Справа № 545/1024/25
Провадження № 2-з/545/8/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.04.2025 року Полтавський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Потетій А.Г.,

при секретарі Мамишевій А.Е.

розглянувши матеріали заяви представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Шайхаєвої Олени Мустафаївни про забезпечення позову,-

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла заява представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Шайхаєвої Олени Мустафаївни про забезпечення позову. Просить суд зупинити стягнення у виконавчому провадженні №77649378 від 28.03.2025 року, яке здійснюється на підставі виконавчого листа №545/4347/23 від 20.02.2025 року Полтавського районного суду, яке відкрито Приватним виконавцем виконавчого округу Полтавської області Гуріною Тетяною Вікторівною.

В обґрунтування заяви зазначила, що рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 19.08.2024 року у справі №545/4347/23 задоволено позовні вимоги позивача ОСОБА_2 та стягнуто з ОСОБА_1 (відповідача) борг за договором позики в розмірі 438 823, 20 грн. та 10 000 грн. витрат на правову допомогу, всього - 448 823,20 грн.

Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області по справі №545/883/23 від 28.07.2023 року, яке набрало законної сили 28.08.2023 року визначено право власності за ОСОБА_3 (колишній чоловік) на частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 69 м.кв., житловою площею 32,3 м.кв. в порядку поділу майна подружжя спільно придбаного в шлюбі.

Судом в межах вищевказаного позовного провадження (справа №545/883/23 від 28.07.2023 року) було встановлено всі обставини, на які в позові послався позивач та вони доводяться належними доказами, а саме : сторони по справі перебувати у зареєстрованому шлюбі з 02.10.2012 по 07.03.2023. В період шлюбу за спільні кошти сторони придбати квартиру за адресою: АДРЕСА_1 згідно договору купівлі-продажу від 03.07.2018, але право власності оформили на ім`я відповідачки ОСОБА_1 . Кошти, які відповідачка брала в борг у матері позивача - ОСОБА_3 , згідно свідчень останньої, то кошти давала в борг ОСОБА_2 (колишня свекруха) на придбання ними квартири як для подружжя та їхнього там проживання як сім`ї.

ОСОБА_2 , яка була допитана в якості свідка по справі №545/883/23 від 28.07.2023 року, яка є матір`ю позивача, суду пояснила, що спірну квартиру її син та невістка придбавали разом для їх сім`ї, бо їм було далеко добиратися на її пропозицію, для цього вона давала кошти їм в борг, а розписку писала ОСОБА_1 .

Борговою розпискою від 02.07.2018 року ОСОБА_1 вказує, що грошові кошти отримано за спільно придбане майно.

Враховуючи вищевикладене вважаємо неправомірним покладення на ОСОБА_1 обов`язку виплати боргового зобов`язання в розмірі 12 000 дол., так як ОСОБА_3 , який являється колишнім чоловіком позивачки, встановлено право власності на 1/2 частку квартири, на придбання якої було витрачено грошові кошти надані кредитором ОСОБА_2 .

Предмет позову: визнати спільним сумісним зобов`язанням борг в розмірі 12 000 дол. (438 823, 20 грн.), який ОСОБА_1 отримала за борговою розпискою на придбання з ОСОБА_3 (колишнім чоловіком) спільного майна. Обґрунтування необхідності забезпечення позову та захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності:

Стосовно ОСОБА_1 (позивачка) відкрито виконавче провадження №77649378 від 28.03.2025 року, на підставі виконавчого листа №545/4347/23 від 20.02.2025 року виданого Полтавським районним судом. У матеріалах виконавчого провадження №77649378 були наявні й інші постанови, що були прийняті приватним виконавцем, та спрямовані на примусове виконання виконавчого напису, який оскаржується позивачем. Оскільки по справі №545/1024/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 позивач просить визнати боргове зобов`язання спільним сумісним зобов`язанням, вважаємо за необхідне забезпечити позов шляхом зупинення стягнення, яке здійснюється на підставі виконавчого провадження №77649378 від 28.03.2025 року, яке відкрито Приватним виконавцем виконавчого округу Полтавської області Гуріною Тетяною Вікторівною.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Дослідивши матеріали заяви про забезпечення позову, суд доходить до такого.

Відповідно до статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

При цьому цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути ухвалено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Тобто, законодавець вказує лише на можливість, а не обов`язок суду забезпечити позов, при чому відповідно до вимог законодавства це можливо за умови, що з матеріалів справи чи самої заяви про забезпечення позову вбачається, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до роз`яснень викладених в п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 17.10.2018 року по справі №183/5864/17-ц достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Отже, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Позивач звернувся з позовом до ОСОБА_3 про визнання боргового зобов"язання спільним сумісним зобов"язанням.

Провадження у справі було відкрито.

31.03.2025 року до суду надійшла заява представника позивача про забезпечення позову з проханням зупинити стягнення у виконавчому провадженні №77649378 від 28.03.2025 року, яке здійснюється на підставі виконавчого листа №545/4347/23 від 20.02.2025 року Полтавського районного суду, яке відкрито Приватним виконавцем виконавчого округу Полтавської області Гуріною Тетяною Вікторівною.

Тобто, на виконанні у приватного виконавця Гуріної Т.В. перебуває виконавче провадження ВП №77649378 від 28.03.2025 рокуз примусового виконання рішення суду на підставі якого видано виконавчий лист №545/4347/23 від 20.02.2025 року.

Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 19.08.2024 року у справі №545/4347/23 задоволено позовні вимоги позивача ОСОБА_2 та стягнуто з ОСОБА_1 (відповідача) борг за договором позики в розмірі 438 823, 20 грн. та 10 000 грн. витрат на правову допомогу, всього - 448 823,20 грн.

Дослідивши подану заяву, з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, суд дійшов переконання, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню, оскільки заявником не обґрунтовано, яким саме чином незабезпечення позову може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про вчинення третьою особою дій, спрямованих на ускладнення чи унеможливлення виконання майбутнього рішення суду, не додано доказів на підтвердження наявності реальної небезпеки, за якої невжиття заходів забезпечення позову може призвести до утруднення, або навіть неможливості у майбутньому виконати рішення суду, представником позивача не підтверджено жодним доказом наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування забезпечення позову, не надано доказів, які можуть свідчити про вчинення саме третьою особою дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, не обґрунтована відповідність застосування обраного позивачем виду забезпечення позову. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви. Також суд звертає увагу на ту обставину, що виконавче провадження відкрито за рішенням суду яке набрало законної сили і в справі де позивачка за даною справою приймала участь будучи відповідачем.

Таким чином, дана заява є не доведеною.

Керуючись ст.ст. 149-153 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

В задоволенні заяви ОСОБА_1 - адвоката Шайхаєвої Олени Мустафаївни про забезпечення позовушляхом зупинення стягнення у виконавчому провадженні №77649378 від 28.03.2025 року, яке здійснюється на підставі виконавчого листа №545/4347/23 від 20.02.2025 року Полтавського районного суду, яке відкрито Приватним виконавцем виконавчого округу Полтавської області Гуріною Тетяною Вікторівною відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу

Суддя: А. Г. Потетій