Справа № 286/495/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2025 року м. Овруч

Овруцький районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Вачко В. І.

з секретарем Деменчук О. Г.,

розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Словечанської сільської ради про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування , -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернулався до суду з позовом до відповідача Словечанської сільської ради, в якому просить визнати за нею право власності на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває в колективній власності КСП «Бігунь» Бігунської сільської ради Коростенського (Овруцького) району Житомирської області, вартістю 2817 грн., що належала ОСОБА_3 на підставі сертифікату про право на земельну частку (пай) серії ЖТ № 0275197, виданого на підставі розпорядження голови Овруцької районної державної адміністрації № 274 від 04.08.1997 року, зареєстрованого 31.12.2001 року в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по КСП «Бігунь» Бігунської та Городецької сільських рад Овруцького району Житомирської області, мотивуючи зокрема тим, що нотаріусом їй відмовлено у вчиненні нотаріальної дії щодо оформлення спадщини у зв`язку з непред`явленням правовстановлюючих документів на спадкове майно.

Сторони в судове засідання не з`явились. Позивач у позові просила здійснити розгляд справи без її участі. Відповідача подав клопотання про розгляд справи за відсутності його предстаника, проти задоволення позову не заперечує.

Враховуючи, що неявка учасників справи в судове засідання не перешкоджає розгляду справи по суті, керуючись нормами ст.223 ЦПК України, суд здійснює розгляд справи за відсутності її учасників.

Дослідивши та оцінивши докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , який доводиться позивачу ОСОБА_4 чоловіком, що підтверджується копіями документів: свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , свидетельства о заключении брака/свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 .

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на належне йому майно та майнові права.

Позивач стверджує, що до складу спадкового майна після смерті чоловіка ввійшло право на земельну частку (пай), яка перебуває у колективній власності Колективного сільськогосподарського підприємства «Бігунь» Бігунської сільської ради Коростенського (Овруцького) району Житомирської області вартістю 2817 грн.

Відповідно до п.11 ч.1 ст.346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та його батьки. Згідно з ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за законом має право прийняти спадщину чи не прийняти її. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Позивач, будучи дружиною померлого ОСОБА_3 , є його спадкоємцем за законом першої черги та прийняла спадщину у встановленому законом порядку спільним із ним проживанням на момент його смерті, що стверджується довідкою Бігунського старостинського округу № 7 Словечанської сільської ради Коростенського району Житомирської області від 21.02.2023 року № 426. Проте державним нотаріусом Овруцької державної нотаріальної контори Фрусевич І.В. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 14.03.2023 року за № 416/02-31, якою спадкоємцю ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай), оскільки нею не надано документу, що посвідчує право власності спадкодавця на право на земельну частку (пай) сертифікату на право на земельну частку (пай).

Позивач просить визнати за нею право власності на земельну частку (пай), яка перебуває у колективній власності КСП «Бігунь» Бігунської сільської ради Коростенського (Овруцького) району Житомирської області, вартістю 2817 грн., яка належала ОСОБА_3 , так як останній був включений до списку громадян - членів КСП «Бігунь», які мають право на земельну частку (пай), і йому згідно з розпорядженням голови Овруцької районної державної адміністрації № 274 від 04.08.1997 року за життя видавався сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЖТ № 0275197, зареєстрований 31.12.2001 року в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по КСП «Бігунь» Бігунської та Городецької сільських рад Овруцького району Житомирської області, про що повідомлено позивачу листом Відділу № 3 Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області від 26.09.2024 року №3492/35-24. Проте сертифікат не зберігся і у спадкоємця відсутній, у зв`язку з чим в місцевої газеті «Зоря» за січень 2025 року опубліковано оголошення про втрату сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЖТ № 0275197 від 31.12.2001 року, виданого на ім`я ОСОБА_3 , що стверджується копією сторінки цієї газети.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до положень ст.1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають, зокрема, колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом.

Згідно з пунктами 1, 2 Указу Президента України від 08.08.1995 року № 720/95 «Про порядок розпаювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям» паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства. Паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості) (п.1). Право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними (п.2).

Згідно з пунктом 5 Указу Президента України від 08.08.1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям» видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією.

Статтею 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» передбачено, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: - свідоцтво про право на спадщину; - рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Як вбачається з листа Відділу № 3 Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області від 26.09.2024 року №3492/35-24, вартість земельної частки (паю), що перебувала у колективній власності КСП «Бігунь» Бігунської сільської ради Коростенського (Овруцького) району Житомирської області, на яку мав право ОСОБА_3 , становить 2817 грн., однак розміру паю в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) не вказано, проте ОСОБА_3 за життя 31.12.2001 року видавався сертифікат на право на земельну частку (пай) по реформованому КСП «Бігунь», тоді як державного акту на право власності на земельну ділянку він не отримував.

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ст.1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають, зокрема, колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом.

Як роз`яснив Верховний суд України у п.11 постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року (561-12), Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 (720/95) «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» та відповідні норми ЦК УРСР (1540-06). У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року (2768-14) сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Статтею 5 Земельного кодексу України 1990 року, який був чинний на момент виникнення у спадкодавців права на отримання земельної частки (паю), було передбачено, що кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 цього Кодексу. Право на земельну частку може бути передано у спадщину в порядку і на умовах, передбачених цивільним законодавством щодо успадкування майна, та статутом відповідного колективного підприємства.

Таким чином, оскільки член КСП спадкодавець, який мав право на земельну частку (пай) і за життя отримував сертифікат на право на земельну частку (пай), який відповідно до закону є основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) в колективній власності КСП, що дає підстави для включення до складу спадщини права на отримання земельної частки (паю), відтак спадкоємець має право на земельну частку (пай), посвідчену цим сертифікатом. З огляду на викладене, позовні вимоги про визнання права власності за позивачем на земельну частку (пай) після померлого її чоловіка підлягають задоволенню.

Позивачем сплачено судовий збір в сумі 1211,20 грн.

Тому керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 141, 223, 258, 259, 263-265, 273, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задоволити.

Визнати за ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) право власності на земельну частку (пай), яка перебуває у колективній власності Колективного сільськогосподарського підприємства «Бігунь» Бігунської сільської ради Коростенського (Овруцького) району Житомирської області, вартістю 2817 грн., яка належала ОСОБА_3 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі сертифікату про право на земельну частку (пай) серії ЖТ № 0275197, виданого на підставі розпорядження голови Овруцької районної державної адміністрації № 274 від 04.08.1997 року, зареєстрованого 31.12.2001 року в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по КСП «Бігунь» Бігунської та Городецької сільських рад Овруцького району Житомирської області.

Судові витрати залишити за позивачем.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 01.04.2025 року.

Суддя: В. І. Вачко