Справа № 204/3356/25
Провадження № 2/204/2361/25 р.
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2025 року суддя Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська Самсонова В.В., ознайомившись з заявою представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі № 204/3356/25 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу,-

В С Т А Н О В И В:

До Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу.

Також, представником позивача ОСОБА_1 подано заяву про забезпечення зазначеного позову.

В заяві про забезпечення позову представник позивача просив вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ), а саме: земельну ділянку, кадастровий номер: :01:048:0004, (РНОНМ 214); земельну ділянку, кадастровий номер: :04:002:0033, (РНОНМ 020); житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 (РНОНМ 237); земельну ділянку, кадастровий номер: :04:002:0161, (РНОНМ 237); земельну ділянку, кадастровий номер: :04:002:0162, (РНОНМ 237); земельну ділянку, кадастровий номер: :04:002:0143, (РНОНМ 37); квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 (РНОНМ 01); земельну ділянку, кадастровий номер: :04:002:0135, (РНОНМ 37); земельну ділянку, кадастровий номер: :04:002:0134, (РНОНМ 37); домоволодіння, розташоване за адресою: АДРЕСА_3 (РНОНМ 13279489), та на грошові кошти ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ), що обліковуються на розрахункових рахунках ОСОБА_3 у межах суми позовних вимог в розмірі 24 839 доларів США, що еквівалентно на день подачі позовної заяви 1 032 418,13 грн., до набрання законної сили рішення суду у справі. В обґрунтування заяви зазначено, що ОСОБА_1 представляє інтереси ОСОБА_2 на підставі договору про надання правової допомоги від 26.03.2025 року № 46/25. ОСОБА_2 звернулась до суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до ОСОБА_3 про стягнення боргу в розмірі 24 839 доларів США, що на день подачі позовної заяви еквівалентно 1 032 418,13 грн. У зв`язку з чим, вважає за необхідне звернутись до суду із заявою про забезпечення позову шляхом накладання арешту на нерухоме майно та рахунки Відповідача, до набрання рішенням по справі законної сили, виходячи з наступного. Предметом позову у цій справі є матеріально-правова вимога ОСОБА_4 про стягнення з ОСОБА_3 суми грошових коштів у розмірі 24 839 доларів США, які Відповідач не повернув Позивачу згідно умов договору позики, укладеного у формі боргової розписки 11.02.2024 року, термін повернення яких вже сплинув, тим самим порушивши умови власноручно написаної боргової розписки. Виконання в майбутньому судового рішення у даній справі у разі задоволення позовних вимог безпосередньо пов`язано з обставинами наявності у відповідача присудженої до стягнення суми заборгованості. Оскільки предметом спору є стягнення боргу за договором позики, накладення арешту на об`єкти нерухомого майна, які на праві власності належать Відповідачу, мінімально впливатиме на повсякденну роботу та життя Відповідача, не ускладнюючи його діяльність. До того ж, за обставин звернення з позовом про стягнення грошових коштів саме відповідач має доводити недоцільність чи неспівмірність заходів забезпечення, вжиття яких просить у суду позивач. Позивачу невідома сума коштів, які належать та зберігаються на розрахункових рахунках Відповідача в усіх банківських або інших фінансово- кредитних установах, відтак невідомо чи достатньо їх для погашення заборгованості у випадку задоволення позовних вимог. Тому, з метою належного, справедливого забезпечення позовних вимог та ефективного судового захисту майнових прав Позивача, існує необхідність накладення арешту в межах суми позовних вимог як на рахунки Відповідача, так і на нерухоме майно, яке належить останньому відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Позовна заява разом з заявою про забезпечення позову передані судді Самсоновій В.В. 31 березня 2025 року цивільною канцелярією суду.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що дана заява про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Види забезпечення позову визначені ч. 1 ст. 150 ЦПК України.

Відповідно до ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Забезпечення позову - це сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо існує ймовірність невиконання судового рішення у майбутньому або виникнення складнощів під час його виконання.

Тобто, вжиття заходів забезпечення позову є заходом забезпечення в майбутньому виконання судового рішення.

У п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006 року визначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Тобто, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ст. 150 ЦПК України).

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом позову є стягнення боргу за договором позики, оформленого у виді розписки від 03 листопада 2024 року, відповідно до якої ОСОБА_2 надала ОСОБА_3 в борг грошові кошті в сумі 42100 доларів США строком повернення до 11 листопада 2025 року.

Згідно з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (інформаційна довідка № 419854599, дата формування 27.03.2025 року) за відомостями з Єдиного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що відповідачу належить на праві власності майно: земельну ділянку, кадастровий номер: :01:048:0004, (РНОНМ 214); земельну ділянку, кадастровий номер: :04:002:0033, (РНОНМ 020); житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 (РНОНМ 237); земельну ділянку, кадастровий номер: :04:002:0161, (РНОНМ 237); земельну ділянку, кадастровий номер: :04:002:0162, (РНОНМ 237); земельну ділянку, кадастровий номер: :04:002:0143, (РНОНМ 37); квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 (РНОНМ 01); земельну ділянку, кадастровий номер: :04:002:0135, (РНОНМ 37); земельну ділянку, кадастровий номер: :04:002:0134, (РНОНМ 37); домоволодіння, розташоване за адресою: АДРЕСА_3 (РНОНМ 13279489), та на грошові кошти ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Оскільки предметом позову є стягнення значної суми грошових коштів, застосування заходу забезпечення позову шляхом накладення арешту є саме тим заходом, який унеможливить ускладнення чи невиконання рішення суду у разі задоволення або часткового задоволення позову, та забезпечить можливість ефективного захисту прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, у разі визнання судом прав та інтересів позивача дійсно порушеними.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

На переконання суду, представником позивача наведено обставини та надано достатньо доказів вважати, що між сторонами дійсно виник спір, забезпечення позову шляхом накладення арешту на зазначену вище майно є обґрунтованим заходом забезпечення позову, який відповідає характеру спірних правовідносин, і зможе забезпечити в подальшому виконання рішення суду у разі задоволення позову. Крім того, вказаний захід забезпечення позову не порушить законних прав та інтересів відповідача, з огляду на те, що даний вид забезпечення позову не впливає на права власника майна на вільне володіння та користування ним.

Разом з тим, слід вказати, що види забезпечення позову визначені у ст. 150 ЦПК України, зокрема п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України встановлює одним із видів забезпечення позову заборону вчиняти певні дії. Тому наведення у заяві про забезпечення позову заборони вчинення не певних, тобто конкретних дій, а загалом «будь-яких» дій, спрямованих на відчуження у будь-який спосіб, не відповідає видам забезпечення позову, які передбачені ст. 150 ЦПК України.

Враховуючи вищенаведене, беручи до уваги викладені у заяві доводи заявника та оцінюючи наявні у матеріалах заяви докази в їх сукупності щодо співставлення їх належності, допустимості, достовірності кожного окремо, а також їх достатності та взаємному зв`язку між собою, суд прийшов до висновку про наявність правових підстав для частково задоволення заяви про забезпечення позову, в частині забезпечити позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ), а саме: житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 (РНОНМ 237); квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 (РНОНМ 01); домоволодіння, розташоване за адресою: АДРЕСА_3 (РНОНМ 13279489), до набрання законної сили рішення суду у справі. При цьому, накладення арешту ще і на грошові кошти, які містяться в банківських та інших фінансових установах на рахунках боржника в межах суми боргу, з урахуванням того, що суд дійшов висновку про накладення арешту на домоволодіння та квартиру, є неспівмірними із заявленими ним вимогами.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 149-153 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву про забезпечення позову у цивільній справі № 204/3356/25 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу - задовольнити частково.

Забезпечити позов шляхом накладення арешту та заборони вчинення будь-яких реєстраційних дій щодо нерухомого майна, що належить ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на праві приватної власності, а саме:

-житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна 237);

-квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер майна 01);

-домоволодіння, розташоване за адресою: АДРЕСА_3 (реєстраційний номер майна 13279489).

Відповідно до п. п. 3, 4, 7 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», судом зазначаються відомості про стягувача і боржника відповідно:

-Стягувач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_4 ;

-Боржник: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_5 .

У задоволенні іншої частини заяви - відмовити.

Строк пред`явлення ухвали про забезпечення позову до виконання - три роки.

Копію ухвали скерувати позивачу для пред`явлення в установленому законом порядку для виконання і внесення відомостей до Державного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого та рухомого майна.

Копію ухвали після її виконання направити відповідачу - для відмова

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею в порядку ч. 2 ст. 261 ЦПК України.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день складення її повного тексту, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя В.В. Самсонова