Провадження № 2/557/95/2025
Справа № 557/651/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2025 року селище Гоща

Гощанський районний суд Рівненської області

в складі: головуючого судді Тишкуна П.В.

секретар судового засідання Гуменюк Н.П.

за участю представника позивача ОСОБА_1

представника віповідача Іванченко В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у селищі Гоща цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживача банківських послуг

ВСТАНОВИВ:

1. Суть спору.

Позивач звернувся з позовом до відповідача банківської установи - про визнання протиправним та скасування рішення, яким позивачу було відмовлено у продовженні ділових відносин та банківському обслуговуванні, та розірвано ділові відносини і договір банківського обслуговування.

2. Стислий виклад позицій учасників справи.

А. Позиція позивача.

На обгрунтування позовних вимог ОСОБА_2 зазначає, що між ним та АТ КБ «Приватбанк» було укладено договір на обслуговування рахунків та відкрито банківські рахунки.

У жовтні 2022 року, при спробі провести транзакцію коштів на своїх рахунках, він дізнався, що відповідачем було відмовлено йому у її проведенні та заблоковано відкриті на його ім`я картки (рахунки). Як з`ясувалось пізніше, вихідним листом від 15.10.2022 за № 20.1.0.0.0/7-221015/108, відповідач повідомив його про те, що на підставі ст. 15 Закону «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення», Положення про здійснення банками фінансового моніторингу, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 19.05.2020 №65 та внутрішніх документів Банку з питань фінансового моніторингу, з урахуванням результатів здійснених заходів належної перевірки, моніторингу ділових відносин та фінансових операцій, 14.10.2022 року банком було рішення про відмову від підтримання ділових відносин/відмову в обслуговуванні шляхом розірвання ділових відносин/розірвання договору у зв`язку з встановленням неприйнятно високого рівня ризику/ненадання необхідних для здійснення належної перевірки документів чи відомостей/неможливістю здійснення ідентифікації та/або верифікації; а також встановлення даних, що дають змогу встановити кінцевих бенефіціарних власників/подання недостовірної інформації подання інформації з метою введення в оману Банк. Також його було повідомлено про те, що внаслідок прийняття зазначеного рішення, за ініціативою Банку розриваються укладені договори банківського обслуговування/депозитні (вкладні) договори без перерахунку процентів на вклад (депозит) та договори, укладені з метою отримання інших банківських послуг (продуктів), що не передбачають відкриття поточних рахунків (крил кредитних договорів), та закриваються поточні/депозитні та інші рахунки після здійснення завершальних операцій за цими рахунками та про те, що починаючи з дати прийняття рішення встановлюється обмеження доступу до дистанційних систем обслуговування (Приват24) і ОСОБА_2 буде відмовлено в обслуговуванні за продуктами Банку.

З метою з`ясування обставин про дійсні причини відмови від підтримання ділових відносин/відмови в обслуговуванні шляхом розірвання ділових відносин/розірвання договору і закриття рахунків, 21.02.2024 позивач, через представника, звернувся до відповідача із запитом на інформацію, на який отримав відповідь банку від 03.03.2024 за №20.1.0.0.0/7- 240222/18330, щодо правомірності прийнятого рішення та відсутністю обов`язку для банку надавати більш детальні пояснення своїх дій. Також йому було відмовлено банком у наданні копії рішення про відмову від 14.10.2022 з додатками.

Вважає, що прийняте банком рішення про відмову від 14.10.2022 є протиправним, таким, що прийняте всупереч чинному законодавству України. Посилаючись на ст.ст. 526, 610, 629, 1066, 1074 ЦК України, Закони України «Про захист прав споживачів», «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» та рішення Верховного Суду просить позов задовольнити, визнати рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Б. Позиція відповідача.

Відповідач у відзиві на позов позовні вимоги заперечив через їхню необгрунтованість. Зазначив, що припинення співпраці з позивачем відбулося з підстав, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення», з причин ненадання клієнтом витребуваних банком, як суб`єктом первинного фінансового моніторингу, відомостей та документів.

Посилається на частину першу статті 15 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення», відповідно до якої суб`єкт первинного фінансового моніторингу зобов`язаний відмовитися від підтримання ділових відносин, у тому числі шляхом розірвання ділових відносин, закриття рахунка у разі встановлення клієнту неприйнятно високого ризику або ненадання клієнтом необхідних для здійснення належної перевірки клієнта документів чи відомостей.

Зазначає, що згідно із ч. 3 ст. 12 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» Суб`єкт первинного фінансового моніторингу зобов`язаний, наскільки це можливо, проводити аналіз та вивчення підстав і цілей усіх фінансових операцій, що відповідають хоча б одній із таких ознак: є складними фінансовими операціями; є незвично великими фінансовими операціями; проведені у незвичний спосіб; не мають очевидної економічної чи законної мети.

Вказує, що за змістом п. 3 ч. 2 ст. 1075 ЦК України банк має право вимагати розірвання договору банківського рахунка у випадках, передбачених законодавством, що регулює відносини у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення.

Стверджує, що 30.08.2022 направив клієнту запит щодо фінансових операцій клієнтів та відомостей про їх учасників, про джерела коштів, пов`язаних з фінансовими операціями тощо.

З огляду на те, що позивач не надав на запит банку вищезазначені відомості, банком на підставі ст. 61 Положення про здійснення банками фінансового моніторингу було встановлено неприйнятно високий ризик ділових відносин і прийнято рішення про їх припинення.

За таких обставин відповідач вважає позовні вимоги безпідставними і просить відмовити у їх задоволенні.

3. Процесуальні дії у справі та заяви сторін.

Ухвалою від 19 квітня 2024 року позовну заяву залишено без руху, надано строк на усунення недоліків.

Ухвалою від 06 травня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження по справі та постановлено розгляд справи проводити в спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін.

06 червня 2024 року від відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву.

12 червня 2024 року від представника позивача на адресу суду через систему «Електронний суд» надійшла відповідь на відзив на позовну заяву.

Ухвалою від 12 червня 2024 року відкладено розгляд справи, явку представника відповідача в судове засідання для надання пояснень визнано обов`язковою.

Ухвалою від 13 червня 2024 року судом частково задоволено заяву представника відповідача про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

Ухвалою від 05 серпня 2024 року судом задоволено заяву представника відповідача про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

Ухвалою від 07 серпня 2024 року судом закрито провадження у справі.

Постановою Рівненського апеляційного суду від 29 жовтня 2024 року скасовано ухвалу про закриття провадження у справі, направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою від 18 листопада 2024 року справу прийнято до розгляду, призначено судове засідання на 10 грудня 2024 року.

Ухвалою від 25 листопада 2024 року судом частково задоволено заяву представника відповідача про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

Судові засідання 10 грудня 2024 року та 14 січня 2025 року відкладено, призначено судовий розгляд на 06 лютого 2025 року.

По завершенню судового розгляду 06 лютого 2025 року суд вийшов до нарадчої кімнати, після повернення з якої оголосив вступну та резолютивну частини рішення про задоволення позову.

4. Пояснення учасників справи.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав у повному обсягу. Пояснив, що позивач відкривав рахунки у банку як для здійснення підприємницької діяльності, так і для забезпечення своїх птреб, як громадянина.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечила з огляду на його безпідставність з підстав, наведених у відзиві на позов. Додатково наголосила, що причиною встановлення неприйнятно високого ризику ділових відносин позивачу стало ненадання ним документів на запит банку.

5. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин.

Між ОСОБА_2 та АТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір на обслуговування банківських рахунків, відкрито банківські рахунки:

НОМЕР_1 - UAH;

НОМЕР_2 №7015 IBANUA6960212-UAH;

SAMDNWFD000 №4725 IBANUA3154725 -

USD;

SAMDNWFC8 №594544 - UAH;

SAMDNWFC2 №836621 IBAN

НОМЕР_3 - UAH;

SAMDNWFC4 №121912 IBAN

НОМЕР_4

SAMDN3746 №728218980 - UAH;

SAMDN1906 №822902 UAН;

SAMDNWFC2 №251955 IBANUA1436444-UAH.

14.10.2022 АТ КБ «Приватбанк» прийняло рішення про відмову від підтримання ділових відносин/відмову в обслуговуванні шляхом розірвання ділових відносин/розірвання договору і закриття рахунку із клієнтом ОСОБА_2 .

Листом № 20.1.0.0.0/7-221015/108 від 15.10.2022 АТ КБ «Приватбанк» повідомило ОСОБА_2 про відмову від підтримання ділових відносин/відмову в обслуговуванні шляхом розірвання ділових відносин/розірвання договору і закриття рахунку.

6. Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права.

Відповідно до положень частин 1-2 ст. 16 ЦК України Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до с. 252 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Згідно з ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов`язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом.

За змістом п. 3 ч. 2 ст. 1075 ЦК України банк має право вимагати розірвання договору банківського рахунка у випадках, передбачених законодавством, що регулює відносини у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» суб`єктами первинного фінансового моніторингу є банки.

У відповідності до ч. 6 ст. 11 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» суб`єкт первинного фінансового моніторингу має право витребувати, а клієнт, представник клієнта зобов`язані подати інформацію (офіційні документи), необхідну (необхідні) для здійснення належної перевірки, а також для виконання таким суб`єктом первинного фінансового моніторингу інших вимог законодавства у сфері запобігання та протидії.

Згідно із ч. 1 ст. 12 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» суб`єкт первинного фінансового моніторингу зобов`язаний здійснювати посилені заходи належної перевірки щодо клієнтів, ризик ділових відносин з якими (ризик фінансової операції без встановлення ділових відносин яких) є високим.

Відповідно до п. п. 2, 3 розділу ІІ «Критеріїв ризику легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансування тероризму та фінансування розповсюдження зброї масового знищення» затверджених наказом Міністерства фінансів України від 8 липня 2017 року № 584 (далі - Критерії), суб`єкт самостійно визначає та відображає у внутрішніх документах з питань фінансового моніторингу метод та порядок оцінки ризику з урахуванням вимог та рекомендацій, визначених суб`єктом державного фінансового моніторингу, що здійснює державне регулювання та нагляд за діяльністю відповідного суб`єкта. Суб`єкт періодично переглядає власні критерії ризику, а також заходи з управління ризиками з метою їх актуалізації та врахування змін, які відбулися в діяльності самого суб`єкта та в законодавстві у сфері протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення.

У п. 1 розділу VІ Критеріїв передбачено, що критерії ризику для фінансових операцій, які можуть мати ризик легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансування тероризму та фінансування розповсюдження зброї масового знищення, визначені у додатку 2 до цих Критеріїв. Суб`єкт самостійно може визначати додаткові критерії ризику для фінансових операцій з урахуванням вимог та рекомендацій, визначених суб`єктом державного фінансового моніторингу, що здійснює державне регулювання та нагляд за діяльністю відповідного суб`єкта. У разі виявлення суб`єктом фінансової операції, яка може мати ризик легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансування тероризму та фінансування розповсюдження зброї масового знищення, суб`єкт вживає всіх необхідних заходів для з`ясування, чи підлягає така фінансова операція внутрішньому фінансовому моніторингу. Суб`єкт самостійно визначає, які критерії ризику (крім критеріїв, передбачених Законом, нормативно-правовими актами відповідного суб`єкта державного фінансового моніторингу) використовуються ним під час встановлення ділових (договірних) відносин, а які - у процесі подальшого обслуговування клієнтів з урахуванням вимог та рекомендацій, визначених суб`єктом державного фінансового моніторингу, що здійснює державне регулювання та нагляд за діяльністю відповідного суб`єкта.

Пунктом 2 Додатку №2 Критеріїв передбачає, що критерії ризику для фінансових операцій, які можуть мати ризик легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансування тероризму та фінансування розповсюдження зброї масового знищення для суб`єктів, крім банків, при наданні клієнту будь-яких послуг, зокрема, у випадках очевидної невідповідності вхідних/вихідних платежів дійсному призначенню платежу.

Частиною 1 ст. 15 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» (абз. 3) передбачено, що суб`єкт первинного фінансового моніторингу зобов`язаний відмовитися від встановлення (підтримання) ділових відносин/відмовити клієнту у відкритті рахунка (обслуговуванні), у тому числі шляхом розірвання ділових відносин, закриття рахунка/відмовитися від проведення фінансової операції у разі встановлення клієнту неприйнятно високого ризику або ненадання клієнтом необхідних для здійснення належної перевірки клієнта документів чи відомостей.

Правовий аналіз вказаних норм вказує на те, що приписи ст. 15 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» наділяють банк правом відмовитися в односторонньому порядку від ділових відносин з клієнтами з неприйнятно високим ризиком, в тому числі, шляхом розірвання договорів, до чого власне і відсилає п. 3 ч. 2 ст. 1075 ЦК України.

Однак, Верховний Суд неодноразово зазначав, що право банку як суб`єкта первинного фінансового моніторингу відмовитися від договірних відносин шляхом розірвання договору банківського рахунка з підстав встановлення клієнту неприйнятно високого ризику за результатами оцінки чи переоцінки ризику не є необмеженим. Судам необхідно в кожному випадку, виходячи з встановлених обставин справи, досліджувати підстави та обґрунтованість встановлення клієнту такої категорії ризику.

Аналогічна позиція викладалася Верховним Судом у постановах, зокрема від 05.03.2020 у справі №910/7161/19, від 29.04.2020 у справі № 910/3245/19, від 25.04.2019 у справі №910/1555/18, від 16.10.2018 у справі №910/21320/17 та інші.

Як зазначив відповідач у своєму відзиві та підтвердив представник відповідача у судовому засіданні, підставою для встановлення позивачу невиправдано високого ризику та припинення з ним ділових відносин стало ненадання позивачем станом на 14.10.2022 на запит банку від 30.08.2022 вих № 20.1.0.0.0/7-220830/27426 пояснень і підтверджуючих документів в обгрунтування підстав, на яких здійснювалися операції за період з 01.10.2022 по рахунках та картках, відкритих на ім`я клієнта, як фізичною особою-підприємцем, так і фізичною особою.

Така ж підстава для припинення відносин зазначена у висновку № Е. 17.U/0/0/4-7597574 від 14.10.2022, доданому відповідачем до відзиву на позов.

Разом з тим, відповідачем не надано суду доказів надсилання ОСОБА_2 вказаного запиту № 20.1.0.0.0/7-220830/27426. Представник відповідача на запитання суду не змогла підтвердити наявність у відповідача таких доказів, клопотання про надання можливості їх представлення суду не заявляла.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст. 81 ЦПК України).

Таким чином, відповідач як сторона по справі, зобов`язаний довести ті обставини, на які він посилається як на правову підставу своїх заперечень, зокрема, щодо виникнення підстав для припинення ділових відносин, подавши суду належні і допустимі докази, оскільки обов`язок подання доказів покладається на сторін.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, тому подання позивачем доказів на підтвердження наведених вище обставин є обов`язковим, оскільки в цій частині між позивачем та відповідачем виник спір про право, і такі докази матимуть значення для ухвалення рішення у справі.

За таких обставин суд вважає недоведеним факт отримання позивачем вимоги про надання пояснень та підтверджуючих документів, більш того, недоведеним є і сам факт надсилання такої вимоги відповідачем позивачу.

Приймаючи до уваги, що відповідачем не доведено належними доказами у справі факт надсилання позивачу запиту, ненадання відповіді на який відповідач використав як підставу для ухвалення оспорюваного рішення, суд вважає, що таке рішення є необгрунтованим та незаконним, а тому підлягає до скасування, а позов підлягає задоволенню.

7. Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги задоволено повністю, то судові витрати у виді судового збору в сумі 1211,20 грн. підлягають стягненню з відповідача.

Підстави для негайного виконання рішення відсутні.

Заходи забезпечення позову по даній цивільній справі не застосовувалися.

Керуючись статтями 12, 13, 89, 141-142, 206, 259, 263-265, 268, 273, 354, 430 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» від 14 жовтня 2022 року про відмову від підтримання ділових відносин/відмову в обслуговуванні шляхом розірвання ділових відносин/розірвання договору.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_2 1211 (одну тисячу двісті одинадцять) грн. 20 коп. сплаченого ним судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», , місцезнаходження юридичної особи: 01001, м. Київ вул. Грушевського, 1Д.

Повне рішення складено 27.03.2025.

С у д д я П.В. Тишкун