Справа № 621/3106/24
Провадження № 2/621/142/25
31 березня 2025 року м. Зміїв
Зміївський районний суд Харківської області в складі:
головуючого судді Вельможної І.В.,
секретаря судового засідання Лацько А.В.,
відповідач ОСОБА_2 ,
розглянувши у порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,
14.08.2024 ОСОБА_1 , звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 в якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором позики від 14.10.2023 в розмірі 127 995 грн 00 коп., а також понесені витрати по сплаті судового збору за подання позову до суду в розмірі 1 280 грн 40 коп.
В обґрунтування позову зазначено, що 14 жовтня 2023 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено нотаріально посвідчений договір позики, відповідно до умов якого ОСОБА_1 передав у власність ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 127 995 грн 00 к., який прийняв їх у власність і зобов`язався повернути ОСОБА_1 таку ж саму суму грошових коштів у строк до 14.12.2023.
Враховуючи те, що відповідач свої договірні зобов`язання, у встановлений договорами строк, не виконав, позивач просить стягнути з останнього на його користь суму заборгованості за договором позики від 14.10.2023 у розмірі 127 995 грн 00 к.
Зазначені обставини стали підставою для звернення до суду з цим позовом.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.05.2024 справу визначено до розгляду судді Шахову В.В.
Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 01.10.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по справі. Розгляд справи визначено проводити в порядку загального позовного провадження.
Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 14.01.2025 закрито підготовче провадження та по справі призначено судове засідання на 12.02.2025.
21.01.2025, у зв`язку із звільненням судді ОСОБА_3 з посади судді Зміївського районного суду Харківської області, відповідно до рішення Вищої ради правосуддя від 16.01.2025 № 76/0/15-25 "Про звільнення ОСОБА_3 з посади судді Зміївського районного суду Харківської області у зв`язку з поданням заяви про відставку". здійснено повторний розподіл та автоматизованою системою документообігу для розгляду кримінального провадження визначено суддю Зміївського районного суду Харківської області Вельможну І.В.
Ухвалою судді Зміївського районного суду Харківської області Вельможної і.В. від 24 січня 2025 року цивільну справу прийнято до свого провадження та призначено судове засідання на 05.03.2025.
05.03.2025 у зв`язку з неявкою відповідача судове засідання відкладено до 31.03.2025.
31.03.2025 належним чином повідомлені учасники в судове засідання не прибули.
Позивач ОСОБА_1 в позовній заяві просив проводити розгляд справи за його відсутності, на задоволення позовних вимог наполягав у повному обсязі, не заперечував проти ухвалення по справі заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_2 судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, рекомендованими листами, направленими на його адресу місця реєстрації судом, крім того, відповідач повідомлявся шляхом публікації оголошення про виклик в суд на офіційному сайті Судової влади України. Причин неявки суду не повідомив, відзиву на позов не надавав, будь яких заяв чи клопотань з процесуальних питань, в тому числі й щодо відкладення розгляду справи до суду не надходило.
Згідно зі статтею 280 Цивільного процесуального кодексу України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд, на підставі частини 4 статті 223, статті 280 Цивільного процесуального кодексу України, враховуючи згоду позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим ухвалити заочне рішення.
Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного:
Частиною 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до статей 76-81 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.
Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
На підставі відомостей, наявних у позовній заяві та письмових доказах, встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Так, 14 жовтня 2023 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір позики грошей у письмовій формі. Договір посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Жовнір Л.П. та зареєстровано в реєстрі за № 1237 (а.с. 22).
Відповідно до п. 1 Договору позики, ОСОБА_1 передає у власність ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 127 995 грн, що складає еквівалент 3 500 доларів США, а ОСОБА_2 прийняв у власність та зобов`язується повернути ОСОБА_1 таку ж суму грошових коштів до чотирнадцятого грудня дві тисячі двадцять третього року .
Згідно із пунктом 2 Договору позики, ОСОБА_1 , передав в повному обсязі, гроші в сумі 127 995 грн., що складає еквівалент 3 500 доларів США, а ОСОБА_2 , отримав грошові кошти, ще до підписання цього договору.
Пунктом 6 Договору позики передбачено, що проценти по цьому договору не нараховуються.
Відповідно до пункту 8 Договору позики, договір прочитано сторонами особисто та нотаріусом уголос. Сторонами досягнуто згоди з усіх істотних умов цього договору. Сторони свідчать: що вимоги законодавства щодо змісту й правових наслідків правочину, їм роз?яснено нотаріусом, у момент підписання договору усвідомлювали значення дій і могли керуватися ними, розуміючи природу цього правочину, свої права та обов?язки за цим договором, вільно володіють українською мовою. Сторони підтверджують, що цей договір не носить характеру фіктивного або удаваного правочину, не укладено під впливом помилки, насильства чи збігу тяжких обставин, не визнанні в установленому для того порядку (повністю або частково) не дієздатними, не перебувають у хворобливому стані, що перешкоджували усвідомленню при укладенні договору.
У визначений строк, а саме 14 грудня 2023 року відповідач свої зобов`язання не виконав, борг ОСОБА_1 не повернув.
Відповідно до статті 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 Цивільного кодексу України).
Згідно з статтею 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до статей 638, 639 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Відповідно до положень статей 1046, 1047 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.
На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Положеннями статей 1049, 1050 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.
Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором.
Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.
Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Згідно до частин 1-3 статті 545 Цивільного кодексу України прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі.
Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає.
Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку.
Постановою Верховного Суду України від 18.09.2013 року у справі № 6-63цс13 визначено, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.
Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.
Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За змістом статті 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
Відповідно до статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором.
Стаття 629 Цивільного кодексу України встановлює, що договір є обов`язковим до виконання сторонами.
Позивачем надано докази виникнення між сторонами правовідносин у зв`язку з укладанням договору позики від 14.10.2023 та наявності з боку відповідача невиконаних зобов`язань за цим договором.
Розмір невиконаних зобов`язань за договором позики від 14.10.2023 відповідачем не спростований, належних та допустимих доказів на підтвердження факту повернення суми боргу відповідно до договору позики грошей від 14.10.2023 відповідачем не надано.
Виходячи з вищевикладеного, враховуючи, що ОСОБА_2 не виконав взяті на себе зобов`язання по поверненню грошової суми в загальному розмірі 127 995 грн 00 к. за за договором позики грошей від 14.10.2023 ОСОБА_1 який, відповідно до Закону, є обов`язковим до виконання, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення суми боргу за договорами позики обґрунтовані та підлягають задоволенню.
Згідно зі статтею 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача належить стягнути на користь позивача понесені ним витрати по сплаті судового збору.
Керуючись статтями 12, 13, 19, 76, 81, 133, 137, 141, 223, 247, 258, 259, 263-265, 280-284, 352, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики грошей від 14 жовтня 2023 року у розмірі 127 995 (сто двадцять сім тисяч дев`ятсот дев`яносто п`ять) грн. 00 к.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , 1 279 (одну тисячу двісті сімдесят дев`ять) грн. 95 к. на відшкодування витрат по сплаті судового збору.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте Зміївським районним судом Харківської області за письмовою заявою відповідача, яка може бути ним подана протягом тридцяти днів з дня його складення.
Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Зміївський районний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повне рішення складене 31.03.2025.
Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 .
Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 .