Справа № 569/1336/17
УХВАЛА

28 березня 2025 року Рівненський міський суд

Рівненської області

в особі судді Ковальова І.М.

при секретарі Білецькій А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про виділ частки із майна та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про поділ в натурі житлового будинку, припинення режиму спільної часткової власності, виділення в натурі частини будинковолодіння та господарських будівель, скасування державних актів на земельні ділянки, визнання права власності на земельні ділянки,-

в с т а н о в и в :

В провадженні Рівненського міського суду Рівненської області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про виділ частки із майна та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про поділ в натурі житлового будинку, припинення режиму спільної часткової власності, виділення в натурі частини будинковолодіння та господарських будівель, скасування державних актів на земельні ділянки, визнання права власності на земельні ділянки.

Під час судового розгляду справи представник відповідача за первісним позовом ОСОБА_3 подала клопотання про призначення по справі додаткової будівельно-технічної експертизи на вирішення якої поставити наступне запитання: який можливий варіант поділу між сторонами по справі ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 об`єкту нерухомого майна: житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами за реєстраційним номером 01 за адресою: АДРЕСА_1 з урахуванням режиму спільної часткової власності сторін на вказаний об`єкт та розміру часток у наступній пропорції: частина ОСОБА_3 ; частина ОСОБА_4 ; частина ОСОБА_1 . При варіанту поділу зобов`язати експерта не враховувати « АДРЕСА_2 ». При варіанту поділу житлового будинку (літ. А-2, добудови (літ. 2) враховувати площі кімнат, які були розподілені між сторонами, згідно договору конкретного користування спадкового домоволодіння, нотаріально посвідченого 25.03.1998 року. Виконання експертизи доручити Фурсовичу М.О. ПП «Експерт-Рівне`Консалт». Провадження по справі зупинити.

В судовому засіданні представник відповідача за первісним позовом позивача за зустрічним позовом ОСОБА_3 повністю підтримав подане клопотання та просить суд його задоволити з підстав, викладених у клопотанні та письмових обґрунтуванням необхідності призначення додаткової судової будівельно-технічної експертизи.

В судовому засіданні представник позивачів за первісним позовом відповідачів за зустрічним позовом просить суд відмовити у задоволенні клопотання про призначення по справі додаткової судової будівельно-технічної експертизи з підстав, викладених у письмовій заяві-відповіді.

Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та подані сторонами письмові докази по справі, суд прийшов до наступного висновку.

В своєму обґрунтуванні про призначення додаткової експертизи представник відповідача за первісним позовом посилається на договір конкретного користування, укладений 25 березня 1998 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , посвідчений державним нотаріусом Першої Рівненської державної нотаріальної контори Квасиловець Г.О.

Дана вимога відповідача за первісним позовом ОСОБА_3 протирічить вимогам ст.ст.364, 367 ЦК України. Виділ та поділ у натурі частки із спільного майна, можливо провести тільки майном, що перебуває у спільній частковій власності, а не в користуванні.

Крім того, представник відповідача за первісним позовом ОСОБА_3 зазначає, що ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 і після його смерті його сину ОСОБА_6 Рівненською державною нотаріальною конторою було видано свідоцтво про право на спадщину за законом від 24 грудня 2002 року №2-2408 на частину житлового будинку із господарськими будівлями за адресою АДРЕСА_1 . 29 серпня 2006 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 було укладено договір дарування частини житлового будинку із господарськими будівлями за адресою АДРЕСА_1 .

Представник відповідача за первісним позовом ОСОБА_3 зазначає, що з наведених обставин по справі вбачається, що після смерті ОСОБА_7 його спадкоємці успадкували ідеальні частки у спірному будинковолодінні. Поділ в натурі цього будинковолодіння між ними про проводився.

Однак, вказане спростовується наступним. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 24 грудня 2002 року, виданого державним нотаріусом Другої Рівненської державної нотаріальної контори реєстраційний номер 2-2408 батько позивача по справі ОСОБА_6 отримав свідоцтв про право власності на частину будинку, яка складалася з приміщень в житловому будинку: 2-1 коридор, 2-2 передня, 2-4, 2-3 жила, 2-5 ванна, 2-6 кухня, загальною площею 48,3 кв.м., житловою 25,5 кв.м. та з господарських будівель: «Г-1» - сарай, «в» - вбиральня, №1 огорожа, «К-1» - гараж.

Всі вказані приміщення в житловому будинку та ці ж господарській будівлі в подальшому, він подарував своєму синові ОСОБА_3 відповідно до договору дарування від 29 серпня 2006 року.

Дані обставини підтверджують той факт, що вже на дату смерті ОСОБА_5 житловий будинок та господарські будівлі були поділені в натурі, тому, що його син ОСОБА_6 спадкував конкретно вказані приміщення в житловому будинку та конкретні господарські будівлі, які в подальшому подарував ОСОБА_3 .

Господарські будівлі, а саме гараж «Г-1» літня кухня «Ж-1», сарай «Д-1», на які відповідач за первісним позовом ОСОБА_3 претендує йому в дар не передавалися.

З матеріалів справи встановлено, що відповідач за первісним позовом ОСОБА_3 звертався до суду з вимогою встановити право власності на господарську будівлю літню кухню «Ж-1». Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2010 року по справі №2а-5820/10/1770 ОСОБА_3 у задоволені вимоги про визнання права власності на господарську будівлю «Ж-1» по АДРЕСА_1 відмовлено.

Крім того, рішення Рівненського міського суду від 06 квітня 2012 року по справі №2-6679/11 у задоволенні позовних вимог ОСОБА_8 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа Друга Рівненська державна нотаріальна контора про встановлення факту прийняття спадщини, визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом (літня кухня «Ж-1») відмовлено. В подальшому, ухвалою апеляційного суду Рівненської області та Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних справ, апеляційна та касаційна скарги відхилено.

Також слід зазначити, що рішенням апеляційного суду Рівненської області від 05 липня 2016 року було скасовано рішення Рівненського міського суду від 04 лютого 2012 року по справі №1715/14938/12 яким було встановлено за ОСОБА_3 право власності на літню кухню «Ж-1».

Тобто ті обставини, що господарські будівлі, а саме: гараж «Б-1», літня кухня «Ж-1», сарай «Д-1» на які відповідач за первісним позовом ОСОБА_3 претендує, йому в дар не передавалися, що було встановлено судовими рішеннями, а тому у відповідності до вимог ч.4 ст.82 ЦПК України не підлягають доказуванню при розгляді цієї справи.

В своєму обґрунтування представник відповідача за первісним позовом ОСОБА_3 просить провести поділ як житлового будинку так і господарських будівель відповідно до свідоцтва про право на спадщину (реєстровий номер 4-476 від 19 лютого 1998 року), виданого ОСОБА_9 та свідоцтва про право на спадщину (реєстровий номер №4-478 від 19 лютого 1998 року) виданого ОСОБА_1 . Однак, ОСОБА_3 не був спадкоємцем майна.

В Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в загальному на частку житлового будинку та на цілу частку гаражу літ.»Б-1», сараю літ. «Д-1», альтанки «з», літньої кухні літ. «Ж-1», №1 та №2 огорожі зареєстровано на підставі вищезазначених свідоцтв про право на спадщину від 19 лютого 1998 року, декларації про готовність об`єкта до експлуатації серії та номер РВ69 виданого 24.12.2015 року та технічного паспорту від 15.09.2015 року.

В декларації про готовність об`єкта до експлуатації вказані саме ці господарські будівлі, що відносяться до частини житлового будинку належного позивачам за первісним позовом.

У зв`язку з чим ОСОБА_3 було подано до Рівненського міського суду позов про визнання протиправною та скасування декларації про готовність об`єкта до експлуатації. Рішенням Рівненського міського суду від 15 липня 2020 року в задоволенні позову позивачу відмовлено з тих підстав, що господарські будівлі, а саме: гараж літ.»Б-1», сарай літ. «Д-1», літня кухня літ. «Ж-1» на які ОСОБА_3 претендує, йому в дар не передавалися. Постановою Рівненського апеляційного суду від 26 листопада 2020 року в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_3 відмовлено.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 червня 2021 року касаційну скаргу ОСОБА_3 залишено без задоволення. Верховним Судом, у постанові, зокрема зазначено наступне: «Установлено, що предметом розгляду справи, яка переглядається Верховним Судом є вимоги ОСОБА_3 про визнання протиправною та скасування декларації про готовність об`єкта до експлуатації. Підставою для заявлення таких вимог є те, що реєстрацією в Управлінні Державної архітектурно-будівельної інспекції у Рівненській області зазначеної декларації порушені права позивача, як власника ч частини будинковолодіння АДРЕСА_1 , оскільки відповідачі внесли в неї недостовірні відомості, які стали підставою для реєстрації права власної на цілу частку вказаних господарських будівель, чим позбавили його права узаконення належних йому об`єктів нерухомого майна. Вирішуючи під ставність заявлених ОСОБА_3 позовних вимог, суди встановили, що зазначення в декларації недостовірних даних не знайшли свого підтвердження, оскільки зареєструвавши декларацію №69 про готовність до експлуатації об`єкта Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Рівненській області діяло як суб`єкт владних повноважень та в силу покладених на них законом обов`язків перевірило, як сам об`єкт нерухомого майна, який вводився в експлуатацію, так і підстави такого введення, а також відомості, зазначені в самій декларації про готовність об`єкта до експлуатації. Не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи й доводи ОСОБА_3 про те, що реконструкцію відповідачками об`єктів нерухомого майна (нежитлових приміщень), а саме: гаража «Б-1», літньої кухні «Ж-1» та сараю «Д-1» з подальшим оформленням права власності на них порушуються його права, як співвласника частини цього спадкового майна, оскілки встановлено, що спірні приміщення мають статус новоствореного майна. Вищезазначеними судовими рішеннями у справах №№2-6679/11, 1715/14938/12 встановлено, що спірні будівлі до складу спадщини н входили. Ці обставини встановлені судами, в силу вимог частини четвертої статті 82 ЦПК України, не підлягають доказуванню при розгляді цієї справи. За таких обставин, суди дійшли висновку про те, що позивач не надав с удам належних та допустимих доказів про те, що він є власником частини господарських будівель (гаража «Б-1», літньої кухні «Ж-1», сараю «Д-1», та , що оспорюванню декларацією порушуються його права, як власника цих приміщень. Колегія суддів погоджується з такими висновками судів попередніх інстанцій, оскільки вони ґрунтуються на повному і всебічному з`ясуванні всіх обставину справі та правильній оцінці наявних у справі доказів.».

Тобто, вищезазначеною постановою Верховного Суду було підтверджено той факт, що відповідач за первісним позовом ОСОБА_3 не має частки у праві власності на господарські будівлі, а саме: гаража «Б-1», літньої кухні «Ж-1» та сараю «Д-1».

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, а також те, що поділу підлягають лише об`єкти, котрі є у спільній частковій власності. У даному випадку даним об`єктом є лише житловий будинок, і відповідно експертиза по поділу якого вже була проведена судом.

А тому, з цих підстав у задоволенні клопотання представника відповідача за первісним позовом ОСОБА_3 слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.ст.103,104,252,353,354 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

У задоволенні клопотання представника відповідача за первісним позовом ОСОБА_3 адвоката Волошина Л.С. про призначення по справі додаткової будівельно-технічної експертизи відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Рівненського

міського суду І.М. Ковальов