465/3843/19
4-с/465/2/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.03.2025 м. Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючої-судді Марків Ю.С.,

за участі секретаря судового засідання Мучинської Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Львові скаргу ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиць Андрія Андрійовича та скасування постанови,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиць Андрія Андрійовича та скасування постанов.

Скаргу мотивує тим, що рішенням Франківського районного суду м.Львова від 16.03.2021 задоволено позов Моторного транспортного страхового бюро до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої злочином, а саме стягнуто з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України основний борг в розмірі 28115,00 грн. та судові витрати в розмірі 1921,00 грн. 21.01.2022 Франківським районним судом м.Львова видано виконавчий лист №465/3843/19. 07.10.2024 приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Пицем А.А. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №76227660 за виконавчим листом №465/3843/19, виданого 21.01.2022 та як похідні приватним виконавцем було винесено постанову про стягнення з боржника основної винагороди та постанову про арешт коштів боржника. Вважає, що постанова про відкриття виконавчого провадження ВП №76227660 за виконавчим листом №465/3843/19 та постанова про стягнення з боржника основної винагороди, постанова про арешт коштів боржника є протиправними, оскільки приватним виконавцем не були дотримані вимоги закону при відкритті виконавчого провадження (виконавчий лист поданий поза межами трьохрічного строку), а всі подальші рішення, прийняті у даному виконавчому провадженні також підлягають скасуванню. Стягувач не звертався до суду з заявою про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання і такий строку не було поновлено судом.

Враховуючи вищевикладене, просить суд визнати протиправними дії приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиця А.А. в частині винесення постанови від 07.10.2024 у ВП №76227660 про відкриття виконавчого провадження; скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиця А.А. від 07.10.2024 про відкриття виконавчого провадження у ВП №76227660; скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиця А.А. від 07.10.2024 про стягнення з боржника основної винагороди у ВП №76227660; скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиця А.А. від 07.10.2024 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у ВП №76227660; скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиця А.А. від 07.10.2024 про арешт коштів боржника у ВП №76227660; скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиця А.А. від 08.10.2024 про розшук майна боржника у ВП №76227660; скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиця А.А. від 08.10.2024 про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження у ВП №76227660; зобов`язати приватного виконавця вчинити дії щодо закінчення виконавчого провадження №76227660.

Не погоджуючись з поданою скаргою, представником приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиця А.А. - адвокатом Репаком В.В. подано заперечення на скаргу на рішення, дії та бездіяльність приватного виконавця.

Зазначає, що доводи скаржника є хибними і такими, що не відповідають фактичним обставинам справи, не узгоджуються з приписами законодавства, що регулює виконавче провадження та суперечать висновкам Верховного Суду в аналогічних спорах. Оскільки порядок та строки пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання регулюються саме Законом України «Про виконавче провадження», як спеціальним нормативно-правовим актом, у даному випадку підлягає застосуванню норма, якою на період воєнного стану на території України встановлено переривання строків, визначених вказаним Законом, до яких, зокрема, належать строки пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання. Воєнний стан, запроваджений в Україні 24 лютого 2024 року, наразі не припинено та не скасовано. Відтак, зазначає, що оскільки строк пред`явлення до виконання вказаного виконавчого листа №465/3843/19 визначений до 20 квітня 2024 року, а зазначена дата настала під час дії на території України воєнного стану, тому відповідно до положень пункту 10-2 Розділу ХІІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» строки пред`явлення цього виконавчого листа до виконання перервалися та заново встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану, у зв`язку з чим строк для пред`явлення виконавчого листа №465/3843/19 не сплив. Вказує, що у приватного виконавця Пиця А.А. не було підстав для повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, однак, в останнього, існував законодавчо визначений обов`язок відкрити виконавче провадження, шляхом винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, що приватним виконавцем і було зроблено. Таким чином, на думку представника приватного виконавця, останнім правомірно відкрито виконавче провадження, а доводи скаржника зводяться до довільного тлумачення положень Закону.

Враховуючи вищевикладене, просить у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі та стягнути з ОСОБА_1 на користь приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиця А.А. судові витрати, а саме витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10000,00 грн.

В подальшому, від ОСОБА_1 до суду надійшли заперечення щодо заяви про компенсацію судових витрат на правничу допомогу, в яких зазначив, що у випадку відмови у задоволенні його скарги на користь приватного виконавця Пиця А.А. підлягають до стягнення понесені ним витрати на правничу допомогу у розмірі 500,00 грн., що є співмірним зі складністю справи та ціною позову.

Учасники справи, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду скарги, в судове засідання не з`явились, що, відповідно до положень ч.2 ст.450 ЦПК України, не є перешкодою для розгляду скарги.

З матеріалів справи вбачається, що в таких наявна заява ОСОБА_1 про розгляд скарги без його участі, скаргу підтримав та просив таку задоволити.

Вивчивши скаргу, перевіривши матеріали справи №465/3843/19, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що рішенням Франківського районного суду м.Львова від 16.03.2021 позов Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування витрат задоволено; стягнуто з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового Бюро України (МТСБУ) основний борг в розмірі 28115 (двадцять вісім тисяч сто п`ятнадцять) грн. 00 копійок; стягнуто з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового Бюро України (МТСБУ) судові витрати в розмірі 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) гривня 00 коп.

21.01.2022 Франківським районним судом м.Львова видано виконавчий лист №465/3843/19 з примусового виконання вищевказаного рішення.

07.10.2024 року приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Пицем А.А. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №76227660.

Окрім цього, 07.10.2024 року приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Пицем А.А. винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, згідно якої визначено стягнути з боржника 382,50 грн.

07.10.2024 року приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Пицем А.А. винесено постанову про стягнення з боржника основної винагороди у сумі 3003,60 грн.

07.10.2024 року приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Пицем А.А. винесено постанову про арешт коштів боржника.

08.10.2024 року у зв`язку з відсутністю інформації про місцезнаходження транспортного засобу, зареєстрованого за боржником, на підставі статті 36 Закону України «Про виконавче провадження», приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Пицем А.А. винесено постанову про розшук майна боржника.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції (ч. ст. 448 ЦПК України).

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями ; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Згідно ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно із статтею 12 Закону України «Про виконавче провадження» за загальним правилом виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років. Зазначений строк встановлюється для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили.

Між тим, Указом Президента України Про введення воєнного стану в Україні, затвердженого Законом України №2102-ІХ від 24 лютого 2022 року в Україні введений воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався і на теперішній час його дію не припинено.

Відповідно до пункту 10-2 розділу ХІІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про виконавче провадження», в редакції Закону України від 15 березня 2022 року № 2129-ІХ, тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану.

Цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування. Закон набрав чинності 26 березня 2022 року.

Положення пункту 10-2 розділу ХІІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про виконавче провадження» стосуються також строку пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Тобто, на час набрання вказаним законом чинності, строк для пред`явлення виконавчого листа перервався.

Аналогічну позицію підтримав і Верховний Суд у своїй постанові від 18 березня 2024 року по справі № 274/1067/18 (провадження № 61-18076 св 23). В даній справі касаційною інстанцією зазначено, що суд, дійшов обґрунтованого висновку про те, що строк пред`явлення до виконання вказаного виконавчого листа визначений до 25 червня 2022 року, разом з тим, зазначена дата настала під час дії на території України воєнного стану, тому відповідно до положень пункту 10-2 Розділу ХІІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» строк пред`явлення цього виконавчого листа до виконання перервався.

Суд звертає увагу на те, що обов`язковість виконання судових рішень встановлена в статті 129-1 Конституції України, у статтях 2, 18 ЦПК України, статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

У своєму рішенні від 15 жовтня 2009 року по справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» Європейський суду з прав людини наголосив, що право на суд, захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна система дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення.

Європейський суд з прав людини зауважив, що «право на судовий розгляд, гарантоване статтею 6 Конвенції, також захищає і виконання остаточних та обов`язкових судових рішень, які у країні, яка поважає верховенство права, не можуть залишатися невиконаними, завдаючи шкоди одній із сторін» (Жовнер проти України, № 56848/00, § 33, ЄСПЛ, від 29 червня 2004 року, рішення від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі проти Греції», п. 40). Ефективний доступ до суду включає в себе право на виконання судового рішення без зайвих затримок (рішення у справі «Immobiliare Saffi» проти Італії", заява № 22774/93, п. 66, ECHR 1999-V).

За таких обставин, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні скарги.

Щодо стягнення з ОСОБА_1 судових витрат на професійну правничу допомогу, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу.

Відповідно ч.ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При цьому розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Так, 14 травня 2020 року між Адвокатським бюро "Віталія Репака" та Приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Пицем Андрієм Андрійовичем було укладено Договір №25 про надання правової допомоги, відповідно до умов якого клієнт доручає, а адвокатське бюро приймає на себе зобов`язання надавати необхідну правову допомогу клієнту у будь-яких цивільних, господарських, адміністративних справах.

Відповідно до Додаткової угоди №1 від 13.05.2022 до Договору про надання правової допомоги №25 від 14.05.2020 даний договір вступає в силу з моменту його підписання і буде діяти протягом чотирьох років з дати його підписання.

Додатковою угодою №2 від 13.05.2024 до Договору про надання правової допомоги №25 від 14.05.2020 передбачено, що даний договір вступає в силу з моменту його підписання і буде діяти протягом шести років з дати його підписання.

Відповідно до п.4.1 вищевказаного договору за надання правової допомоги, передбаченої цим договором, клієнт виплачує Адвокатському бюро гонорар, розмір якого визначається відповідно до Акту прийому-передачі наданих правничих послуг, що підписується обома сторонами. Розмір гонорару також може визначатись на підставі наданих Адвокатським бюро рахунків за надані правничі послуги чи за послуги, що будуть надані в майбутньому, лише у випадку здійснення клієнтом оплати по такому рахунку.

На виконання умов договору Адвокатським бюро "Віталія Репака" виставлено клієнту приватному виконавцю Пицю А.А. рахунок №81 за правничі послуги, що надані на підставі Договору про надання правової допомоги №25 від 14.05.2020 року.

Адвокатським бюро згідно виставленого рахунку надано приватному виконавцю Пицю А.А. наступні правничі послуги:

1) аналіз, вивчення документів, консультування клієнта у справі №465/3843/19 за скаргою ОСОБА_1 на дії приватного виконавця Пиця А.А. та скасування постанов, заінтересована особа - "Моторне (транспортне) страхове бюро України" - 2 год., що становить до сплати 2000,00 грн.;

2) аналіз практики Верховного Суду в аналогічних спорах для подання у справі №465/3843/19 - 3 год., що становить до сплати 3000,00 грн.;

3) підготовка, складання та подання заперечення на скаргу у справі №465/3843/19 - 5 год., що становить до сплати 5000,00 грн.

Загальний розмір гонорару за надання клієнту правової допомоги згідно рахунку №81 складає 10000,00 грн.

15.11.2024 року, приватним виконавцем Пицем А.А. було проведено оплату за правничі послуги, що підтверджується копією Платіжної інструкції №18016.

Відповідно до приписів п.13 ч.3 ст. 2 ЦПК України однією із основних засад цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Відповідно до положення ч. 1 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Згідно ч. 1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України).

Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

У відповідності до статті 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

За приписами частини 3 статті 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу, врегульовано Главою 63 Цивільного кодексу України. Зокрема, стаття 903 Цивільного кодексу України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» ).

Відшкодування судових витрат стороні, на користь якої ухвалене судове рішення є одним із принципів цивільного судочинства. Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необгрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору (див. висновок Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду в постанові від 20 листопада 2020 року у справі №910/13071/19).

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст.41 конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними й неминучими, а їх розмір - обґрунтованим (рішення у справі East/West Alliance Limited проти України , заява №19336/04). У рішенні ЄСПЛ у справі Лавентс проти Латвії зазначено, що відшкодовуються тільки витрати, які мають розумний розмір.

Щодо зазначення представником приватного виконавця ОСОБА_2 - адвокатом Репаком В.В. суми стягнення з ОСОБА_1 судових витрат на правову допомогу, суд враховує, зокрема складність справи та час, який затрачено на фактичне надання правової допомоги, обсягу наданих послуг.

Суд вважає, що підлягають до стягнення витрати приватного виконавця на правову допомогу в частині складення та подання до суду заперечень на скаргу, однак, зважаючи на те, що справа є не складною, з врахуванням часу, необхідного на фактичне складання заперечень на скаргу в такій категорії справ, обсягу наданих послуг, суд вважає, що сума на відшкодування витрат на правову допомогу в розмірі 2000,00 грн. є розумною та не завищеною.

Відповідно до ч. 1 ст. 452 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

Оскільки, у скарзі ОСОБА_1 відмовлено у повному обсязі, а тому суд приходить до висновку, що до стягнення з нього підлягають на користь приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиць А.А. судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2000,00 грн.

Керуючись ст. ст. 260, 261 Цивільного процесуального кодексу України, -

п о с т а н о в и в:

У задоволенні скаргу ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиць Андрія Андрійовича та скасування постанови відмовити.

Заяву представника приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиць Андрія Андрійовича - адвоката Репак В. В. про стягнення судових витрат понесених на професійну правничу допомогу - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиць Андрія Андрійовича судові витрати понесені на професійну правничу допомогу в розмірі 2 000 (дві тисячі) грн.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Повний текст ухвали виготовлено 25.03.2025.

Суддя Марків Ю.С.