441/2866/21 2/441/11/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

19.03.2025 Городоцький районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Перетятько О.В.,

за участі секретаря Сороки М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Городок Львівської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 і ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ТАС» про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

в с т а н о в и в :

представник ОСОБА_4 , в інтересах ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 13 110 грн. 11 матеріальної шкоди, 60 000 моральної шкоди та на користь ОСОБА_2 28 037 грн. 75 коп. матеріально шкоди, 60 000 моральної шкоди, а також понесених у справі судових витрат мотивуючи тим, що 22.12.2018 о 12 год. 30 хв. на автодорозі «Київ-Чоп» в с. Орява Сколівського району Львівської області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Renault Master», р.н. НОМЕР_1 , власником якого значиться і яким керував ОСОБА_3 та автомобіля «ЗАЗ-Daewoo», р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , внаслідок ДТП транспортним засобам завдано механічних пошкоджень, що постановою Городоцького районного суду Львівської області від 11.02.2019 винуватим у вчиненні вищеозначеної ДТП визнано відповідача ОСОБА_3 . На момент настання дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача, згідно полісу № АМ/9375694 від 28.11.2018 була застрахована у ПрАТ СК «ТАС». Згідно звіту № 10476 від 26.03.2019 вартість відновлюваного ремонту автомобіля «ЗАЗ-Daewoo», р.н. НОМЕР_2 , складала 51 231 грн. 47 коп. 16.04.2019 страховою компанією виплачено ОСОБА_2 , яка на час ДТП була власником ТЗ, частину страхового відшкодування у розмірі 30 553 грн 80 коп., іншу частину вартості автомобіля у розмірі 10 000 грн. 00 коп. ОСОБА_2 отримала 29.12.2020 від продажу придатних залишків ТЗ, що різниця між ринковою вартістю ТЗ та розміром отриманого відшкодування складає 28 037 грн. грн. 75 коп., крім цього позивачем ОСОБА_1 понесено витрати на зберігання ТЗ в розмірі 3 213 грн. 02 коп. та 5 809 грн. 08 коп. коп., а також витрати пов`язані із досудовим розслідуванням факту дорожньо транспортної пригоди, що в зв`язку з ДТП позивачі також зазнали й моральну шкоду, просив позов задовольнити.

Ухвалою судді від 21.01.2022 провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження, а 15.06.2023 позовну заяву прийнято до провадження судді Перетятько О.В.

09.06.2022 до участі у справі як третю особу залучено ПрАТ СК «ТАС».

Представник позивачів - адвокат Вишневський М.С. в суді, відповіді на відзив від 27.06.2022 та у заяві від 26.02.2025 вимоги підтримав, покликаючись на мотиви викладені у заяві, просив стягнути з відповідача на користь позивачів понесену майнову та моральну шкоду, справу розглядати за його відсутності.

Представник відповідача ОСОБА_5 у відзиві на позовну заяву від 08.06.2022 вимоги заперечила, зазначила, що позивачем не надано суду належних доказів вартості відновлювального ремонту ТЗ «ЗАЗ-Daewoo», р.н. НОМЕР_2 , що сума майнової та моральної шкоди необгрунтовані, при цьому зазначила, що автомобіль «ЗАЗ-Daewoo», р.н. НОМЕР_2 на момент ДТП був застрахований у ПрАТ СК «ТАС», відтак різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), а також завдану моральну шкоду внаслідок ДТП 22.12.2018, має обов`язок відшкодувати ПрАТ СК «ТАС», згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/9375694 від 28.11.2018, у заяві від 18.03.2025 представник ОСОБА_5 просила про розгляд справи за її відсутності.

Представник третьої особи ПрАТ «СК «ТАС» в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив.

Вивчивши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Згідно статей 4, 12, 81, 82 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній чи адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Так, згідно долученої до матеріалів справи копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, ОСОБА_2 на 22.12.2018 значилася власником автомобіля «ЗАЗ-Daewoo», р.н. НОМЕР_2 (а.с. 24).

ОСОБА_3 , о 12 год. 30 хв., 22.12.2018 на автодорозі «Київ-Чоп» в с. Орява Сколівського району Львівської області, керуючи автомобілем «Renault Master», р.н. НОМЕР_1 , у порушення вимог п. 1.5, 2.3. «б», «д», 12.1 ПДР України, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміну, своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху не врахував дорожню обстановку, виїхав на смугу зустрічного руху та зіткнувся з автомобілем «ЗАЗ-Daewoo», р.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , як наслідок спричинив механічні пошкодження транспортних засобів.

Постановою Городоцького районного суду Львівської області від 11.02.2019 у справі № 441/141/19 ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. 14, 14 зворот).

Із матеріалів справи убачається, що цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_3 на час настання дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у ПрАТ СК «ТАС», згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/9375694 від 28.11.2018.

Згідно копії листа ПрАТ СК «ТАС» № Г1400/2931 від 11.05.2019, виписки з рахунку АТ КБ «ПриватБанк» № 23LPFAT3APE5VDN8 від 12.12.2021 позивачці ОСОБА_2 , як власнику ТЗ «ЗАЗ-Daewoo», р.н. НОМЕР_2 відшкодовано завданий матеріальний збиток, спричинений внаслідок ДТП 22.12.2018 - в розмірі 30 553 грн. 80 коп., які вона отримала шляхом переказу грошових коштів на її картковий рахунок (а.с. 15, 16).

Із звіту про визначення вартості матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобу № 10476 від 26.03.2019 ТОВ «Експертно-Асистуюча Компанія «Фаворит» убачається, що станом на 18.01.2019 вартість відновлювального ремонту ТЗ «ЗАЗ-Daewoo», р.н. НОМЕР_2 після ДТП, яка мала місце 22.12.2018 на автодорозі Київ-Чоп в с. Орява Сколівського району Львівської області складає 51 231 грн. 47 коп., визначена за порівняльним підходом ринкова вартість ТХ може складати 68 591 грн. 55 коп. (а.с. 17-23).

Згідно копії Договору комісії № 7296/20/022561 від 29.12.2020 укладеного між ТОВ «СА ДРАЙВ» та ОСОБА_2 , позивачкою отримано грошові кошти в розмірі 10 000 грн. 00 коп. як оплату за продаж придатних залишків ТЗ «ЗАЗ-Daewoo», р.н. НОМЕР_2 (а.с. 36).

Розмір отриманого ОСОБА_2 страхового відшкодування 30 553 грн. 80 коп. та 10 000 грн. 00 коп., як оплату за придатні залишки ТЗ - відповідач не оспорює.

Крім цього, як убачається із договору оренди від 23.12.2018 укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_1 із актом здачі-приймання робіт (наданих послуг) та квитанціями про оплату до нього та договору оренди гаражного приміщення укладеного між ОСОБА_7 та ОСОБА_1 від 24.07.2019 із актом здачі приймання робіт (наданих послуг) та квитанціями до нього, позивачем ОСОБА_1 понесено витрати по оренді гаражного приміщення для зберігання ТЗ «ЗАЗ-Daewoo», р.н. НОМЕР_2 в розмірі 3 213 грн. 02 коп. та 5 809 грн. 08 коп. відповідно (а.с. 25- 35).

Згідно з ч. 1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Частиною 2 ст. 1187 ЦК України встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Верховний Суд у постанові від 22.01.2019 у справі №676/518/17 дійшов висновку, що відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

З огляду на вищевикладені норми відповідальність за шкоду несе безпосередньо винуватець ДТП - особа, яка завдала шкоди. Така особа, відповідно до ст. 1194 ЦК України має відшкодувати завдані збитки у повному обсязі, розмір яких визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Отже, відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Статтями 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП.

При цьому, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до ст. 29, п. 32.7 ст. 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого в порядку, встановленому законодавством. Шкоду, пов`язану з утратою товарної вартості транспортного засобу, страховик не відшкодовує.

У постанові Верховного Суду України від 02.12.2015 у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

У відповідності до позиції Верховного Суду, викладеної у постанові № 369/3461/17 від 09.10.2019 відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом України«Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Постановою Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 04.12.2019 у справі № 359/2309/17 вказано, що системний аналіз пункту 32.7 частини першої статті 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», статті 22, абзацу третього пункту 3 частини першої статті 988, статей 1166, 1187, 1194 ЦК України, пунктів 1.6, 8.6, 8.6.1, 8.6.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України №142/5/2092 від 24.11.2003, що власник пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу має право на відшкодування у повному обсязі завданої йому майнової шкоди. При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, в загальному порядку.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 на час настання 22.12.2018 дорожньо-транспортної пригоди, була застрахована у ПрАТ «СК «ТАС».

У відшкодування шкоди заподіяної транспортному засобу «ЗАЗ-Daewoo», р.н. НОМЕР_2 внаслідок ДТП, позивачем отримано 30 553 грн. 80 коп., грошові кошти в розмірі 10 000 грн. 00 коп. ОСОБА_2 отримано внаслідок продажу залишків транспортного засобу.

Різниця між вартістю відновлювального ремонту, згідно звіту № 10476 від 26.03.2019 ТОВ «Експертно-Асистуюча Компанія «Фаворит» (51 231 грн. 47 коп.) та вартістю фактично відшкодованих позивачці ОСОБА_2 збитків (30 553 грн. 80 коп. + 10 000 грн. 00 коп.) становить 10 677 грн. 67 коп.

З огляду на наведене, а також ураховуючи, що вина ОСОБА_3 у пошкодженні транспортного засобу «ЗАЗ-Daewoo», р.н. НОМЕР_2 встановлена судом, а страхові відшкодування не в повній мірі покривають збитки завдані позивачу внаслідок вчинення відповідачем 22.12.2018 дорожньо-транспортної пригоди, суд доходить висновку, що саме з ОСОБА_3 підлягає стягненню різниця в сумі 10 677 грн. 67 коп., між вартістю відновлювального ремонту ТЗ та розміром фактично отриманого позивачкою відшкодування.

Суд, з огляду на надані сторонами та досліджені в судовому засіданні докази, також вважає підставною вимогу представника ОСОБА_4 про стягнення з відповідача ОСОБА_3 витрат понесених позивачем ОСОБА_1 на зберігання ТЗ «ЗАЗ-Daewoo», р.н. НОМЕР_2 в сукупному розмірі 9 022 грн. 10 коп. (3 213 грн. 02 коп. та 5 809 грн. 08 коп.).

Що стосується вимоги про стягнення з відповідача витрат в межах досудового розслідування кримінального провадження № 0000017 від 19.03.2021 за ч. 1 ст. 286 КК України по факту вчинення ДТП 22.12.2018, і зокрема, витрат пов`язаних із поштовими переказами за пересилання документів слідчому та адвокату загальною вартістю 1 306 грн. 50 коп., витрат пов`язаних з поїздкою позивачів в лікарню м. Києва для подальшого медичного обстеження та лікування, загальною вартістю 1 269 грн. 66 коп., витрат пов`язаних на доїзд власним автомобілем до СВ Сколівського ВП ГУНП у Львівській області для проведення слідчих дій в розмірі 1 511 грн. 85 коп., то така з огляду на відсутність достатніх доказів, які б свідчили про понесення таких витрат позивачем ОСОБА_1 , задоволенню не підлягає.

При цьому, ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 17.01.2023 кримінальне провадження № 0000017 від 19.03.2021 за ч. 1 ст. 286 КК України - закрито, на підставі ст. 49 КК України, в зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінального відповідальності.

Покликання представника відповідача ОСОБА_5 про необґрунтованість звіту № 10476 від 26.03.2019 ТОВ «Експертно-Асистуюча Компанія «Фаворит», без наведення альтернативного розрахунку завданої шкоди ТЗ «ЗАЗ-Daewoo», р.н. НОМЕР_2 внаслідок вчинення 22.12.2018 дорожньо-транспортної пригоди, суд оцінює критично.

Щодо позовних вимог представника ОСОБА_4 про стягнення з відповідача на користь позивачів по 60 000 грн. 00 коп. кожному моральної шкоди, суд доходить наступного висновку.

Статтею 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів.

Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно із частиною першою статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Таким чином, частина перша статті 1167 ЦК України встановлює загальне правило, відповідно до якого відповідальність за заподіяння моральної шкоди настає за наявності загальної підстави - наявності моральної (немайнової) шкоди, а також за наявності всіх основних умов відповідальності, а саме: неправомірної поведінки, причинного зв`язку та вини заподіювача.

За змістом частин 3-5 статті 23 ЦК України якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Представник ОСОБА_4 в суді та у заяві від 21.12 2021 просить стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по 60 000 грн. 00 коп. кожному моральної шкоди, мотивуючи в основному тим, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 22.12.2018 на автодорозі «Київ-Чоп» в с. Орява Сколівського району Львівської області, позивачі зазнали фізичних, моральних, душевних страждань, значного стресу та через пошкодження автомобіля «ЗАЗ-Daewoo», р.н. НОМЕР_2 суттєвих незручностей у пересуванні, а отримані під час ДТП тілесні ушкодження, призвели до погіршення самопочуття та порушення нормального укладу життя, інше.

Пунктами 9, 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану тощо. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. При заподіянні особі моральної шкоди обов`язок по її відшкодуванню покладається на винних осіб незалежно від того, чи була заподіяна потерпілому майнова шкода та чи відшкодована вона.

Крім того, визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами рівності, поміркованості, розумності, справедливості. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, а ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення.

Розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Вказана правова позиція відображена в Постанові Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 11.10.2019 по справі № 757/53996/17 (провадження № 61-6127св19).

Таким чином, визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує характер та обсяг страждань (фізичних, душевних, психічних), яких позивачі зазнали через настання 22.12.2018 дорожньо-транспортної пригоди, отримання позивачами внаслідок ДТП тілесних ушкоджень, що змусило останніх лікуватися та звертатися по медичну допомогу, в т.ч. далеко за межами місця постійного проживання, знищення транспортного засобу позивачки ОСОБА_2 , що призвело до проблем пов`язаних із добиранням до місця роботи, характер немайнових втрат (їх тривалість, можливість відновлення), погіршення внаслідок ДТП стану його здоров`я, тяжкість вимушених змін у житті, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, а також інші обставини справи в їх сукупності, виходячи з принципу розумності, виваженості та справедливості і доходить висновку про стягнення на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_1 по 30 000 грн. 00 коп. моральної шкоди та вважає такий розмір достатнім для розумного задоволення потреб позивачів, як потерпілих осіб.

Питання розподілу судових витрат буде вирішено судом шляхом постановлення додаткового рішення у справі, за умови подання відповідних доказів протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду (ч. 8 ст. 141 ЦПК України).

Керуючись ст. 4, 10, 12, 81, 82, 89, 141, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, ст. 22, 23, 988, 1166, 1167, 1187, 1194 ЦК України, ст. 22, 28, 29, 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд -

у х в а л и в :

позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_3 , прож. на АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН: НОМЕР_4 , прож. на АДРЕСА_2 ) 10 677 (десять тисяч шістсот сімдесят сім) грн. 67 коп. матеріальної шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та 30 000 (тридцять тисяч) грн. 00 коп. моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_3 , прож. на АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН: НОМЕР_5 , прож. на АДРЕСА_2 ) 9 022 (дев`ять тисяч двадцять два) грн. 10 коп. матеріальної шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та 30 000 (тридцять тисяч) грн. 00 коп. моральної шкоди.

В задоволенні решти вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом тридцяти днів до Львівського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 31.03.2025.

Головуючий суддя Перетятько О.В.