Справа №: 343/1393/20
Провадження №: 2/343/126/25
У Х В А Л А

26 березня 2025 року м. Долина

Долинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Тураша В. А.,

секретаря Лукань О.З.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Долинського районного суду справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором позики, суд-

В С Т А Н О В И В:

06.11.2024 до Долинського районного суду Івано-Франківської області з Івано-Франківського апеляційного суду поступила справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором позики для продовження розгляду (а.с.42 т.2).

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.11.2024 цивільна справа № 343/1393/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором позики передана на розгляд судді Турашу В.А. (а.с.44 т.2).

Ухвалою судді Долинського районного суду Івано-Франківської області від 08.11.2024, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 343/1393/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором позики. Призначено підготовче судове засідання (а.с.56 т.2).

Ухвалою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 09.12.2024, закрито підготовче провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором позики та призначено справу до судового розгляду по суті. В судове засідання викликано сторони (а.с.69 т.2).

Ухвалою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 28.01.2025, залучено до участі у цивільній справі № 343/1393/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором позики, третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ) (а.с.96 т.2).

14.02.2025 позивач ОСОБА_1 та представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Вовк В.В. подали до суду заяву про укладення мирової угоди (а.с.103 т.2) та саму мирову угоду, яка укладена між сторонами по справі, згідно якої сторони дійшли згоди про таке:

1.Сторони визнають, що на дату підписання цієї Мирової угоди борг відповідача ОСОБА_2 , позивачу ОСОБА_1 , по розписці від 12.01.2018 становить 19500 доларів США що відповідно до обмінного курсу на час подання позову становить 536250 гривень.

2. Сторони визнають та підтверджують що відповідно до нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 26.03.2015 року між продавцем ТзОВ «Аркан» та ОСОБА_2 , та інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_2 на праві власності належить будівля підстанції площею 50,4 кв. м. (86/1000 від частки майнового комплексу), що знаходиться по адресу, АДРЕСА_2 , орієнтовною вартістю 69000 грн (Шістдесят дев`ять тисяч гривень), та відповідно до даних з Витягу № 6105318 про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого 30.12.2004 року, ОСОБА_2 належить на праві власності майновий комплекс розміщений в АДРЕСА_3 , орієнтовною вартістю 100.000 грн (Сто тисяч грн). Загальна вартість майна становить 169000 гривень. Вказане майно на умовах мирової угоди переходить з власності ОСОБА_2 у власність ОСОБА_1 .

3. Керуючись принципом взаємних уступок, сторони домовилися, що передача у власність позивачу ОСОБА_1 , вказаних у п. 2 об`єктів нерухомості від відповідача ОСОБА_2 , буде вважатися повним погашенням боргу за даним договором позики, а тому за взаємною згодою оцінили будівлю підстанції площею 50,4 кв. м. (86/1000 від частки майнового комплексу), що знаходиться по адресу, АДРЕСА_2 , на суму 169000 грн, майновий комплекс розміщений в АДРЕСА_3 , на суму 367250 ґрн. Сторони погодились, що загальна вартість нерухомого майна становить 536250 гривень, що дорівнює сумі позики відображеної в позові.

4. ОСОБА_2 , в день підписання цієї Мирової угоди зобов`язується передати ОСОБА_1 , всі наявні у нього документи, котрі стосуються вказаного майна, а також передати ключі від усіх замків у вказаних приміщеннях.

5.Підписанням цієї Мирової угоди ОСОБА_1 і ОСОБА_2 стверджують, що вони не мають жодних претензій один до одного з приводу виконання договору позики та підтверджують перехід права власності на нерухоме майно визначене в п. 2 вказаної мирової угоди від ОСОБА_2 , до ОСОБА_1 . З часу набрання законної сили ухвали Долинського районного суду про визнання цієї мирової угоди, ОСОБА_2 , втрачає всі майнові та немайнові права щодо нерухомого майна визначеного в п. 2 вказаної угоди.

6. Сторони зобов`язуються не перешкоджати одна одній у належному виконанні умов цієї Мирової угоди.

7.Сторони підтверджують своє розуміння того, що ця Мирова угода укладена ними у відповідності до ст. 207 Цивільного процесуального Кодексу України - з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обов`язків Сторін що стосується майна та немайнових активів що можуть належати ОСОБА_2 , і не можуть відноситись до будь-якої іншої (третьої) сторони.

8.Наслідки закриття провадження в справі № 343/1393/20 передбачені ст. 256 ЦПК України Сторонам відомі.

9. Ця Мирова угода набирає чинності з моменту її затвердження судом і діє до повного виконання зобов`язання, передбаченого цією Мировою угодою. Витрати по справі сторони несуть кожен особисто та не мають претензій одна до одної.

Ухвала Долинського районного суду по справі № 343/1393/20 про затвердження цієї Мирової угоди є підставою для вчинення ОСОБА_4 , дій, пов`язаних з процедурою управління, користування та розпорядження вказаним майном, а також державної реєстрації права власності на вказане майно на його ім`я.

10.Ухвала Долинського районного суду по справі 343/1393/20 про затвердження цієї Мирової угоди є виконавчим документом згідно з пунктом 2 частини другої статті 17 Закону України «Про виконавче провадження».

11.Ця Мирова угода складена в трьох однакових примірниках, по одному для кожної із Сторін і для Долинського районного суду Івано-Франківської області. Ця Мирова угода набуває законної сили після її затвердження Долинським районним судом (а.с.104 т.2).

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Івашків В.М. ( ордер серії АТ №1086442 а.с.65 т.2) та представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Вовк В.В.( ордер серії АТ №1091632 а.с.90 т.2), підтвердили, що вказані умови угоди їм цілком зрозумілі та підписані сторонами без будь-яких сумнівів та заперечень, без будь-якого тиску. Наслідки закриття провадження по справі сторонам відомі. Просили угоду затвердити та провадження по справі закрити.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_3 , в судове засідання призначене на 26.03.2025 не з`явився, хоч про дату, час та місце слухання справи був повідомлений у встановленому Законом порядку, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.136 т.2) . В Долинський районний суд 27.02.2025 поступило заперечення щодо укладення мирової угоди, в якому ОСОБА_3 зазначив, що ним раніше пред`явлено позов до ОСОБА_2 про стягнення коштів, про що Долинським районним судом Івано-Франківської області у справі №343/1984/19 винесено ухвалу від 06.11.2019,відповідно до якої накладено арешт на нерухоме майно, яке належить на праві приватної власності відповідачу ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителю АДРЕСА_4 , ІПН № НОМЕР_1 .

В межах цивільної справи № 343/1984/19 ним подану заяву про збільшення позовних вимог, відповідно до якої він просить суд стягнути з ОСОБА_5 в його користь кошти, в розмірі 15800 доларів США та 3 % річних за період з 31 грудня 2016 року по 10 жовтня 2024 року, в розмірі 3688,40 доларів США, а також понесені судові витрати у вигляді судового збору, витрат на професійну правничу допомогу, в розмірі 20000 грн.та витрати з оплати розрахунку інфляційних витрат ФОП ОСОБА_6 , в розмірі 1800 грн.

Зараз провадження у справі №343/1984/19 зупинено, оскільки представником ОСОБА_2 - адвокатом Вовк В.В. заявлено клопотання про призначення по справі судово-технічної експертизи, таке клопотання відповідно до ухвали Долинського районного суду Івано- Франківської області від 04.12.2024 року задоволено, та призначено судово-технічну експертизу документів.

Тому твердження викладені у заяві про затвердження мирової угоди щодо того, що даною мировою угодою не зачіпаються інтереси третіх осіб, не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки зачіпають його права та інтереси, оскільки судом вжито заходи забезпечення позову і у випадку задоволення його позову і можливого уникнення відповідачем добровільного виконання рішення суду про стягнення боргу, належним ОСОБА_2 майном може бути забезпечено виконання рішення суду про стягнення боргу в його користь. Просить суд відмовити в задоволенні заяви про затвердження мирової угоди від 14.02.2025 у справі №343/1393/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором позики (а.с.112-113 т.2).

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_3 - адвокат Карпова О.В. ( ордер серії ВС №1281701 а.с.137 т.2) заперечила щодо затвердження мирової угоди, яка укладена між позивачем ОСОБА_1 та представником відповідача ОСОБА_2 -адвокатом Вовк В.В., вважає що вона зачіпає інтереси третьої особи - ОСОБА_3 , яким раніше пред`явлено позов до ОСОБА_2 про стягнення коштів, про що Долинським районним судом Івано-Франківської області у справі №343/1984/19 винесено ухвалу від 06.11.2019,відповідно до якої накладено арешт на нерухоме майно, яке належить на праві приватної власності відповідачу ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителю АДРЕСА_4 , ІПН № НОМЕР_1 . На даний час справа перебуває на розгляді в Долинському районному суді та призначена до слухання на 01.04.2025.

Вислухавши учасників процесу, які з`явилися в судове засідання , вивчивши заперечення щодо задоволення заяви про укладення мирової угоди, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши текст мирової угоди, суд дійшов наступного висновку:

Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 7 ст. 49 ЦПК України, сторони можуть укласти мирову угоду на будь-якій стадії цивільного процесу.

У відповідності до положень ч.ч. 1-4 ст. 207 ЦПК України, мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб. Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу. Укладена сторонами мирова угода затверджується ухвалою суду, в резолютивній частині якої зазначаються умови угоди. Затверджуючи мирову угоду, суд цією ухвалою одночасно закриває провадження у справі.

Згідно з ч.5 ст. 207 ЦПК України , суд постановляє ухвалу про відмову у затвердженні мирової угоди і продовжує судовий розгляд, якщо: умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб, є не виконуваними; або одну із сторін мирової угоди представляє її законний представник, дії якого суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Виходячи зі змісту ст. 207 ЦПК України, обов`язковою умовою затвердження судом мирової угоди є її відповідність вимогам закону і відсутність порушення прав чи законних інтересів третіх осіб. Йдеться про дотримання як вимог, передбачених процесуальних законодавством, так і вимог, які випливають з цивільного законодавства.

Відповідність змісту мирової угоди вимогам матеріального закону передбачає, зокрема, аналіз об`єкта мирової угоди - майна, яким за умовами мирової угоди розпоряджаються її суб`єкти. Для того, щоб з`ясувати, що мирова угода не порушує права та законні інтереси інших осіб, суд повинен встановити, що:

1) майно, яке передається за мировою угодою, не вилучено з обігу і не обмежено в обігу;

2) учасники мирової угоди мають право розпоряджатися цим майном, що підтверджується правовстановлюючими документами;

3) майно, яке передається за мировою угодою, не перебуває під арештом і щодо нього відсутній спір з іншими особами.

Визнанням мирової угоди суд засвідчує відповідність умов цієї угоди вимогам закону та дотримання балансу законних прав та інтересів сторін, дотримання вимог (принципу) справедливості судового рішення у спосіб визначений в умовах мирової угоди.

Цивільним процесуальним законом покладено на суд обов`язок під час визнання мирової угоди перевірити, чи не суперечать умови мирової угоди закону, чи не порушують такі умови права, свободи та інтереси інших осіб, чи не суперечать дії законного представника однієї із сторін мирової угоди інтересам особи, яку він представляє, чи мають представники сторін відповідні повноваження на укладення мирової угоди та роз`яснити сторонам наслідки визнання мирової угоди.

Умови мирової угоди мають бути викладені чітко та недвозначно з тим, щоб не виникало неясності спорів з приводу її змісту під час виконання. Суд не затверджує мирову угоду, якщо вона не відповідає закону, або за своїм змістом вона є такою, що не може бути виконана у відповідності з її умовами, або якщо така угода остаточно не вирішує спору чи може призвести до виникнення нового спору.

Таким чином, вирішуючи питання про затвердження мирової угоди, суд має врахувати, що умови мирової угоди не можуть суперечити закону, а також брати до уваги інтереси не тільки позивача та відповідача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із таким затвердженням.

Аргументуючи свої заперечення щодо укладеної мирової угоди ОСОБА_3 зазначає що твердження викладені у заяві про затвердження мирової угоди щодо того, що даною мировою угодою не порушуються права та не зачіпаються інтереси третіх осіб ,не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки зачіпають його права та інтереси, адже судом вжито заходи забезпечення по його позову до відповідача ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики і у випадку задоволення його позову і можливого уникнення відповідачем добровільного виконання рішення суду про стягнення боргу, належним ОСОБА_2 майном може бути забезпечено виконання рішення суду про стягнення боргу в його користь.

В судовому засіданні встановлено, що в провадженні Долинського районного суду Івано-Франківської області перебуває цивільна справа № 343/1984/19, провадження №: 2/343/733/24 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договору позики недійсним.

Ухвалою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 06.11.2019 заяву представника позивача адвоката Бенцака Олега Павловича про забезпечення позову задоволено частково.

Накладено арешт на нерухоме майно, яке належить на праві приватної власності відповідачу ОСОБА_2 , на суму, що не перевищує ціни позову - 588 049,83 грн.

ОСОБА_3 при обґрунтуванні порушення умовами мирової угоди його прав зазначив, що у випадку задоволення його позову і можливого уникнення відповідачем добровільного виконання рішення суду про стягнення боргу, належним ОСОБА_2 майном може бути забезпечено виконання рішення суду про стягнення боргу в його користь.

Аналізуючи обставини справи, суд виходить з того, що приватно-правовий інструментарій (зокрема, затвердження мирової угоди) не повинен використовуватися учасниками цивільного обороту для уникнення чи унеможливлення сплати боргу боржником або виконання судового рішення про стягнення боргу.

Так, по своїй суті застосування конструкції мирової угоди всупереч її призначенню та/або на шкоду кредитору є нерозумним та недопустимим. При цьому, у разі використання приватно-правового інструментарію всупереч його призначенню та/або на шкоду кредитору, а саме для уникнення сплати боргу боржником або виконання судового рішення про стягнення боргу, судове рішення стосується прав та/або інтересів кредитора.

Отже, фактично подана на затвердження 14.02.2025 мирова угода укладена між позивачем ОСОБА_1 та представником відповідача ОСОБА_2 - адвокатом Вовк В.В. ,має ознаки визнання позову, її зміст суперечить визначенню мирової угоди. Як наслідок, за таких обставин не можуть застосовуватися правила закриття провадження, а лише вирішення спору по суті.

Таким чином встановлено, що майно, яке є предметом мирової угоди, також є предметом забезпечення позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення грошової суми.

Відтак, умови мирової угоди, запропоновані сторонами (позивачем та передставником відповідача) порушують права та охоронювані законом інтереси третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ОСОБА_3

Крім того, вирішуючи питання щодо затвердження мирової угоди, суд має з`ясувати чи не суперечать умови мирової угоди вимогам закону.

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_2 коштів за договором позики-розписки від 12.01.2018 у суму 19500 доларів США, що еквівалентно 536250 грн.

В той же час, згідно мирової угоди задоволення позову здійснюється шляхом передачі у власність позивачу ОСОБА_1 , вказаних у п.2 об`єктів нерухомості від відповідача ОСОБА_2 .

ОСОБА_2 , в день підписання цієї мирової угоди зобов`язується передати ОСОБА_1 , всі наявні у нього документи, які стосуються вказаного майна, а також передати ключі від усіх замків у вказаних приміщеннях.

Підписанням цієї мирової угоди ОСОБА_1 і представник ОСОБА_2 стверджують, що вони не мають жодних претензій один до одного з приводу виконання договору позики та підтверджують перехід права власності на нерухоме майно визначене в п.2 вказаної мирової угоди від ОСОБА_2 , до ОСОБА_1 . З часу набрання законної сили ухвали Долинського районного суду про визнання цієї мирової угоди, ОСОБА_2 , втрачає всі майнові та немайнові права щодо нерухомого майна визначеного в п.2 вказаної угоди.

Тобто, сторони фактично просять передати право власності на нерухоме майно позивачу.

Разом з цим, сторонами не враховано, що мирова угода не є правочином, який вчиняється за загальними правилами цивільного законодавства.

Набуття права власності врегульовано главою 24 ЦК України, а припинення такого - главою 25 ЦК України.

Відтак, умови мирової угоди, запропоновані сторонами, суперечать закону, так як фактично, за умовою мирової угоди, суд має визнати за позивачем право власності на нерухоме майно, що в свою чергу не відповідає вимогам Цивільного кодексу України.

При вирішенні питання щодо визнання мирової угоди суд звертає увагу сторін, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд при здійсненні судочинства не може підміняти собою інші органи, зокрема органи, які вчиняють нотаріальні дії, здійснюють державну реєстрацію, а судові рішення не можуть підміняти посвідчення правочинів, зокрема щодо переходу права власності на нерухоме майно.

Суд, надавши правову оцінку умовам мирової угоди, вважає, що положення мирової угоди суперечать вимогам чинного законодавства та приходить до висновку, що заява про затвердження мирової угоди не підлягає задоволенню, оскільки умови мирової угоди, яка укладена між сторонами: позивачем ОСОБА_1 та представником відповідача ОСОБА_2 -адвокатом Вовк В.В., суперечать діючому законодавству, порушують права та охоронювані законом інтереси інших осіб .

З урахуванням викладених обставин, суд вважає за необхідне у затвердженні мирової угоди, укладеної між позивачем ОСОБА_1 та представником відповідача ОСОБА_2 адвокатом Вовк В.В. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором позики, відмовити та продовжити судовий розгляд.

Керуючись ст.ст. 49, 207, 208, 259, 260 ЦПК України, суд-

П О С Т А Н О В И В:

В затвердженні мирової угоди у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором позики - відмовити.

Продовжити судовий розгляд у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором позики.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено 31.03.2025

Суддя: В.Тураш.