Справа № 466/197/25 Головуючий у 1 інстанції: Луців-Шумська Н.Л.
Провадження № 22-ц/811/218/25 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2025 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої: Н.П. Крайник

суддів: Я.А. Левика, М.М. Шандри

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Львова від 14 січня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» про визнання дій протиправними, стягнення матеріальної та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

07.01.2025 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до АТ «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз», в якому просили визнати протиправними дії відповідача щодо невиконання ухвали суду від 27.06.2023, якою в порядку забезпечення позову заборонено АТ «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» та їх структурним підрозділам вчиняти дії, спрямовані на припинення газопостачання позивачам до будинку за адресою АДРЕСА_1 до моменту набрання законної сили рішенням у даній справі, стягнути з відповідача в їх користь 26 000 грн матеріальної шкоди та 1 000 000 грн моральної шкоди.

Позов обгрунтовували тим, що ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 27 червня 2023 року у справі № 466/6532/23 з метою забезпечення позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до АТ «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» про визнання протиправними та скасування рішення комісії, стягнення коштів заборонено АТ «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» та їх структурним підрозділам вчиняти дії, спрямовані на припинення газопостачання до будинку за адресою АДРЕСА_1 до часу набрання законної сили рішенням суду у даній справі. Однак, 02.01.2025 року працівниками АТ «Львівгаз» перед будинковолодінням за зазначеною вище адресою було викопано траншею та перерізано газову трубу, внаслідок чого припинено газопостачання до будинку. З цього часу вони були змушені опалювати будинок дровами, на що витратили 26000 грн. Вважають, що незаконними діями відповідача їм як споживачам послуг з газопостачання, що надаються до будинку за адресою АДРЕСА_1 , заподіяно моральну шкоду, яку вони у зв`язку з тривалістю протиправних дій відповідача оцінюють в розмірі 1 000 000 грн.

Оскаржуваною ухвалою цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» про визнання дій протиправними, стягнення матеріальної та моральної шкоди передано на розгляд за виключною підсудністю до Пустомитівського районного суду Львівської області.

Ухвалу суду оскаржили ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Вважають ухвалу суду незаконною, необґрунтованою та такою, що постановлена з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Зазначають, що відповідно до вимог Цивільно-процесуального кодексу України позивач має право пред`явити позов до відповідача як за місцем реєстрації (місцем проживання) позивача, так і за місцем реєстрації відповідача. У позовній заяві зазначено, що вони ( ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ) зареєстровані за адресою АДРЕСА_1 , а відповідач знаходиться за адресою АДРЕСА_2 . Відтак, вони подали позов до Шевченківського районного суду м. Львова за місцем реєстрації відповідача, що в свою чергу не суперечить нормам ЦПК України щодо встановлених правил підсудності.

Просять ухвалу суду скасувати, постановити окрему ухвалу відповідно до п. 10 ст. 262 ЦПК України з підстав допущення судом першої інстанції порушення норм процесуального та матеріального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України розгляд справи судом апеляційної інстанції проведено без повідомлення учасників справи, тому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних мотивів.

Матеріалами справи встановлено, що 07.01.2025 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до АТ «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз», в якому просили визнати протиправними дії відповідача щодо невиконання ухвали суду від 27.06.2023, якою в порядку забезпечення позову було заборонено АТ «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» та їх структурним підрозділам вчиняти дії, спрямовані на припинення газопостачання до будинку за адресою АДРЕСА_1 , до моменту набрання законної сили рішення у даній справі, стягнути з відповідача в їх користь 26 000 грн матеріальної шкоди та 1 000 000 грн моральної шкоди.

Постановляючи ухвалу про передачу позовної заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 для її розгляду за виключною підсудністю до Пустомитівського районного суду Львівської області, районний суд виходив з того, що відповідно до ч. 1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Тому, враховуючи, що предметом позову ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є неправомірність дій відповідача по припиненню газопостачання до об`єкта нерухомого майна - будинку за адресою АДРЕСА_1 та відшкодування завданих у зв`язку з цим збитків, дана справа підлягає розгляду Пустомитівським районним судом Львівської області.

З таким висновком суду колегія суддів погоджується повністю, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 30 ЦПК України, позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або його основної частини.

Згідно правової позиції Верховного Суду, виклдаеної у постанові від 24 жовтня 2018 року у справі № 296/1657/17, виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають з приводу нерухомого майна. Згідно з нормою статті 181 ЦК України до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна; про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна; про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

У постанові від 09.09.2020 року у справі № 910/6644/18 Верховний Суд дійшов висновку, що виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном.

Таким чином позови, що виникають з приводу користування нерухомим майном, отримання і оплати комунальних послуг, що надаються до будівель, це позови, пов`язані з нерухомим майном, а тому підлягають розгляду за правилами виключної підсудності за місцезнаходженням нерухомого майна.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Як вбачається з позовної заяви, позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися з позовом до відповідача «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» про визнання дій протиправними, стягнення матеріальної та моральної шкоди, пов`язаної з припиненням надання послуг з газопостачання до будинку АДРЕСА_1 .

Враховуючи, що предметом даного спору є припинення відповідачем надання послуг з газопостачання до нерухомого майна позивачів - будинку АДРЕСА_1 , суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для передачі справи за підсудністю до Пустомитівського районного суду Львівської, оскільки така підлягає розгляду судом за місцезнаходженням майна, з приводу якого виник спір, тобто будинку за адресою АДРЕСА_1 , що територіально відноситься до Пустомитівського району Львівської області.

Доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують, підстав для задоволення скарги та скасування ухвали суду колегія суддів не вбачає.

Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.

Враховуючи наведене, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення у даній справі, призначеній до розгляду на 18 березня 2025 року, є дата складення повного тексту постанови - 28 березня 2025 року.

Керуючись ч. 5 ст. 268, ст. 367, ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 381, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду міста Львова від 14 січня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 28 березня 2025 року.

Головуючий: Н.П. Крайник

Судді: Я.А. Левик

М.М. Шандра