ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2535/25 Справа № 185/1187/24 Суддя у 1-й інстанції - Перекопський М. М. Суддя у 2-й інстанції - Новікова Г. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2025 року Дніпровський апеляційний суд в складі колегії:

головуючого суді: Новікової Г.В.

суддів: Гапонова А.В., Никифоряка Л.П.,

за участю секретаря Кругман А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 жовтня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гарасюта Олеся Володимирівна, приватний виконавець виконавчого округу Київської області Літвиненко Олексій Вікторович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2024 року ОСОБА_2 через свого представника звернувся до суду із зазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що оспорюваний виконавчий напис нотаріуса не підлягає виконанню, оскільки вчинений з порушенням порядку без належного підтвердження безспірності вимог кредитора та встановлення прострочення виконання зобов`язання. Зокрема зазначав, що позичальник перераховував на рахунок позичкодавця грошові кошти в рахунок погашення заборгованості за договором, а тому сума позики не є безспірною. Також позивачу з боку позичкодавця не надсилалось жодних вимог чи претензій щодо усунення порушень по погашенню заборгованості за договором позики. Крім того спірний виконавчий напис не містить даних про розмір плати, суму державного мита, сплачуваного стягувачем або мита яке підлягає стягненню з боржника, що на думку позивача свідчило про порушення Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.

Просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гарасютою Олесею Володимирівною за №398 від 28.11.2023 року, щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь до ОСОБА_1 боргу в сумі 2045552,00 грн.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 жовтня 2024 року позовні вимоги задоволено, визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гарасютою Олесею Володимирівною за №398 від 28.11.2023 року, щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь до ОСОБА_1 боргу в сумі 2 045 552,00 грн., а також стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 1 211,20 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також неповне та не всебічне встановлення обставини справи.

Вважає, що суд першої інстанції не надав належної оцінки письмовим поясненням відповідача від 18.06.2024 року разом із поданими доказами. Зокрема, судом не надано оцінку тій обставині, що 25.05.2023 року відповідач звернувся до позивача з письмовою вимогою (претензією) про необхідність повернення коштів за договором позики, яка була надіслана боржнику (позивачу) за адресою реєстрації його місця проживання, яка виступає тією ж адресою, яку позивач сам вказав в договорі позики від 26.04.2023 року.

13 жовтня 2023 року відповідачем було подано нотаріусу договір позики та документально підтверджено сплачену позивачем суму та розмір коштів, які підлягали поверненню із відповідним розрахунком, а нотаріус, зі свого боку, перевірив факт існування безспірності заборгованості, та з урахуванням пунктів 3, 6 Договору позики від 26.04.2023 року та для упевнення в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнання їх позивачу 13.10.2023 року було направлено письмове нагадування (у вигляді заяви) про необхідність повернення відповідачу коштів у сумі 2 045 552,00 грн.

Документи, які були подані 13.10.2023 року для обґрунтування факту наявності заборгованості та її суми, а також документи на підтвердження вчинення нотаріусом перевірки факту існування безспірності заборгованості, письмове нагадування (у вигляді заяви-вимоги) про необхідність повернення відповідачу коштів тощо - наявні в нотаріальній справі.

Оскаржуваний виконавчий напис був виданий 28.11.2023 (через півтора місяці після звернення до позивача із письмовим нагадуванням (у вигляді заяви) від 13.10.2023 р про необхідність повернення відповідачу коштів, що свідчить про те, що з боку відповідача та нотаріуса було вжито заходи дотримання процедури видачі нотаріусом виконавчого напису на випадок його оскарження боржником, та було дотримано розумність терміну для надання боржнику можливості надати відповідь щодо визнання чи заперечення існування заборгованості у сумі 2 045 552,00 грн.

При цьому з посиланням на практику Верховного Суду, вважає, що повернення направлених листів на адресу боржника із відміткою оператора зв`язку «за закінченням терміну зберігання» або «інші причини» є підтвердженням належного повідомлення боржника за умови направлення таких листів за місцем реєстрації чи на адресу яка зазначена стороною самостійно як адреса для листування.

В судове засідання сторони не з`явились, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчать довідки про доставку повісток в електронному кабінеті представника позивача, відповідача та третіх осіб, а також конверт із відміткою АТ «Укрпошта» про причини не вручення судової повістки на адресу ОСОБА_2 «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 243 зворот)

Згідно із ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: день вручення судової повістки під розписку; день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки до електронного кабінету особи; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність осіб, які не з`явилися до суду, оскільки вони належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи і від них не надійшло письмове клопотання про відкладення розгляду справи із зазначенням поважності причин.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України за наявними в ній доказами в межах доводів та вимог

апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 06 квітня 2023 року було укладено нотаріально посвідчений договір позики, за яким останній отримав від ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 2 925 488 грн, що еквівалентно 80 000 доларів США за курсом на дату укладення договору. Позичальник зобов`язувався повернути

позикодавцеві вказані грошові кошти у строк до 15 травня 2023 року, що буде підтверджуватись відповідними розписками позикодавця.

Судом першої інстанції встановлено, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гарасютою Олесею Володимирівною вчинений виконавчий напис за №398 від 28.11.2023 року щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь до ОСОБА_1 боргу в сумі 2 045 552 грн.

Оспорюваний виконавчий напис знаходиться на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Київської області Літвиненка Олексія Вікторовича, виконавче провадження №73738891.

Задовольняючи позовні вимоги та визнаючи виконавчий напис таки, що не підлягає виконанню, суд першої інстанції виходив із того, що нотаріусом не дотримано умов вчинення виконавчого напису, зокрема останній не пересвідчився у його безспірності. При цьому документом, що підтверджує такий факт, є отримання боржником вимоги стягувача з підписом боржника про його отримання, якого матеріали справи не містять.

Із такими висновками суду можливо погодитися з огляду на наступне.

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» (тут і далі - у редакції, чинній на час вчинення нотаріусом виконавчого напису) та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до норми цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить аналогічні правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій).

Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є

відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій).

Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (стаття 50 Закону України «Про нотаріат»).

Вирішуючи позовні вимоги ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив з того, що приватний нотаріус Гарасюта О.В. не дотрималась вимог чинного законодавства під час вчинення виконавчого напису, зокрема, вчинив виконавчий напис за відсутності належних доказів на підтвердження вручення боржнику вимоги про усунення порушення основного зобов`язання.

Заперечуючи проти позову, ОСОБА_1 надала суду першої інстанції копію листа-претензії з вимогою повернення грошових коштів за договором позики від 26.04.2023 року, яка була направлена на поштову адресу ОСОБА_2 , зазначену у договорі позики та його паспорті, як адреса реєстрації: АДРЕСА_1 . Однак відомостей щодо отримання цього листа боржником матеріали справи не містять.

Також із наданих приватним нотаріусом копій виконавчого напису від 28.11.2023 року вбачається, що ОСОБА_2 на вказану вище адресу реєстрації 13.10.2023 року було направлено лист, який повернувся із відміткою АТ «Укрпошта» про причини не вручення «за закінченням терміну зберігання». Однак із наданих матеріалів не вбачається, які саме документи були направлені боржнику, оскільки не має опису вкладення до цінного листа.

Таким чином суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відсутність підстав вважати, що нотаріус дотримався чинного законодавства з приводу повідомлення боржника про наявну претензію стягувача, чим позбавив ОСОБА_2 можливості надати свої заперечення щодо суми заявленої вимоги. Крім того з огляду на надані позивачем виписки по картковому рахунку він здійснював часткове погашення боргу за договором позики, а отже вимога ОСОБА_1 не є безспірною, що унеможливлювало видачу виконавчого напису.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень, письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або

витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача, з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем.

Такі правові висновки викладено у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17 та узгоджуються з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц.

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів. Нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів. Безспірність документа, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною (див. постанову Верховного Суду від 17 березня 2021 року у справі № 361/1488/19).

Установивши, що матеріали справи не містять належних доказів отримання боржником, повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов`язання, що унеможливлює ліквідування допущених порушень чи оскарження виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення позичкодавцю, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про недотримання нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису. Зазначене також не дає підстави вважати безпірними вимоги стягувача.

У силу положень частини третьої статті 89 ЦПК України судом першої інстанції всебічно, повно та об`єктивно надано оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному окремому доказу, а підстави їх врахування чи відхилення є мотивованими.

Всі докази оцінено судом у їх сукупності з урахуванням фактичних обставин справи.

Інші доводи, наведені в обґрунтування апеляційної скарги, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи й зводяться до переоцінки судом доказів.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційним судом не встановлено порушення або неправильне застосування судом першої інстанції при розгляді справи по суті норм матеріального чи процесуального права та невідповідності висновків суду обставинами справи, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції не має.

З огляду на те, що апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін, підстав для відшкодування, зміни або перерозподілу судових витрат у відповідності до ст.141 ЦПК України не має.

Керуючись ст. ст. 368, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 жовтня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 25 березня 2025 року.

Судді: