Справа №359/4424/24
Провадження №2/359/331/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.03.2025р.

Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Чирки С.С.,

при секретарі судового засідання Кулик Т.В.

за участю

позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя

ВСТАНОВИВ:

У квітня 2024 року до Бориспільського міськрайонного суду Київської області від ОСОБА_1 надійшла вищевказана позовна заява, у якій остання просить визнати за нею право власності на 1/2 частку квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною вартістю 893 215 грн. 00 коп. та стягнути з відповідача на її користь судові витрати по сплаті судового збору, у розмірі 8 932 грн. 15 коп.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 04 липня 2015 року сторони зареєстрували шлюб. За час перебування у шлюбі сторонами набуто квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на яку підтверджується договором купівлі-продажу №1195 від 20.10.2023 року. До укладення вказаного договору купівлі-продажу був укладений договір інвестування № 7я/5/181 від 10.09.2020 року, стороною якого є ОСОБА_4 , а також договір купівлі-продажу майнових прав від 24.10.2020 року в особі представника ОСОБА_3 , що діяв на підставі довіреності від 16.09.2020 року. Оплату платежів здійснював Відповідач, але на момент заключення основного договору купівлі-продажу № 1195 від 20.10.2023 року це робилось через спадок, однак, в договорі така інформація відсутня. Зазначає, що згідно інформації з витягу з Державного реєстру речових прав власником квартири є Відповідач. Вказане майно було набуте нами безпосередньо під час шлюбу, а тому вказана квартира є спільною сумісною власністю, що підлягає поділу, незалежно від розірвання шлюбу.

31 травня 2024 року ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

26 червня 2024 року відповідач подав відзив на позов, яким просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Мотивує тим, що дійсно, відповідно договору купівлі-продажу квартири від 20.10.2023 р. ОСОБА_3 отримав від ТОВ «Сіріус Інвест Груп», яке діє від імені та в інтересах АТ «Закритий не диверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Велт Інвест», у власність квартиру АДРЕСА_2 . Цього ж дня, 20.10.2023 між сторонами вказаного договору був підписаний Акт приймання-передачі квартири. Водночас, зазначена (спірна) квартира була об`єктом інвестиційного договору від 10.09.2020 № 7я/5/181, укладеного між ТОВ «Сіріус Інвест Груп», яке діє від імені та в інтересах АТ «Закритий не диверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Велт Інвест», та матір`ю відповідача ОСОБА_4 . Відповідно до листа ТОВ «Сіріус Інвест Груп» від 19.06.2024 № С-905 та Додаткової угоди № 2 від 31.12.2021 до Інвестиційного договору від 10.09.2020 № 7я/5/181, по завершенню будівництва та після обмірів і технічної інвентаризації будинку змінився номер квартири - з проектного АДРЕСА_3 на фактичний АДРЕСА_4 та площа квартири - з проектної площі 39,94 кв.м. на фактичну площу 40,8 кв.м. Оскільки ОСОБА_4 останні роки тяжко хворіла, проживала до листопада 2021 року у м. Новомосковськ Дніпропетровської області, їй було важко приймати особисту участь у спілкуванні з представниками компанії-забудовника в м. Бориспіль Київської області, тому 16.09.2020 вона оформила довіреність на сина - ОСОБА_3 , на підставі якої останній від імені ОСОБА_5 підписував усі наступні документи. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла. При цьому, ще 17.02.2012 ОСОБА_6 склала заповіт рестр.№ 1-368, яким усе своє майно заповідала сину - ОСОБА_3 . Згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, спадщина, на яку видане це свідоцтво, складається з майнових прав на спірну квартиру. При цьому, на розрахунковий рахунок ТОВ «Сіріус Інвест Груп» спадкодавцем ( ОСОБА_7 ) було перераховано грошові кошти у розмірі 893 215,00 грн. - тобто повну вартість спірної квартири. Таким чином, майнові права на спірну квартиру набула і сплатила мати відповідача - ОСОБА_6 , а після смерті останньої відповідач успадкував ці майнові права на спірну квартиру та після введення об`єкту в експлуатацію оформив остаточне право власності на квартиру. Отже, вказана квартира є особистою приватною власністю відповідача.

25.07.2024 року від позивача на адресу суду надійшли додаткові пояснення, у яких остання зазначила, що позивач вважає, що спірна квартира належить йому відповідно до заповіту реєстр. № 1-368, яким матір заповідала все своє майно сину. Проте у свідоцтві про право на спадщину за заповітом допущена помилка у номері Інвестиційного договору 7я/8/181, але вірний № 7я/5/181 виправлення на самому свідоцтві здійснено просто ручкою, a саме закреслено цифру «8» та змінено на «5», до того ж рукописом на свідоцтві зазначено, що «Закреслене не читати. Вірно читати №7я/5/181». Вважає, що внесення змін до свідоцтва про право на спадщину у даному випадку не допускається. До того ж, із відповіді ТОВ «Сіріус Інвест груп» вбачається, що жодних майнових прав ОСОБА_4 не набувала. Отже, спірна квартира не належала на праві приватної власності матері відповідача і остання не мала на неї майнових прав, то дана квартира не входить до спадкової маси, а отже і не могла бути успадкована відповідачем. До того ж, до відзиву був долучений договір купівлі-продажу квартири, де саме «Покупцем» був Відповідач, а отже квартира АДРЕСА_2 перебуває у власності Відповідача і була придбана під час перебування останнім у шлюбі, що свідчить про те, що я маю право на визнання права власності на 1/2 частку спірної квартири.

14.10.2024 року ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області закрито підготовче провадження у даній справі та призначено до розгляду по суті.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила суд їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти заявленого позову заперечив.

Заслухавши думку позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що позов не обґрунтований та не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 04 липня 2015 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_8 , відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Новомосковську реєстраційної служби Новомосковського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області був зареєстрований шлюб. Прізвище після державної реєстрації подружжя ОСОБА_9 . Вказана обставина підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 04.07.2015 року (а.с.8).

ОСОБА_4 була стороною в Інвестиційному договорі №7я/5/181 від 10.09.2020, предметом якого є інвестиційна учать у будівництві житлового будинку по АДРЕСА_5 . Станом на 10.04.2023 Інвестором було сплачено інвестиційний внесок розмірі 893 215,00 грн., що відповідно до умов договору є оплатою його ціни в повному обсязі. Жодний майнових прав ОСОБА_4 не набувалось. Вказана інформація слідує з відповіді на адвокатський запит наданою ТОВ «Сіріус Інвест груп» №С-685 від 10.04.2023 року (а.с.74).

З відповіді на адвокатський запит наданої ТОВ «Сіріус Інвест груп» №С-904 від 14.06.2024 року слідує, що квартира АДРЕСА_6 , що була предметом Інвестиційного договору № 7я/5/181 від 10.09.20220 та Договору купівлі-продажу квартири від 20.10.2023 є тим об`єктом (квартирою), яка зазначена у договорах вище. Про інші обставини, крім тих, які містяться в Інвестиційному договорі № 7я/5/181 від 10.09.20220 та Договорі купівлі-продажу квартири від 20.10.2023 Товариству невідомо. Станом на дату складення цього листа розрахунки за Інвестиційним договором № 7я/5/181 від 10.09.20220 та Договором купівлі-продажу квартири від 20.10.2023 покупцем здійснені в повному обсязі, зокрема в розмірі 893 215,00 грн. (а.с.73).

Відповідно відповіді на адвокатський запит ТОВ «Сіріус Інвест груп» від 19.06.2024 № С-905, квартира АДРЕСА_3 у якої внаслідок обмірів та технічної інвентаризації змінились дані щодо номеру квартири (чинний номер квартири АДРЕСА_2 , що була предметом Інвестиційного договору № 7/5/181 від 10.09.20220 та Договору купівлі-продажу квартири від 20.10.2023 є тим об`єктом (квартирою), яка зазначена у договорах вище. Про інші обставини, крім тих, які містяться в Інвестиційному договорі № 7я/5/181 від 10.09.20220 та додаткової угоди до нього та Договорі купівлі-продажу квартири від 20.10.2023 Товариству невідомо. Станом на дату складення цього листа розрахунки за Інвестиційним договором № 7я/5/181 від 10.09.20220 та Договором купівлі-продажу квартири від 20.10.2023 покупцем здійснені в повному обсязі, зокрема в розмірі 893 215,00 грн. (а.с.75).

Крім того, з Акту звірку взаємних розрахунків за період 10.09.2020 11.06.2024 року слідує, що станом на 11.06.2024 року за Інвестиційним договором №7я/5/181 від 10.09.2020 року у ОСОБА_4 заборгованість відсутня (а.с.129).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла. Вказана обставина підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 16 січня 2022 року.

При цьому нею 17 лютого 2020 року був складений заповіт, засвідчений державним нотаріусом Носенком А.Г. та зареєстрований в реєстрі за №1-368, відповідно до якого ОСОБА_4 на випадок своєї смерті все майно, де б воно не було, та з чого б воно не складалось, заповіла ОСОБА_3 (а.с.69).

Згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за заповітом реєстр. № 1112, виданим приватним нотаріусом Новомосковського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Носенком А. Г., до ОСОБА_3 перейшли майнові права на квартиру, будівельний номер АДРЕСА_6 , які є предметом Інвестиційного договору № 7я/5/181, укладеного 10.09.2020 року між АТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «ВЕЛТ ІНВЕСТ», від мені, в інтересах та за рахунок якого на підставі Договору про управління активами корпоративного інвестиційного фонду № 25/10-2016-1 від 25.10.2016 рок діє Компанія по управлінню активами ТОВ «СІРІУС ІНВЕСТ ГРУП» та спадкодавцем ОСОБА_4 , та відповідно до якого на розрахунковий рахунок ТОВ «СІРІУС ІНВЕСТ ГРУП» спадкодавцем було перераховано грошові кошти у розмірі 893 215,00 гривень 00 копійок за 39,94 кв.м, загальної проектної площі квартири (а.с.70).

На підставі вказаного Свідоцтва про спадщину №1112 від 15.06.2023 року, АТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «ВЕЛТ ІНВЕСТ», від мені, в інтересах та за рахунок якого діє Компанія по управлінню активами ТОВ «СІРІУС ІНВЕСТ ГРУП» та ОСОБА_3 уклади додаткову угоду до інвестиційного договору 7я/5/181 від 10.09.2020 відповідно до якої сторони погодили вважати, що всі права та обов`язки які зазначені в інвестиційному договорі, як права та обов`язки ОСОБА_4 , вважати правами та обов`язками ОСОБА_3 (а.с.144-145)

ОСОБА_3 отримав від ТОВ «Сіріус Інвест груп», яке діє від імені та в інтересах АТ «Закритий не диверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Велт Інвест», у власність квартиру АДРЕСА_2 . Відповідно до вказаного договору вартість квартири становить 893 215 грн. 00 коп. Вказана обставина підтверджується нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу квартири від 20.10.2023 реєстр. № 1195 (а.с.9).

В той день, 20.10.2023 між сторонами вказаного договору був підписаний Акт приймання-передачі квартири АДРЕСА_2 (а.с.10).

Відповідно до ч.1. ст..4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 1 ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до ч. 2 ст. 60 Сімейного кодексу України, вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Пунктом 2 частини 1 статті 57 Сімейного кодексу передбачено, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування.

Відповідно до положень частини першої та шостої статті 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 2 статті 78 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У пунктах 22-24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» судам роз`яснено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановити обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясувати джерело і час його придбання.

З матеріалів справи слідує, що власником майнових прав на спірну квартиру набула мати відповідача - ОСОБА_10 . Також останньою у повному обсязі було оплачено вартість зазначену в інвестиційному договорі. Після її смерті відповідач успадкував майнові права на спірну квартиру та після введення об`єкту в експлуатацію оформив право власності на неї.

Отже, вимога про визнання квартири АДРЕСА_2 спільною сумісною власністю подружжя та її поділ не підлягає до задоволення, оскільки це майно набуто відповідачем в порядку спадкування і не є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Пунктом 2 частини 2 статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі відмови в позові - на позивача.

Приписами ч. 1 ст. 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Частиною 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

На підтвердження понесених витрат на правову допомогу відповідачем надано суду наступні докази: договір № 17/24 про надання правової допомоги від 11 червня 2024 року (а.с.77-79); додаткова угода №1 від 20.06.2024 до договору про надання правової допомоги (а.с.80); акт приймання-передачі наданих послуг від 21 січня 2025 року відповідно до якого загальна кількість витраченого часу адвоката за вказаною справою становить 8 год., при цьому гонорар визначний сумою 32000,00 грн. (а.с.155); з платіжної інструкції від 21.06.2024 року вбачається, що ОСОБА_3 перерахував на рахунок ФОП ОСОБА_2 суму у розмірі 32 000 грн. (а.с.156).

У задоволені позову відмовлено у повному обсязі. Приймаючи до уваги розумність витрат, їх відповідність складності, обсягу та характеру наданої адвокатом допомоги, суд приходить до висновку про стягнення з ОСОБА_1 на користь відповідача понесені ним витрати на правову допомогу у розмірі 32000,00 грн.

на підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 12, 19, 81, 258-260, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя залишити без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , що проживає за адресою: АДРЕСА_7 на користь ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_8 витрати на правову допомогу в розмірі 32 000,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 28 березня 2025 року.

Суддя Чирка С.С.