Справа № 643/4851/25
Провадження № 2/643/3141/25
УХВАЛА

про передачу справи на розгляд іншого суду

01.04.2025 м. Харків

Суддя Московського районного суду м. Харкова Новіченко Н.В., розглянувши

позовну заяву ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про визначення місця проживання неповнолітньої дитини з батьком, як

особою, яка самостійно виховує та утримує дитину та стягнення

аліментів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Московського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_2 (далі відповідач) про визначення місця проживання неповнолітньої дитини з батьком, як особою, яка самостійно виховує та утримує дитину, а також про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Розглянувши вищезазначену позовну заяву, суд зазначає наступне.

Статтею 125 Конституції України передбачено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Аналогічні положення закріплені у ч. 1 ст. 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

З метою якісної та чіткої роботи судової системи міжнародним і національним законодавством передбачено принцип територіальної підсудності.

Підсудність як правове явище має не лише статичний аспект, а й динамічний, що розкривається при реалізації права на судовий захист в сфері цивільної юрисдикції.

Суд, встановлений законом (законний суд), є необхідним інституційним елементом справедливого правосуддя в тому розумінні, яке цьому поняттю надає стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Лише такий суд, керуючись правовими засадами та за встановленою законом процедурою, є компетентним здійснювати правосуддя.

Територіальна підсудність - це компетенція з розгляду справ однорідними судами залежно від території, на яку поширюється їх юрисдикція.

Основними видами територіальної підсудності є, зокрема, загальна, альтернативна та виключна.

Види підсудності передбачають в одних випадках пільги сторонам при виборі суду, в інших - створення найсприятливіших умов для вирішення справи, забезпечення незалежності та неупередженості суду, захист прав заінтересованих осіб.

Загальна територіальна підсудність встановлюється як загальне правило і застосовується у тому випадку, коли вона не змінена або доповнена іншим видом територіальної підсудності.

При цьому, альтернативна підсудність - це така підсудність, при якій позивачеві надається право за своїм вибором пред`явити позов в один з декількох вказаних у законі судів.

Відповідно до ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом. Позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Як вбачається з відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру № 1247474 від 31.03.2025 відповідач ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що не відноситься до юрисдикції Московського районного суду м. Харкова.

Разом з цим, згідно з ч. 1 ст. 28 ЦПК України позови про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Водночас, згідно відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру № 1247444 від 31.03.2025, позивач зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 , що також не відноситься до юрисдикції Московського районного суду м. Харкова.

При цьому суд враховує, що згідно зі ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Суть підсудності за вибором позивача, або альтернативної підсудності, полягає у тому, що за визначеними критеріями цивільних справ позивачу дається можливість обрати з кількох передбачених у законі судів той суд, до якого він пред`являтиме свої позовні вимоги. Законодавець установлює вичерпний перелік позовів, на які поширюються правила цього виду підсудності, а також передбачає конкретні суди, до яких можна з такими вимогами звернутися.

За загальним правилом територіальної підсудності суд є наближеним до місця знаходження відповідача, тобто тієї сторони у спорі, яка презюмується неправою. Правило підсудності за місцем знаходження відповідача стосовно доступності правосуддя є зручним саме для нього, а не для особи, яка звертається до суду за захистом.

З аналізу положень Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» вбачається, що особа може мати декілька місць проживання/перебування. Водночас законодавством визначено необхідність проведення реєстрації (декларування) місця проживання/перебування особи, яка може бути здійснена тільки за однією адресою за її власним вибором, в тому числі й на підставі договору оренди житлового приміщення.

Як на тому наголошено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 08 квітня 2024 року у справі № 554/7669/21 (провадження № 61-5805сво23), реєстрація (декларування) місця проживання/перебування у встановленому порядку має значення для реалізації окремих прав особи, зокрема, під час вибору суду, якому підсудна справа.

Положення ч. 1 ст. 27, ч. 1 ст. 28 ЦПК України імперативно встановлюють, що визначення територіальної юрисдикції (підсудності) здійснюється з урахуванням зареєстрованого місця проживання або перебування фізичної особи - сторони у справі, якщо інше не передбачено законом.

Зазначена вимога процесуального закону унеможливлює зловживання процесуальними правами при визначенні підсудності.

Отже в нормах ЦПК України передбачено використання лише зареєстрованого місця проживання, фактичне місце проживання фізичної особи не має правового значення.

З огляду на викладене, використання для встановлення конкретного суду за визначеною територіальною підсудністю фактичної адреси проживання матиме наслідком невизначеність при вчиненні окремих процесуальних дій, адже фактичне місце проживання може змінюватись чи не щодня. Крім того, особа може мати більше ніж одне фактичне місце проживання, але зареєстроване може бути лише одне місце проживання.

За таких обставин, Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду дійшла висновку про те, що положення ч. 1 ст. 28 ЦПК України імперативно встановлюють, що визначення територіальної юрисдикції (підсудності) здійснюється з урахуванням зареєстрованого місяця проживання або перебування фізичної особи - позивача. Тому позови, наведені у ч. 1 ст. 28 ЦПК України, не можуть пред`являтися за фактичним місцем проживання або перебування позивача, відмінним від зареєстрованого.

З урахуванням наведеного, приймаючи до уваги висновки про застосування норм права, викладені у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 08 квітня 2024 року у справі № 554/7669/21 (провадження № 61-5805сво23), оскільки ані позивач, ані відповідач не мають зареєстрованого місця проживання на території Салтівського району м. Харкова, суд дійшов висновку що позов ОСОБА_1 не підсудний Московському районному суду м. Харкова ані за правилами загальної, ані за правилами альтернативної підсудності.

Разом з цим, оскільки при зверненні до суду з даним позовом позивач послався на положення ч. 9 ст. 28 ЦПК України (альтернативна підсудність), суд вважає за необхідне передати даний позов на розгляд Хустського районного суду Закарпатської області відповідно до ч. 1 ст. 28 ЦПК України за зареєстрованим місцем проживання позивача ( АДРЕСА_2 ).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне передати позовну заяву ОСОБА_1 за підсудністю до Хустського районного суду Закарпатської області за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання позивача.

Згідно з ч. 3 ст. 31 ЦПК України передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Керуючись ст. ст. 27, 28, 31, 260 ЦПК України суд

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання неповнолітньої дитини з батьком, як особою, яка самостійно виховує та утримує дитину та стягнення аліментів передати на розгляд Хустського районного суду Закарпатської області.

2. Відповідно до ст. 261 ЦПК України дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена протягом 15 днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду.

Суддя Н.В. Новіченко