ЧЕРВОНОАРМІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 292/175/25
Провадження № 2/292/158/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2025 року с-ще Пулини

Червоноармійський районний суд Житомирської області в складі головуючого судді Лотуги В.Ф., з участю секретаря судового засідання Козачок Н.М., розглянувшиу відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Дайнеко Ігоря Анатолійовича до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,-

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2025 року представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Дейнеко І.А. звернувся до суду із позовом в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача суму боргу у розмірі 1004050 грн., що є еквівалентом 24 200 доларів США, з них: сума основного боргу - 912773 грн., що є еквівалентом 22 000 доларів США, сума штрафу - 91277,30 грн., що є еквівалентом 2 200 доларів СЩА за офіційним курсом НБУ на дату подання позову.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 13.06.2022 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір позики грошей (безпроцентна), посвідчений приватним нотаріусом Житомирського районного нотаріального округу Демецькою С.Л.

Позивач на виконання договору надав відповідачу кошти в сумі 4 970 000 грн., що станом на момент укладення договору еквівалентно 140 000 доларів США з кінцевою датою повернення до 01.01.2025.

Сторони погодили, що середній банківський курс (згідно інформації сайту https:/minfin.com.ua/currency/usd/) долара США по відношенню до гривні станом на дату підписання договору становить 35,50 грн. за 1 долар США.

Рішенням Червоноармійського районного суду Житомирської області від 09.12.2024 по справі №292/1195/24, з відповідача на користь позивача стягнуто заборгованість за договором позики від 13.06.2022, за період з 01.07.2022 по 01.09.2024 в розмірі 5369826 грн., що є еквівалентом 129 800 доларів США за офіційним курсом НБУ на дату подання позову.

За період з 01.10.2024 по 01.01.2025 відповідачем не виконано зобов"язання зі сплати чергових платежів згідно графіку визначеного в додатку №1 до договору позики від 13.06.2022.

Враховуючи, що відповідачем прострочено сплату періодичних платежів за договором позики в сумі 912 773 грн., що є еквівалентом 22 000 доларів США за курсом 41,4897 грн. за долар США за даними сайту https:/minfin.com.ua, крім суми боргу, підлягає стягненню штраф в розмірі 10 % від 912 773 грн., що становить 91277,30 грн. та є еквівалентом 2 200 доларів США за курсом 41,4897 грн. за долар США за даними сайту https:/minfin.com.ua/currency/usd/на дату подання позову.

Ухвалою суду від 13.02.2025 відкрито провадження у зазначеній справі та призначено до підготовчого засідання.

18 березня 2025 року ухвалою суду підготовче провадження у справі закрито та призначено до судового розгляду по суті.

Позивач та його представник у судове засідання не з"явилися, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідач у судове засідання не з"явився, про день, місце та час слухання справи повідомлений належним чином, надав суду письмову заяву, в якій просить розглядати справу без його участі, оскільки є військовослужбовцем та на даний час проходить службу в ЗСУ. Просить при винесенні рішення врахувати вищевказану обставину, про що надав копію військового квитка серії НОМЕР_1 .

У відповідності до ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінивши подані докази, суд приходить до переконання про те, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

За правилами ст.ст.15, 16 ЦК України, ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів.

Судом встановлено, що 13.06.2022 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір позики грошей (безпроцентна), який посвідчений приватним нотаріусом Житомирського районного нотаріального округу Демецькою С.Л. та зареєстрований в реєстрі за №2515 (а.с.5).

За умовами договору позивач надав відповідачу позику у розмірі 4 970 000 грн., що на момент укладення договору еквівалентно 140 000 дол. США, з кінцевим строком повернення до 01.01.2025. Сторони погодили, що середній банківський курс (згідно інформації сайту https:/minfin.com.ua/currency/usd/) долара США по відношенню до гривні станом на дату підписання договору становить 35,50 грн. за 1 долар США. Позичальник зобов"язується повертати суму позики частинами згідно графіку визначеного додатком №1 до договору.

Згідно п.5.1 договору у випадку порушення позичальником строку повернення чергового платежу згідно графіку, визначеного додатком № 1 до договору, він виплачує позикодавцеві штраф у розмірі 10 % від суми простроченого платежу. У випадку порушення позичальником граничного строку повернення суми позики, вказаного в п.3.3 цього договору, він виплачує позикодавцеві суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, штраф у розмірі 10% від суми заборгованості, 10% від простроченої суми (ст.625 ЦК України).

Відповідно до графіку повернення суми позики згідно договору позики грошей від 13.06.2022, встановлено 31 платіж в період з 01.07.2022 по 01.01.2025, першого числа щомісяця, в різних розмірах: по 1000 дол. США, 2000 дол. США, 3000 дол. США, 5000 дол. США та 5500 дол. США, відповідно (а.с.6 на звороті).

Як вбачається з копії боргової розписки від 13.06.2022, ОСОБА_2 згідно договору позики грошей (безпроцентної) від 13.06.2022 отримав від ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 4 970 000 грн, що станом на момент укладання цього договору становить еквівалент 140000 доларів США з поверненням позики частинами до 01.01.2025 включно. Грошові кошти передані за адресою: АДРЕСА_1 , що є робочою адресою приватного нотаріуса Житомирського районного нотаріального округу Демецької С.Л., після підписання договору позики. Розписка є невід"ємною частиною договору позики грошей (безпроцентної) від 13.06.2022 (а.с.6).

Рішенням Червоноармійського районного суду Житомирської області від 09.12.2024, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто суму боргу у розмірі 5 369 826 грн., що є еквівалентом 129 800 доларів США, в тому числі: суму основного боргу у розмірі 4 881 660 грн., що є еквівалентом 118000 доларів США та суму штрафу в розмірі 488 166 грн., що є еквівалентом 11 800 доларів США за офіційним курсом НБУ на дату подання позову. Сума заборгованості стягнута по 01.09.2024.

Згідно частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Визначення поняття зобов"язання міститься у ч.1 ст.509 ЦК України.

Відповідно до цієї норми зобов"язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов"язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов"язку.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Як вбачається зі ст.1052 ЦК України у разі невиконання позичальником обов`язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов`язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однією зі сторін має бути досягнуто згоди.

Частина 3 статті 639 ЦК України передбачає, що якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами.

Статтею 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня. При цьому Основний Закон не встановлює заборони щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав.

Відповідно до статті 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Тобто, відповідно до чинного законодавства гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, однак обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України.

Статтею 524 ЦК України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

У статті 533 ЦК України встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Заборони на виконання грошового зобов`язання в іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить.

Відповідно до правового висновку викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 464/3790/16-ц, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України, сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти - фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України; у разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику.

У справі встановлено, що 13.06.2022 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір позики грошей (безпроцентний), згідно якого останній отримав від позивача в позику грошові кошти у розмірі 4 970 000 грн., що на момент укладення договору становило еквівалент 140 000 дол. США. Кінцевий строк повернення суми позики сторони визначили - 01.01.2025. Отже, позивач свої зобов"язання за договором позики виконав в повному обсязі.

У той же час, відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання за договором позики, за період з 01.10.2024 по 01.01.2025 не сплатив чергові платежі згідно графіку.

Договором позики сторони узгодили між собою відповідальність позичальника за порушення строку повернення чергового платежу згідно графіку у виді штрафу в розмірі 10% від суми простроченого платежу.

Однак, суд не погоджується щодо стягнення з відповідача штрафу у розмірі 91277,30 грн, що є еквівалентом 2200 доларів США на дату подання позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.548 ЦК УКраїни, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Згідно ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За змістом ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором.

Згідно положень ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання

У статтях 1, 2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей" закріплені гарантії соціального і правового захисту військовослужбовців та членів їх сімей, за якими військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

У частині 15 ст.14 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" визначено, що військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля.

Указами Президента України №№ 64/2022, 65/2022, 69/2022 від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, введено воєнний стан та оголошено загальну мобілізацію.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

З урахуванням наведених положень Закону, з 24.02.2022 на всій території Україні діють умови особливого періоду.

Згідно копії військового квитка серії НОМЕР_1 від 24.04.1987, ОСОБА_2 з 20.07.2023 проходить військову службу в Збройних Силах України та з 30.12.2024 - на посаді головного сержанта у військовій частині НОМЕР_2 .

З огляду на викладені норми Закону та досліджені докази, на ОСОБА_2 з моменту проходження військової служби - 20.07.2023, так як він є військовослужбовцем та проходить службу у Збройних Сил України, розповсюджуються гарантії захисту, передбачені ч.15 ст.14 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", згідно якої таким особам штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань у тому числі перед фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.

Крім того, відповідно до п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

З огляду на наведені положення законодавства України, позивачем безпідставно заявлено вимогу про стягнення з ОСОБА_2 штрафу у розмірі 91277,30 грн., що є еквівалентом 2200 доларів США, яка не підлягає стягненню.

За правилами ст.ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно вимог ст.76 цього Кодексу, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Як вбачається зі ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до вимог частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Під час розгляду справи позивачем не підтверджено правомірність стягнення з ОСОБА_2 штрафу за прострочення сплати періодичних платежів за договором позики грошей у розмірі 91 277,30 грн, що є еквівалентом 2200 доларів США.

У той же час, беручи до уваги, що ОСОБА_2 не надав суду жодного доказу на підтвердження того, що він виконав обумовлені сторонами умови договору та повернув отримані ним від позивача грошові кошти, суд вважає стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача борг в сумі 912 773 грн, що є еквівалентом 22 000 доларів США за курсом 41,4897, а у стягненні штрафу слід відмовити на підставі ч.15 ст.14 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З матеріалів справи встановлено, що при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у сумі 8032 грн., а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати за сплату судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі (912773/1004050)х8032 = 7301 грн. 82 коп.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 76, 211, 247, 258, 259, 263-265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Дайнеко Ігоря Анатолійовича до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого по АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_3 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючого по АДРЕСА_3 , РНОКПП - НОМЕР_4 суму основного боргу у розмірі 912 773 (дев"ятсот дванадцять тисяч сімсот сімдесят три) грн., що є еквівалентом 22 000 (двадцять дві тисячі) доларів США, за офіційним курсом НБУ на дату подання позову та судовий збір в сумі 7301 (сім тисяч триста одна) грн. 82 (вісімдесят дві) коп.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Житомирського апеляційного суду протягом 30-ти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_4 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3 .

Суддя В. Ф. Лотуга