження, передбаченого статтею 390 ЦПК України.

До касаційної скарги додано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень, яка мотивована тим, що копія постанови Житомирського апеляційного суду від 17 вересня 2024 року надійшла

до електронного кабінету заявника лише 29 жовтня 2024 року, що підтверджується доданої до касаційної скарги копією картки руху документу з підсистеми «Електронний суд».

Розглядаючи вказану заяву про поновлення строку на касаційне оскарження,

суд доходить висновку, що вона підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Відповідно до частини першої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо

в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється

з дня складення повного судового рішення.

За частиною другою статті 390 ЦПК України учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право

на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Перевіривши доводи заяви про поновлення строку на касаційне оскарження зазначених судових рішень та додані до касаційної скарги матеріали,

суд вважає, що наявні підстави для поновлення цього строку, оскільки касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення заявнику такого судового рішення.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

За частиною першою статті 394 ЦПК України, одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій

статті 389 ЦПК України.

Частиною восьмою статті 394 ЦПК України передбачено, що в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.

Підставою касаційного оскарження рішення Корольовського районного суду

м. Житомира від 02 квітня 2024 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 17 вересня 2024 року заявник вказує пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України, зокрема зазначає, що відсутній висновок Верховного Суду щодо можливості зобов`язання вчинити певні дії (визнання припиненими трудових відносин) іншого органу управління, який перейняв права суб`єкта призначення (укладання контракту), відносно керівника юридичної особи, державного підприємства, яке передано зі сфери управління одного державного органу

до іншого.

Крім того, заявник звертає увагу, що Державна служба України з питань праці

є неналежним відповідачем у цій справі.

Касаційна скарга оформлена відповідно до вимог статті 392 ЦПК України, зокрема містить підставу касаційного оскарження, передбачену пунктом 3 частини другої статті 389 ЦПК України.

З огляду на зазначене касаційний суд доходить висновку про відкриття касаційного провадження та витребування матеріалів справи.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції

в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу. У разі необхідності учасники справи можуть бути викликані для надання пояснень у справі.

Керуючись статтями 389, 390, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Заяву Державної служби України з питань праці про поновлення строку

на касаційне оскарження судових рішень задовольнити.

Поновити Державній службі України з питань праці строк на касаційне оскарження рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 02 квітня 2024 року

та постанови Житомирського апеляційного суду від 17 вересня 2024 року.

Відкрити касаційне провадження у цій справі.

Витребувати із Корольовського районного суду м. Житомира справу

№ 296/2012/23 за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з питань праці про визнання припиненими трудових відносин

та зобов`язання вчинити дії.

Учасникам справи надіслати копію цієї ухвали.

Роз`яснити учасникам справи право подати відзив на касаційну скаргу, який

за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В. В. Сердюк

С. О. Карпенко

І. М. Фаловська