"28" березня 2025 р.
Справа № 642/7405/24
Провадження № 2/642/439/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2025 року Ленінський районний суд м. Харкова в складі

головуючого судді Проценко Л.Г.,

за участю секретаря судового засідання Гойко Т.Є.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Департаменту стратегічних

розслідувань Національної поліції України Шевченко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального провадження позовну заяву ОСОБА_1 до Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди завданої незаконним притягненням до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Ленінського районного суду м.Харкова з цим позовом до відповідачів про відшкодування моральної шкоди, в якому просив стягнути з державного бюджету України на його користь 352761 грн. 90 коп. в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої незаконним притягненням до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-7, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

На обґрунтування позовної заяви зазначено, що старшим оперуповноваженим управління стратегічних розслідувань в Донецькій області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, капітаном поліції Касьяновим О.І. відносно позивача ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення № 755 від 03 грудня 2021 року. Також старшим оперуповноваженим Касьяновим О.І. відносно позивача ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення № 756 від 03 грудня 2021 року.

Тобто, відносно ОСОБА_1 складено два протоколи про адміністративні правопорушенні, пов`язані з корупцією.

Постановою Селидівського міського суду Донецької області від 04 жовтня 2023 року по справі № 242/6528/21 справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-7, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП закрито, у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення. Постанова набрала законної сили 16.10.2023.

Позивач ОСОБА_1 зазначає, що перебував під слідством та судом з 03 грудня 2021 року по 04 жовтня 2023 року (1 рік 10 місяців та 1 день), та зазнав порушення прав та законних інтересів, моральних страждань від незаконних дій поліцейського, що у причинно-наслідковому зв`язку призвело до порушення нормальних життєвих зв`язків та вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова 28 листопада 2024 року відкрито провадження у справі.

Представник відповідача Державної Казначейської служби України Пузіков В.А. 05.12.2024 надав відзив на позовну заяву, у якому просив розглядати справу за їх відсутності, проти задоволення позову заперечував. Зазначив, що належним відповідачем у справі про відшкодування шкоди завданої органом державної влади, їх посадовою або службовою особою є Держава, як учасник цивільних правовідносин, якого позивач визначає порушником своїх прав. Також сам факт закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення у відношенні позивача щодо притягнення його до адміністративної відповідальності за відсутністю в діях складу та події адміністративного правопорушення не є доказом заподіяння йому моральної шкоди та підставою для стягнення моральної шкоди. При цьому сам факт закриття справи судом справи про адміністративне правопорушення не тягне за собою обов`язковим наслідком цивільно-правового характеру і не може бути доказом того, що діями відповідача завдано позивачеві моральну шкоду. Тому вважав, що в цій справі відсутні підстави для стягнення судових витрат з Казначейства або Держави. (а.с.41-48)

Представник відповідача Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України Шевченко О.М. 10.12.2024 надав відзив на позовну заяву, заперечував проти її задоволення, вважав її безпідставною та необґрунтованою. За результатами розгляду справи № 242/6528/21 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 справу про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією закрито, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, тобто позивач фактично не був притягнутий до адміністративної відповідальності та до нього не було застосовано адміністративне стягнення у вигляді накладення штрафу, адміністративний арешт чи виправні роботи, конфіскацію майна. Ніякі заходи примусу зі сторони держави до особи не застосовувалися, ніяких витрат на погашення штрафу позивач не поніс. Тобто особа до адміністративної відповідальності незаконно притягнута не була. Отже, протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно позивача не передбачав для нього негативних наслідків, які могли настати лише за результатами розгляду протоколу в суді та винесенням рішення про притягнення його до адміністративної відповідальності. Постановою Селидівського міського суду Донецької області у справі № 242/6528/21, справу про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відносно ОСОБА_1 за частинами 1 та 2 статті 172-7 КУпАП закрито у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення, а відтак у ОСОБА_1 відсутнє право на відшкодування йому шкоди в розмірах і в порядку, передбачених Законом, без доведення в суді винності дій заподіювача шкоди, тому просив в задоволенні позовної заяви відмовити. (а.с.58-71)

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав позовну заяву в повному обсязі та показав, що являвся міським головою м. Селидове, Донецької області. Департаментом стратегічних розслідувань було порушено дві адміністративні справи про корупцію, а саме за ч. 1 ст. 172-7, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП України, і складено відповідні протоколи 03.12.2021. Через два тижні були передані до суду та об`єднані судом в одне провадження 02.02.2022. Притягнення до адміністративної відповідальності нашкодило йому та його репутації, як міського голови, так і в очах виборців. Його неодноразово викликали до поліції в м. Селидове, також викликалися працівники міської ради, депутати цієї ради, активісти, керівники громадських організацій для допиту в якості свідків, після допиту яких поліцією складено два протоколи та передано до суду. Працівники поліції тягнули 2,5 роки розгляд справи, викликаючи до суду багато свідків. Рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 04.10.2024 провадження закрито у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення і ця постанова набрала законної сили. Зараз він скористався правом на відшкодування моральної шкоди за незаконне притягнення до адміністративної відповідальності на підставі ст. 56 Конституції України. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.09.2019 року, міститься розрахунок мінімального розміру відшкодування моральної шкоди та просив стягнути на свою користь 352761,90 грн. моральної шкоди.

Діянням посадової особи порушені його права та законні інтереси, оскільки провадження закрито судом за відсутністю складу, тому відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.02.2020 року, його притягнуто незаконною. Було багато порушень при складанні протоколу, в суді кожен раз заявлялися нові свідки. Він є обраним міським головою, медійною особою, а складені протоколи про корупцію надали можливості його опонентам паплюжити ім`я та лити бруд більше 2,5 років та наносити шкоду його репутації та фінансам, оскільки він вимушений був сплачувати послуги адвокатам, запрошувати ЗМІ та втрачати свій час. Знаходячись на роботі його неодноразово викликали для надання пояснень, руйнуючи його звичний розпорядок дня, завдаючи йому страждань, в його житті також відбулися зміни, оскільки опоненти зазначали, що він «вор» (злодій, крадій). Також він був вимушений вживати додаткових зусиль для організації свого життя, внаслідок непорозумінь між депутатами, сварки в сім`ї. Були погрози, до медичних установ він не звертався в силу молодого віку, але постійно знаходився у дискомфорті.

Представник відповідача Департаменту стратегічних розслідувань Шевченко О.М. підтримав доводи викладені у відзиві на позовну заяву та зазначив, що Департамент здійснює моніторинг, складає протоколи про корупцію та направляє їх до суду у встановленому законом порядку, однак це не є притягненням особи до відповідальності, оскільки вина встановлюється лише судом. Два протоколи було складено в межах повноважень, тому це не свідчить, що особа незаконно була притягнута до відповідальності. В подальшому судом було встановлено відсутність складу адміністративного правопорушення. До позивача судом не було застосовано будь-якого стягнення, а складання протоколу є тільки фіксацією можливого правопорушення, виявлене працівниками поліції. Позивачем не надано належних та допустимих доказів щодо моральної шкоди, причинного зв`язку та неправомірних дій Департаменту. Працівники Департаменту діють відповідно до законодавства, при цьому порушень при складанні протоколу не було. Строк розгляду справи судом не може бути поставлений в провину Департаменту. Рішення суду було відоме та не оскаржене.

Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № 755 від 03

грудня 2021 року, складеного старшим оперуповноваженим Касьяновим О.І., Суков Руслан Михайлович, будучи депутатом Селидівської міської ради та згідно п.п. «б» ч. 1 ст. З Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом, відповідальним за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, порушуючи вимоги ст. 28, 35-1 Закону України «Про запобігання корупції» та ст. 59-1 Закону України «Про місцеві самоврядування», 18 січня 2021 року (точний час не встановлений), перебуваючи в приміщенні Селидівської міської ради Донецької області за адресою: Донецька область, м. Селидове, вул. К. Маркса, 8, не повідомив у встановленому законом порядку колегіальний орган - міську раду про наявність у нього реального конфлікту інтересів під час голосування на третьому пленарному засіданні «першої сесії Селидівської міської ради 8 скликання, про обрання ОСОБА_1 секретарем Селидівської міської ради, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-7 КУпАП. (а.с.15-21)

Також старшим оперуповноваженим управління стратегічних розслідувань в Донецькій області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України капітаном поліції Касьяновим О.І. відносно позивача ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення № 756 від 03 грудня 2021 року.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № 756 від 03

грудня 2021 року, ОСОБА_1 , будучи депутатом Селидівської міської

ради, та згідно п.п. «б» ч. 1 ст. З Закону України «Про запобігання корупції»

суб`єктом, відповідальними за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією,

порушуючи вимоги ст. 28, 35-1 Закону України «Про запобігання корупції» та ст. 59-

1 Закону України «Про місцеве самоврядування», 18 січня 2021 року (точний час не

встановлений), перебуваючи в приміщенні Селидівської міської ради Донецької

області за адресою: Донецька область, м. Селидове, вул. К. Маркса, 8, вчинив дії в

умовах реального конфлікту інтересів під час голосування на третьому пленарному

засіданні першої сесії Селидівської міської ради 8 скликання про обрання

ОСОБА_1 секретарем Селидівської міської ради, чим вчинив

адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-7 КУпАП. (а.с.22-28)

Постановою Селидівського міського суду Донецької області від 04 жовтня 2023 року по справі № 242/6528/21 справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-7, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП закрито, у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення, постанова набрала законної сили 16.10.2023р. (а.с.29-35)

Згідно статті 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, яка в силу положень статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно ст. 1173 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади АРК або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, АРК або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів

Згідно ст. 1176 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

За ч. 7 цієї ж статті встановлено, що порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом.

Відповідно до частини другої статті 1176 ЦК України право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом.

Право на відшкодування такої шкоди виникає, зокрема, у випадках закриття справи про адміністративне правопорушення, що передбачено ч. 4 ст. 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

Законом України «Про Національну поліцію» ч.3 ст. 19 встановлено, що держава відповідно до Закону відшкодовує шкоду, завдану фізичній або юридичній особі рішеннями, дією чи бездіяльністю органу або підрозділу поліції, поліцейським під час здійснення ними своїх повноважень.

У постанові Великої Палати ВС від 15 грудня 2020 року № 752/17832/14-ц визначено, що моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення стосунків з людьми, які його оточують, інших негативних наслідків морального характеру.

Компенсація моральної шкоди повинна відбуватися в будь-якому випадку її спричинення, а право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм законодавства (постанова ВП ВС від 1 вересня 2020 року у справі № 216/3521/16-ц). Така позиція відповідає практиці ЄСПЛ (рішення від 22 лютого 2005 року у справі «Новоселецький проти України» (Novoseletskiy v. Ukraine, заява № 47148/99).

Під час розгляду справи у судовому засіданні доведено, що зазначені події вплинули на звичайний спосіб життя ОСОБА_1 , який був вимушений витрачати багато часу для доведення своєї невинуватості, звертатися за правовою допомогою, витрачати кошти на її оплату і час на підготовку до судових засідань. Тому ОСОБА_1 було завдано шкоду його діловій репутації, як депутату Селидівської міської ради, що призвело до заподіяння йому моральної шкоди.

Моральна шкода виражається у різного роду душевних стражданнях, які полягають, зокрема у тому, що позивач потребував додаткових зусиль для організації свого життя, оскільки руйнувався його звичайний розпорядок дня, в житті також відбулися зміни, а саме постійне знаходження в дискомфорті, оскільки політичні опоненти зазначали, що він «вор» (злодій, крадій), а він є виборною особою місцевого самоврядування, тому це вплинуло на суспільну думку Селидівської громади стосовно нього.

Також у позовній заяві позивач ОСОБА_1 зазначає, що завдано шкоду його діловій репутації та авторитету, оскільки притягнення його за ч. 1 ст. 172-7, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП до адміністративної відповідальності, робило з нього образ корумпованого депутата міської ради, що негативно впливало на думку його виборців, мешканців Селидівської громади, тому це був значний та істотний негативний вплив на нього. У судовому засідання позивач надав скріншоти з соціальних мереж, які завірені належним чином, на яких зафіксовані негативні коментарі та дописи користувачів щодо нього.

Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) у своїй практиці, визначив чіткі критерії визначення моральної шкоди, а саме: невизначеність ситуації з результатом кримінального провадження та його фінансових наслідків, стурбованість і тривога через те, що ситуація триває довго, негативний вплив на членів сім`ї, психічне напруження, глибоке відчуття несправедливості, викликане тривалим невиконання судового рішення, розчарування, тощо.

ЄСПЛ у цих категоріях справах виходить із презумпції спричинення моральної шкоди позивачу відповідачем та обов`язку саме відповідача спростувати таку презумпцію, що узгоджується з позицією Верховного Суду, яка викладена в постанові від 04 грудня 2024 року у справі № 522/10157/20 (провадження № 61-8084св24).

В рішенні ЄСПЛ «Ю.М. Іванов проти України» (п. 65) 100. … у випадках, коли йдеться про відшкодування матеріальної шкоди, національні суди мають явно кращі можливості визначати наявність такої шкоди та її розмір, але інша ситуація - коли йдеться про моральну шкоду. Існує обґрунтована і водночас спростовна презумпція, що надмірно тривале провадження даватиме підстави для відшкодування моральної шкоди (Скордіно, пп. 203-204, та Вассерман, п. 50).

Адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту. Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання.

Отже, сама лише констатація у судовому рішенні порушення прав позивача не завжди може бути достатньою для того, щоб захист міг вважатися ефективним. Особливо якщо позивач вважає, що шкоду йому заподіяно.

Європейський суд з прав людини зауважує, термін «приватне життя» є широким поняттям, що не має вичерпного визначення, і поширюється на безліч аспектів самоідентифікації людини, наприклад, на ім`я особи та зображення, і включає в себе її фізичну та психологічну цілісність. Репутація і честь людини є частиною її самоідентифікації і психологічної цілісності, а тому також охоплюються поняттям приватне життя (BOGOMOLOVA v. RUSSIA, № 13812/09, § 51, ЄСПЛ, 20 червня 2017 року).

Таким чином, психологічне напруження, розчарування та незручності, що виникли внаслідок порушення органом держави чи місцевого самоврядування прав людини, навіть якщо вони не потягли вагомих наслідків, можуть свідчить про заподіяння їй моральної шкоди. Проте не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого.

Виходячи із загальних засад доказування, у справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органами державної влади та органами місцевого самоврядування, позивач повинен довести, які саме дії (рішення, бездіяльність) спричинили страждання чи приниження, яку саме шкоду вони заподіяли і який її розмір.

Позивач ОСОБА_1 зазначає, що саме незаконне притягнення до адміністративної відповідальності знаходиться в причинно-наслідковому зв`язку з заподіянням моральної шкоди, оскільки вона є наслідком протиправного діяння, а не будь-яких інших обставин.

При цьому слід виходити з презумпції, що порушення прав людини з боку суб`єктів владних повноважень прямо суперечить їх головним конституційним обов`язкам (ст. 3. 19 Конституції України) і завжди викликає у людини негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду.

З огляду на характер правовідносин між людиною і державою (в особі органу державної влади чи органу місцевого самоврядування), з метою забезпечення реального та ефективного захисту прав людини, у справах адміністративного судочинства саме на суб`єкта владних повноважень-відповідача покладається тягар спростування факту заподіяння моральної шкоди та доведення неадекватності (нерозумність, несправедливість) її розміру, визначеного позивачем.

Тобто, посилання представника відповідача Департаменту стратегічних розслідувань Шевченко О.М. про те, що Департамент лише здійснює моніторинг, складає протоколи про корупцію та направляє їх до суду, у встановленому законом порядку, та це не є притягненням особи до відповідальності, суд оцінює критично, оскільки обмеження певних прав особи розпочинається саме з моменту складання протоколу та його пред`явлення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Зважаючи на те, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення (пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП), за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення компетентний орган має прийняти рішення про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка у подальшому закрито судом за відсутності складу адміністративного правопорушення (реабілітуюча підстава), свідчить про неправомірність дій посадових осіб підрозділу поліції, які ініціювали та здійснили вказане провадження (складання протоколу, отримання пояснень та інше).

Такими діями особі, щодо якої здійснювалося провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності може бути завдана моральна шкода, оскільки закриття справи про адміністративне правопорушення через відсутність складу адміністративного правопорушення свідчить про те, що провадження щодо особи здійснювалося незаконно, а, крім того, відшкодування здійснюється незалежно від вини.

Щодо суб`єкта відшкодування моральної шкоди.

У частині першій статті 1174 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Велика Палата Верховного Суду у свої постанові від 27.11.2019, справа № 242/4741/16-ц зазначила, що держава бере участь у справі як відповідач через відповідні органи державної влади, зазвичай, орган, діями якого завдано шкоду. Разом з тим залучення або ж незалучення до участі у таких категоріях спорів Державної казначейської служби України чи її територіального органу не впливає на правильність визначення належного відповідача у справі.

Стосовно визначення розміру компенсації моральної шкоди, суд зазначає наступне.

Відповідно до частин другої, третьої статті 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

Законодавець визначив мінімальний розмір моральної шкоди, виходячи з установленого законодавством розміру заробітної плати на момент розгляду справи судом, за кожен місяць перебування під слідством та судом, але визначення розміру відшкодування залежить від таких чинників, як характер і обсяг страждань (фізичного болю, душевних і психічних страждань тощо), яких зазнав позивач, можливості відновлення немайнових втрат, їх тривалість, тяжкість вимушених змін у його життєвих і суспільних стосунках, ступінь зниження престижу, репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, і сама можливість такого відновлення у необхідному чи повному обсязі.

Також, оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Тобто суд має з`ясувати усі доводи позивача щодо обґрунтування ним як обставин спричинення, так і розміру моральної шкоди, дослідити надані докази, оцінити їх та визначити конкретний розмір моральної шкоди, зважаючи на засади верховенства права, вимоги розумності, виваженості і справедливості.

Такий висновок узгоджується із правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-2203цс15, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 686/23731/15-ц (провадження № 14-298цс18) та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2019 року у справі № 522/1021/16-ц (провадження № 14-136цс19).

Гроші виступають еквівалентом моральної шкоди. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновлення стану потерпілого. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту.

Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості, що узгоджується з правовою позицією, яка викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 грудня 2020 року у справі № 752/17832/14-ц.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Таким чином, законодавством визначено мінімальний розмір моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом, максимальний розмір моральної шкоди не визначено, відтак, суд, вирішуючи питання про стягнення моральної шкоди, завданої особі за час перебування під слідством чи судом, має виходити з конкретних обставин справи.

Позивач посилаючись на Закон України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», де встановлено розмір місячної мінімальної заробітної в розмірі 8000,00 грн., вважав, що перебував під слідством та судом 22 місяці та 1 день, оскільки щодо нього було складено два протоколи про адміністративні правопорушення пов`язані з корупцією, тому розмір відшкодування моральної шкоди має становити 352761,90 грн. (8000 грн. * 22 місяці 1 день = 176380,95; 8000 грн. * 22 місяці 1 день = 176380,95).

Суд звертає увагу, що постановою Селидівського міського суду Донецької області від 02 лютого 2022 року по справі № 242/6528/21 об`єднано матеріали справи про адміністративне правопорушення 242/6528/21 (провадження № 3/242/92/22) відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-7 КУпАП зі справою № 242/6529/21 (провадження № 3/242/93/21) відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, в одне провадження, та присвоєно об`єднаній справі № 242/6528/21 (номер провадження 3/242/92/22).

Тому судовий розгляд відбувався по справі № 242/6528/21 (номер провадження 3/242/92/22).

Крім того, постановою Селидівського міського суду Донецької області від 24 червня 2022 року по справі № 242/6528/21 було зупинено строк розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.172-7, ч.2 ст.172-7 КУпАП до усунення поважних причин неявки до судового засідання, до моменту відновлення такого строку постановою суду. Згідно цієї постанови суду, прокурор в судове засідання 24.06.2022 не з`явився, про час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, надав суду клопотання про зупинення строку розгляду справи, посилаючись на дію воєнного стану в Україні. Та у мотивувальній частині цієї ж постанови про зупинення розгляду справи також зазначено, що ОСОБА_1 не з`являвся до суду з поважних причин, а саме, у зв`язку з введеням в Україні воєнного стану, наявною небезпекою для його життя та здоров`я та усунення будь-яких перешкод в можливості проведення наступного судового засідання в режимі відеоконференцї, що являється поважною причиною неявки до судового засідання, суд прийшов до висновку про необхідність зупинення строку розгляду даної справи до усунення поважних причин неявки до судового засідання, до моменту відновлення такого строку постановою суду.

Будь-яких заперечень ОСОБА_2 або його захисника по справі, на клопотання прокурора про зупинення строку розгляду справи та відповідну постанову суду в загальному доступі відсутні.

Постановою Селидівського міського суду Донецької області від 09 січня 2023 року відновлено судовий розгляд справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.172-7, ч.2 ст.172-7 КУпАП.

В постанові Касаційного цивільного суду в складі Верховного Суду від 18.12.2019 у справі № 199/8734/17 вказано, що зупинення досудового розслідування, як тимчасова вимушена перерва у провадженні досудового розслідування, зумовлена обставинами, що унеможливлюють його подальше провадження, і не означає що особа перестає перебувати під слідством. Тому особа має право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених в Законі України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

Однак ця справа, яка розглядалася містила зовсім інші обставини, тому не може бути застосована в даному випадку.

Грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставини, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості. Розмір відшкодування моральної шкоди не є сталою величиною, а визначається судом у кожному конкретному випадку з урахуванням всіх обставин справи, має бути не більш аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен приводити до її збагачення, що узгоджується з постановою Верховного Суду від 23 жовтня 2024 року у справі № 293/174/23 (провадження № 61-14112св23).

Вирішуючи спір щодо відшкодування моральної шкоди, враховуючи характер заподіяної шкоди та обставини, на які послався позивач в обґрунтування розміру моральної шкоди, характер, обсяг і тривалість страждань, яких позивач зазнав у зв`язку із притягненням до адміністративної відповідальності, негативний вплив на особистість та ділову репутацію, тривалість, необхідність докласти значних додаткових зусиль для відновлення та організації життя та доведення своєї невинуватості в суді, суд вважає за можливе задовольнити позовну заяву частково, що буде відповідати принципам розумності, виваженості та справедливості.

Тобто, період часу з моменту притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності до завершення розгляду судом вказаних протоколів складав 15 місяців 15 днів, тому розмір моральної шкоди відповідно до вимог Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» становить 125714,25 грн. (15 місяців * 8000 грн. = 120000 грн.; 15 днів * 380,95 грн. = 5714,25 грн.; 120000,00 грн. + 5714,25 = 125714,25 грн.).

Частиною 1 статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст. 3, 5, 12, 258, 259, 264-265, 268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди завданої незаконним притягненням до адміністративної відповідальності задовольнити частково.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 125714 (сто двадцять п`ять тисяч сімсот чотирнадцять) гривень 25 копійок в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої незаконним притягненням до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-7, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 28.03.2025.

Суддя Л.Г. Проценко