Справа № 212/5429/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2025 року м. Кривий Ріг

Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

суддя - Ведяшкіна Ю.В.,

секретар судового засідання - Розинько К.А.

у цивільній справі № 212/5429/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, спричинених дорожньо транспортною пригодою.

В судовому засіданні брали участь:

представник позивача адвокат Севостьянова І.Г.,

відповідач - ОСОБА_2

в с т а н о в и в :

29.05.2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 55 647, 26 грн., з яких: 647,26 грн. на відшкодування матеріальної шкоди, 40 000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди, 15 000,00 грн. витрати пов`язані з оплатою професійної правничої допомоги.

На обґрунтування позову зазначено, що 27 серпня 2023 року об 11:15 годині в Довгинцівському районі м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, на нерегульованому перехресті рівнозначних доріг - на вул. Серафимовича та вул. Пуріна, водій ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом Мерседес Бенз, д.н.з. НОМЕР_1 , був неуважним, під час зміни напрямку свого руху не переконався в безпечності маневру для інших учасників руху та під час виконання маневру лівого повороту не надавши дорогу, та скоїв зіткнення з мотоциклом Loncin, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , який рухався у зустрічному напрямку прямо, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальні збитки, а водій ОСОБА_1 зазнав тілесних ушкоджень. Постановою Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18.10.2023 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу. У зв`язку з отриманою в ДТП травмою, 27.08.2023 року позивачу було надано невідкладну медичну допомогу працівниками швидкої медичної допомоги, яку викликав на місце ДТП позивач, та доставлено до КП «Криворізька МКЛ № 23» КРМ, де проходив подальше лікування. Внаслідок ДТП ОСОБА_1 поніс наступні матеріальні витрати: за збереження ТЗ на спец майданчику за 2 доби 240 грн.; за видачу висновку спеціаліста судово медичного експерта від 4.09.2023 року 407,26 грн.

Крім того, в результаті ДТП, яка відбулася з вини відповідача позивачу спричинена моральна шкода, яка полягає у фізичному болю та душевних стражданнях, яких він зазнав у зв`язку з ушкодженням здоров`я, порушено звичайний спосіб життя, наслідки перенесених травм призвели до появи негативних психосоматичних, психоемоційних змін: при фізичному навантаженні на ліву кість руки дискомфорт в суглобі великого пальця (п`ясткової кістки), під час керування транспортним засобом: фіксованість на негативних переживаннях, насторога, невпевненість в собі, тривога, що призвело до значного морального та фізичного болю. Крім того, ушкодження власного майна також безумовно негативно вплинуло на моральний стан позивача і призвело до душевних страждань.

Також зазначає, що на місці ДТП мала місце негативна поведінка відповідача під час скоєння ним ДТП: не повідомив поліцію про ДТП, не викликав швидку медичну допомогу (хоча візуально було видно, що позивач потребує медичної допомоги: кров на коліні, кров на руці), в той час коли позивач повідомив поліцію про ДТП, відповідач прибирав з місця події залишки фари від свого автомобіля, що підтверджується відеозаписами з місця ДТП, також під час перебування позивача на лікуванні, відповідач жодного разу не зателефонував позивачу, не поцікавився про стан його здоров1я, не намагався у добровільному порядку відшкодувати завдану позивачу шкоду.

Враховуючи наведені обставини розмір моральної шкоди позивач оцінює в грошовому виразі в розмірі 40 000,00 грн.

14.06.2024 року ухвалою суду відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання.

12.08.2024 року до суду надійшов відзив відповідача ОСОБА_2 , відповідно до якого відповідач позов категорично не визнав та просив відмовити у його задоволення посилаючись на те, що вина відповідача у вчиненні ДТП є встановленою та не підлягає доведенню. Разом з тим відповідач акцентує увагу суду на те, що згідно свідоцтва про хворобу від 02.03.2023 року, відповідач незадовго до участі в ДТП мав захворювання, спричинені отриманими пораненнями під час Захисту територіальної цілісності України, які, в тому числі, стали причиною неуважності під час зміни напрямку свого руху, коли він не переконався в безпечності маневру для інших учасників та під час виконання лівого повороту; відповідач не залишав місця ДТП; відповідач, в усній бесіді з Позивачем, пропонував останньому свою фізичну та матеріальну допомогу, на що відповідач відмовився; відповідач не ставить під сумнів та цілком визнає обов`язок відшкодування матеріальних витрат, які поніс Позивач, внаслідок ДТП, а саме: за збереження ТЗ на спец майданчику за 2 доби 240,00 грн; за видачу висновку спеціаліста судово медичного експерта від 14.09.2023 року 407,26 грн.

Крім того, в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної майну Позивача внаслідок вчинення ДТП, яка мала місце 27.08.2023, моторно транспортне страхове бюро (МТСБУ) виплатило Позивачу 30 800,33 грн.

Стосовно стягнення з Відповідача завданої Позивачу моральної шкоди, Відповідач категорично не згоден, оскільки вважає, що доводи позивача про наявності фізичного болю та душевних страждань, та інші наведені в позові доводи, не відповідають дійсності та не підтверджуються жодними доказами, в тому числі, такими, які б доводили наявність причинно наслідкового зв`язку таких змін з участю в ДТП, що мало місце 27.08.2023 року.

Заявлений позивачем розмір грошового відшкодування завданої моральної шкоди вважає надмірно завищеним, тому просить суд вирішуючи спір у цій частині, з урахуванням глибини фізичних та душевних страждань Позивача внаслідок пошкодження належного йому майна, ступеню вини відповідача та із застосуванням принципів розумності, виваженості і справедливості, переглянути вимогу про стягнення з відповідача 40 000,00 грн. а відшкодування моральної шкоди, що буде відповідати обставинам справи.

Крім того, зазначив, що заявлені позивачем витрати а професійну правничу допомогу, на його переконання не відповідають критерію розумності та є неспівмірною з обсягом наданих адвокатом послуг, часом витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, тобто відповідач вважає розмір витрат на правничу допомогу, вказаний позивачем, надмірним та таким, що не відповідає актуальним цінам на правничу допомогу у регіоні для подібних справ.

29.10.2024 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду.

В судовому засіданні представник позивача адвокат Севостьянова І.Г. позов підтримала з наведених підстав та просила його задовольнити.

В судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з`явився, доказів на підтвердження наявності поважних причин не явки, суду не надав.

У відповідності до ч. 2, 3 ст. 211, ч. 1 ст. 223 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, суд дійшов наступних висновків.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судому передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Так, з матеріалів справи судом встановлено, що 27 серпня 2023 року об 11:15 годині в Довгинцівському районі м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, на нерегульованому перехресті рівнозначних доріг - на вул. Серафимовича та вул. Пуріна, водій ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом Мерседес Бенз, д.н.з. НОМЕР_1 , був неуважним, під час зміни напрямку свого руху не переконався в безпечності маневру для інших учасників руху та під час виконання маневру лівого повороту не надавши дорогу, та скоїв зіткнення з мотоциклом Loncin, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , який рухався у зустрічному напрямку прямо, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальні збитки, а водій ОСОБА_1 зазнав тілесних ушкоджень. Постановою Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18.10.2023 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. Постанова суду набрала законної сили 31.10.2023 року. Згідно зазначеної постанови суду ОСОБА_2 вину у вчиненні адміністративного правопорушення визнав, щиро розкаявся. (а.с.8).

Відповідно до Довідки № 4791 від 27.08.2023 року , у зв`язку з отриманою в ДТП травмою, 27.08.2023 року позивачу було надано невідкладну медичну допомогу працівниками швидкої медичної допомоги, яку викликав на місце ДТП позивач, та доставлено до КП «Криворізька МКЛ № 23» КРМ, де встановлено діагноз: закритий вивих основи 1-ї п`ястної кістки лівої кисті. Садна лівого передпліччя. Забійна рана правого колінного суглобу. Травма 27.08.2023 року в 11:48 ДТП. Проведено огляд, ПХО, шви. Ас. Пов`язка. Репозтиція вивиху, гіпсова іммобілізація. Лікування амбулаторне. 11.09.2023 року на перев`язці зняті шви. Явка 14.09.2023 року. 14.09.2023 року функція відновлена. Лікарняний закритий. До праці 15.09.2023 року (а.с.9).

Згідно висновку спеціаліста судово медичного експерта № 1485 від 14.09.2023 року у ОСОБА_1 виявлені ушкодження у вигляді садна лівого передпліччя, правої гомілки, забійної рани правого колінного суглобу, закритий вивих 1-ї п`ястної кістки лівої кисті які виникли від дії тупого твердого предмету, предметів), або при ударі об такий предмет. Характер виявлених ушкоджень при первинному обстеженні, а саме ступінь їх загоєння (скоринки саден відторгнені, дані мед документів) свідчать що давність їх виникнення може відповідати строку вказаному обстежуванням. За своїм характером виявлені ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень, які викликали короткочасний розлад здоров`я, понад 6 днів, але не більше 3-х тижнів (а.с.10-11).

Після дорожньо транспортної пригоди 30 серпня 2023 року позивачем було складено повідомлення про ДТП та подано заяву про страховий випадок до Моторного (транспортного) страхового бюро, оскільки відповідач має пільги щодо обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів .

В рахунок відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної майну потерпілого внаслідок ДТП, яка мала місце 27.08.2023 року МТСБ виплатило позивачу 30 800,33 грн., що підтверджується роздруківкою з офіційного сайту МТСБУ (особистий кабінет позивача) (а.с.12).

Крім того, внаслідок ДТП ОСОБА_1 поніс наступні матеріальні витрати:

за збереження ТЗ на спец майданчику за 2 доби 240 грн (а.с.13);

за видачу висновку спеціаліста судово медичного експерта від 4.09.2023 року 407,26 грн.(а.с.14).

Також, на підтвердження заявлених позовних вимог позивачем надано суду відеозапис з місця ДТП, зроблений ним на власний мобільний телефон, на якому зафіксовані наслідки ДТП, ушкодження належного йому транспортного засобу, отримані ним ушкодження від ДТП, прибуття поліцейських та надання йому медичної допомоги лікарями екстреної медичної допомоги (а.с.20).

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Отже, враховуючи, що завдана позивачу в результаті зазначеного ДТП матеріальна шкода була відшкодовано страховим бюро, але заявлені позивачем витрати за збереження ТЗ на спец майданчику за 2 доби в розмірі 240 грн. та за видачу висновку спеціаліста судово медичного експерта від 4.09.2023 року в розмірі 407,26 грн. не входять до страхового відшкодування, та відповідачем не оспорювалось факт понесення відповідачем таких витрат і їх розмір, тому позов в цій частині підлягає задоволенню.

Що стосується позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, то суд вважає за необхідне зазначити про наступне:

відповідно до п. 2.10 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний:

а) негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди;

б) увімкнути аварійну сигналізацію і встановити знак аварійної зупинки відповідно до вимог пункту 9.10 цих Правил;

в) не переміщати транспортний засіб і предмети, що мають причетність до пригоди;

г) вжити можливих заходів для надання домедичної допомоги потерпілим, викликати бригаду екстреної (швидкої) медичної допомоги, а в разі відсутності можливості вжити зазначених заходів звернутися по допомогу до присутніх і відправити потерпілих до закладу охорони здоров`я;

ґ) у разі неможливості виконати дії, перелічені в підпункті "г" пункту 2.10 цих Правил, відвезти потерпілого до найближчого лікувального закладу своїм транспортним засобом, попередньо зафіксувавши розташування слідів пригоди, а також положення транспортного засобу після його зупинки; у лікувальному закладі повідомити своє прізвище та номерний знак транспортного засобу (з пред`явленням посвідчення водія або іншого документа, який посвідчує особу, реєстраційного документа на транспортний засіб) і повернутися на місце пригоди;

д) повідомити про дорожньо-транспортну пригоду орган чи уповноважений підрозділ Національної поліції, записати прізвища та адреси очевидців, чекати прибуття поліцейських;

е) вжити всіх можливих заходів для збереження слідів пригоди, огородження їх та організувати об`їзд місця пригоди;

є) до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки).

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до ч. 3 - 5 ст. 23 ЦК України, якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до абз 2 п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до загальних підстав цивільно правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні (аналогічна правова позиція, викладена в постанові Верховного від 25 травня 2022 року в справі № 487/6970/20 (провадження № 61-1132св22) та у постанові від 05.12.2022 року у справі № 214/7462/20).

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України однією із загальних засад цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

Аналізуючи встановлені по справі обставини та наведені норми чинного законодавства суд вважає, що позивачем у відповідності до вимог чинного цивільного процесуального законодавства доведено належними доказами, те, що ДТП, яка мала місце 27.08.2023 року, учасниками якої, як водії, були позивач та відповідач, сталася з вини відповідача ОСОБА_2 , яким допущено порушення ПДР, в наслідок якої транспортний засіб, яким керував позивач отримав механічні ушкодження, а позивач отримав тілесні ушкодження, у зв`язку з чим позивачу на місці ДТП була надана невідкладна медична допомога та пізніше він продовжив лікування в медичному закладі.

При цьому твердження позивача про те, що, мала місце негативна поведінка відповідача під час скоєння ним ДТП, який не повідомив поліцію про ДТП, не викликав швидку медичну допомогу (хоча візуально було видно, що позивач потребує медичної допомоги: кров на коліні, кров на руці), в той час коли позивач повідомив поліцію про ДТП, відповідач прибирав з місця події залишки фари від свого автомобіля, що підтверджується відеозаписами з місця ДТП, також під час перебування позивача на лікуванні, відповідач жодного разу не зателефонував позивачу, не поцікавився про стан його здоров1я, не намагався у добровільному порядку відшкодувати завдану позивачу шкоду, - не спростовано відповідачем належними та допустимими доказами під час судового розгляду справи.

Натомість процесуальна поведінка відповідача під час судового розгляду справи свідчила про навмисне затягування розгляду справи, який неодноразово заявляв клопотання про відкладення розгляду справ, але в подальшому будь яких доказів на підтвердження поважності таких причин суду не надав, та в останні судові засідання взагалі не з`являвся, та не повідомляв про причини не явки, хоча був належним чином, за допомогою смс повідомлень, повідомлений про час та місце проведення судових засідань.

При цьому посилання відповідача у відзиві на стан здоров`я після отримання поранення під час захисту територіальної цілісності України, наслідки якого, на переконання відповідача, стали причиною неуважності під час зміни напрямку руху, суд сприймає критично, оскільки надане відповідачем Свідоцтво про хворобу № 2789 (а.с.40) не містить його скарг на якісь чинники, які призводять до неуважності, а містить скарги та відповідні висновки щодо руху правої руки.

Отже, суд вважає доведеним факт завдання позивачу в наслідок винних дій відповідача, моральних страждань, які полягали у фізичному болю та стражданнях отриманих у зв`язку з ушкодженням здоров`я при ДТП та подальшого лікування; та душевних страждань, яких позивач зазнав у зв`язку із пошкодженням його майна (транспортного засобу). Отже, доведено наявність причинного зв`язку між шкодою і діями відповідача, та відповідно вини відповідачки в її заподіянні.

Визначаючи розмір грошового відшкодування завданої моральної шкоди, суд визнає заявлені позивачем 40 000,00 грн., таким, що відповідає встановленим обставинам та є розумним та справедливим, враховуючи, в тому числі, що відповідачем не надано належних доказів про існування обставин, які б могли вплинути на прийняття рішення про зменшення такого грошового відшкодування.

За таких підстав, позов в цій частині підлягає задоволенню.

Що стосується понесених позивачем судових витрати, то суд зазначає про наступне:

відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 137 ЦК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

З наданих позивачем матеріалів судом встановлено, що 06.09.2023 року позивач ОСОБА_1 уклав Договір про надання правничої допомоги з адвокатом Севостьяновою І.Г. у зазначеній цивільній справі (а.с.15);

25.05.2024 року сторонами зазначеного Договору складено Акт виконаних робіт, відповідно до якого, «Виконавець» надав, а «Замовник» прийняв такі послуги:

- консультація; перегляд судової практики; ознайомлення з документами, для підготовки позовної заяви 03 години 00 хвилин;

- складання позовної заяви 05 годин 00 хвилин.

Також в подальшому участь адвоката в судових засіданнях в суді першої інстанції, складання апеляційної скарги або відзиву на апеляційну скаргу.

За виконану роботу «Замовник» сплатив «Виконавцю» 15 000 грн., що підтверджується квитанцією, долученою до позовної заяви (а.с.16);

Згідно квитанції № TS204585 від 08.04.2024 року позивач сплатив адвокату Севостьяновій І.Г. вартість послуг з надання правничої допомоги в сумі 15 000,00 грн. (а.с.17).

Представник позивача приймала участь в 5 судових засіданнях ( 20.08.2024 року, 29.10.2024 року, 22.11.024 року, 16.12.2024 року, 15.01.2025 року), 2 яких були відкладені за клопотанням відповідача, який з`являвся в зазначені судові засідання, а інші судові засідання відповідач не з`являвся без повідомлення поважності причин, хоча був повідомлений про день, час та місце розгляду справи.

За таких підстав, враховуючи встановлені по справі обставини , в тому числі процесуальну поведінку відповідача, суд визнає заявлений позивачем розмір понесених ним витрат на правничу допомогу обґрунтованим та пропорційним до предмету спору з урахуванням ціни позову.

Отже, заявлене представником позивача клопотання про відшкодування понесених позивачем витрат на правничу допомогу, підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 4 - 13, 18, 76 -83, 89, 263-265, 273, 352 355, ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, спричинених дорожньо транспортною пригодою задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 647 (шістсот сорок сім) гривень 26 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 40 000 (сорок тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені витрати по оплаті професійної правничої допомоги розмірі 15 000 (п`ятнадцять тисяч) гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення суду буде складений 21 березня 2025 року.

Суддя: Ю. В. Ведяшкіна