Миколаївський районний суд Миколаївської області
Справа № 945/2834/23
Провадження № 2/945/262/25
Рішення
Миколаївський районний суд Миколаївської області, в складі головуючого судді Шаронової Н.О., за участю: секретаря судового засідання Карабут В.В.; представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 (бере участь поза межами приміщення суду в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів за допомогою підсистеми відеоконференцзв`язку: vkz.court.gov.ua.), розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів, -
23 листопада 2023 року ОСОБА_1 (далі - позивач) в системі Електронний суд сформував до Миколаївського районного суду Миколаївської області позовну заяву до ОСОБА_3 (далі - відповідач) про зменшення розміру аліментів.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що з 20 грудня 2019 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. У шлюбі з відповідачем у сторін народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 25 квітня 2023 року шлюб між сторонами розірвано. Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 30 січня 2023 року з позивача на користь відповідача стягуються аліменти: на утримання їхнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі однієї чверті заробітку (доходу) позивача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 20 грудня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття; на утримання відповідача в розмірі однієї шостої заробітку (доходу) позивача, щомісячно, починаючи з 20 грудня 2022 року, до досягнення дитиною трьох років.
01 червня 2023 року позивач ОСОБА_1 зареєстрував шлюб з ОСОБА_5 . На утриманні позивача перебуває його непрацездатний батько ОСОБА_6 , який є пенсіонером. Водночас позивач вказував на те, що з 2019 року він знаходиться на військовій службі та перебуває у зоні бойових дій, у зв`язку з чим постійно несе значні витрати на захист та убезпечення власного життя від загибелі і збереження здоров`я, а також на підтримку побутових потреб під час проходження військової служби.
04 серпня 2023 року відповідач ОСОБА_3 зареєструвала шлюб з ОСОБА_7 .
Позивач зазначив, що відповідач не надає позивачу будь - якої інформації, щодо витрат аліментів, отриманих від позивача на утримання їхнього сина, що дає підстави позивачу вважати про нецільові витрати відповідачем цих коштів.
Посилаючись на вказані вище обставини, а саме - на зміну свого матеріального та сімейного стану, позивач просив суд зменшити розмір аліментів, що визначений рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 30 січня 2023 року та стягувати з нього: на користь відповідача аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі однієї шостої заробітку (доходу) позивача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття; на користь відповідача на утримання відповідача у розмірі однієї дванадцятої заробітку (доходу) позивача, щомісячно, до досягнення дитиною - сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьох років.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24 листопада 2023 року, цивільна справа № 945/1017/23 розподілена головуючому судді Шароновій Н.О.
З метою вирішення питання подальшого розгляду цивільної справи № 945/1017/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів, щодо з`ясування даних про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до вимог ч. 6 ст. 187 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), судом 27 листопада 2023 року направлено запит до Радсадівської сільської ТГ.
05 грудня 2023 року на адресу суду з Радсадівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, на запит суду від 27 листопада 2023 року, надійшло повідомлення про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на території сільської ради.
Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 06 грудня 2023 року вказану позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів. Постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження та призначити у справі підготовче судове засідання.
21 грудня 2023 року відповідач ОСОБА_3 в системі «Електронний суд» сформувала до Миколаївського районного суду Миколаївської області відзив на позов, у якому просила відмовити у задоволенні позову та витребувати у позивача докази.
12 лютого 2024 року ОСОБА_2 - представник позивача ОСОБА_1 в системі «Електронний суд» сформувала до Миколаївського районного суду Миколаївської області клопотання про долучення до матеріалів справи додаткових доказів.
10 червня 2024 року на електронну адресу суду від представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.
Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 13 червня 2024 року постановлено задовольнити заяву представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.
05 вересня 2024 року ОСОБА_2 - представник позивача ОСОБА_1 в системі Електронний суд сформувала до Миколаївського районного суду Миколаївської області клопотання про долучення до матеріалів справи додаткових доказів і пояснень до позову.
Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 12 листопада 2024 року постановлено закрити підготовче провадження у цивільній справі № 945/1017/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів, призначити справу до судового розгляду по суті.
Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 31 березня 2025 року постановлено залишити без задоволення клопотання відповідача ОСОБА_3 про витребування від позивача ОСОБА_1 доказів.
У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, при цьому його представник ОСОБА_2 у судовому засіданні підтримала позов у повному обсязі, вказувала на те, що на утриманні позивача перебувають його непрацездатний батько ОСОБА_6 , який є пенсіонером, вагітна дружина ОСОБА_8 , малолітня дочка ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Позивач знаходиться на військовій службі та перебуває на фронті. Відповідач зареєструвала шлюб з іншим чоловіком, у шлюбі з яким у них народилася дитина. Представник позивача зазначив, що зміна сімейного стану позивача призвела до зміни його матеріального стану, у зв`язку з чим представник позивача просив задовольнити позов у повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_3 , належним чином повідомлена про дату, час, і місце судового засідання, у судове засідання не з`явилася, при цьому 09 вересня 2024 року в системі Електронний суд сформувала до Миколаївського районного суду Миколаївської області заяву, у якій заперечувала проти позову та просила суд проводити розгляд справи без її участі.
Суд заслухав у судовому засіданні представника позивача, розглянув матеріали справи та дійшов такого.
Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі.
Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 25 квітня 2023 року, яке набрало законної сили 26 травня 2023 року, шлюб між сторонами розірвано (а. с. 16, 17, 18).
У шлюбі у сторін народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 57).
Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 30 січня 2023 року, яке набрало законної сили 20 березня 2023 року, з позивача на користь відповідача стягуються аліменти: на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі однієї чверті заробітку (доходу) позивача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 20 грудня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття; на утримання відповідача в розмірі однієї шостої заробітку (доходу) позивача, щомісячно, починаючи з 20 грудня 2022 року, до досягнення дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьох років (а. с. 19, 21, 22).
Постановами про відкриття виконавчого провадження від 24 квітня 2023 року старшим державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відкрито виконавчі провадження № № 71638618; 71638761, з виконання виконавчих листів № 490/5891/22, виданих 21 квітня 2023 року Центральним районним судом м. Миколаєва про стягнення: з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_10 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі однієї чверті заробітку (доходу) позивача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 20 грудня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття; з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_10 аліментів на її утримання в розмірі однієї шостої заробітку (доходу) позивача, щомісячно, починаючи з 20 грудня 2022 року, до досягнення дитиною ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьох років (а. с. 23 - 26).
01 червня 2023 року позивач ОСОБА_1 зареєстрував шлюб з ОСОБА_5 , яка змінила своє прізвище ОСОБА_12 на ОСОБА_13 , у зв`язку з реєстрацією шлюбу з ОСОБА_1 , що підверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 (а. с. 27).
У шлюбі ОСОБА_1 та ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_4 народилася дочка ОСОБА_9 (а. с. 107).
З копії консультаційного висновку спеціаліста № 22 від 20 лютого 2025 року, доданої представником позивача до матеріалів справи, слідує, що ОСОБА_8 вагітна (вагітність 16 тижнів) (а. с. 149).
04 серпня 2023 року відповідач ОСОБА_3 зареєструвала шлюб з ОСОБА_7 , і у зв`язку з реєстрацією шлюбу, змінила своє прізвище ОСОБА_13 на ОСОБА_14 , що підверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 (а. с. 58).
В матеріалах справи міститься копія довідки № 151 від 22 січня 2023 року, завірена підписом командира військової частини НОМЕР_3 та закріплена печаткою військової частини НОМЕР_3 , з якої слідує, що старший солдат ОСОБА_1 перебуває на військові службі у військовій частині НОМЕР_3 АДРЕСА_1 (а. с. 30).
Крім цього, до позовної заяви позивачем додано копію довідки № 107 від 21 січня 2023 року, завіреної підписом командира військової частини НОМЕР_3 та закріпленої печаткою військової частини НОМЕР_3 , про безпосередню участь ОСОБА_1 у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України (а. с. 31).
До позовної заяви позивач також додав копію пенсійного посвідчення свого батька ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , серії НОМЕР_4 . Вид пенсії - за вислугу років. Дата видачі - 25 вересня 2012 року (а. с. 28).
Факт родинних відносин позивача ОСОБА_1 з ОСОБА_6 підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 , доданою позивачем до позовної заяви (а. с. 29).
Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року за № 789-XII (далі - Конвенція) та ч. ч. 7, 8 ст. 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) усі дії щодо дітей та регулювання сімейних відносин мають здійснюватися з урахуванням інтересів дитини.
Згідно з положеннями ст. 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі «6» проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.
Статтею 51 Конституції України закріплений обов`язок батьків утримувати дітей до їх повноліття. Також вказаною статтею Конституції України встановлено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України Про охорону дитинства).
Згідно з положеннями ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до ст. ст. 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.
Згідно з положеннями ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Частиною третьою статті 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.
У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів позивач посилався на зміну свого сімейного стану, що призвело до погіршення його матеріального стану.
Суд вважає, що сама по собі обставина того, що у позивача змінився сімейний стан, не може впливати на розмір аліментів, що стягуються з позивача на користь відповідача на утримання сина, а лише може бути стимулюючою обставиною для позивача вживати заходів щодо збільшення власних доходів.
Верховний Суд у постанові від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19, вказав на те, що зміна сімейного стану позивача, а саме народження дитини, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів. Крім того, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою.
Крім цього, належними та допустимими доказами не підтверджено погіршення майнового стану позивача після ухвалення судового рішення про стягнення аліментів на спільну дитину сторін.
Позивачем суду не подано доказів про його доходи, а відтак і доказів про погіршення матеріального стану позивача, у зв`язку з наявністю обставин, на які позивач посилається у позові.
З досліджених у судовому засіданні доказів, слідує, що визначений судом розмір аліментів на сина сторін ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідає вимогам сімейного законодавства, не є надмірним, відповідає вимогам виваженості, розумності, справедливості та інтересам дитини, яка має право на достойний рівень матеріального забезпечення.
При цьому, зменшення розміру аліментів, у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні дитину, яка народилась в іншому шлюбі, та дружину, яка перебуває у декретній відпустці та вагітна, без доведення погіршення майнового становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини від шлюбу з відповідачем, та суперечитиме інтересам дитини.
Вказане узгоджується з висновком Верховного Суду викладеного у постанові від 16 вересня 2024 року у справі № 591/6388/22.
Водночас, суд бере до уваги, що позивач має місце служби, а отже отримує дохід, а тому може утримувати своїх дітей.
Будь - яких доказів, що підтверджують факт утримання позивачем свого батька, пенсіонера за вислугою років, позивач у позові не зазначає та до позовної заяви не додає.
Крім цього, батько позивача є пенсіонером з 2012 року, наявність цієї обставини не свідчить про зміну сімейного стану позивача та погіршення його матеріального становища, оскільки вказана обставина вже існувала на час ухвалення Центральним районним судом м. Миколаєва рішення про стягнення з позивача на користь відповідача аліментів на їхнє з дитиною утримання.
Таким чином, позивач не надав належних і допустимих доказів на підтвердження обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру аліментів на малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , або які свідчать про неможливість надавати матеріальну допомогу сину; народження другої дитини в іншому шлюбі та вагітність дружини в іншому шлюбі, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів.
Тобто, позивачем не доведено підстав позову про зменшення розміру аліментів на утримання дитини сторін, визначеного рішенням Центрального районного суду м. Миколєва від 30 січня 2023 року.
Враховуючи наведене вище, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову в частині зменшення розміру аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , слід відмовити.
Щодо вимог позивача про зменшення розміру аліментів на утримання відповідача до досягнення дитиною трьох років (до ІНФОРМАЦІЯ_6 ), суд дійшов такого.
Відповідно до вимог ч. ч. 2, 4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.
Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.
Отже, особливим видом права подружжя на утримання, є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання.
Як вже зазначалося вище, позивачем суду не представлено належних та допустимих доказів, що підтверджують погіршення матеріального становища позивача, що унеможливлює утримання позивачем відповідача, до досягнення їхнім сином трьох років.
Отже, вимога позивача про зменшення розміру аліментів на утримання відповідача до досягнення дитиною трьох років, є необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.
При цьому, суд не бере до уваги скріншоти повідомлень, доданих відповідачем до відзиву, оскільки з вказаних скріншотів неможливо встановити авторів вказаних повідомлень, вони не містять дат, а також з вказаних скріншотів не можливо ідентифікувати осіб, про яких йдеться.
Згідно з положеннями п. 2) ч. 2 ст. 141 ЦПК України, суд відносить судові витрати понесені позивачем та документально підтверджені на його рахунок.
Керуючись ст. ст. 12, 13, ч. 1 ст. 81, п. 2) ч. 2 ст. 141, ст. ст. 258, 259, 264, 265 ЦПК України, -
У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів, - відмовити.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 273 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Згідно з положеннями ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції - Миколаївського апеляційного суду.
Суддя Н. О. Шаронова