Справа № 536/3269/24
Провадження № 2/536/374/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2025 року Кременчуцький районний суд Полтавської області в складі: головуючої судді Клименко С.М.

за участю секретаря судового засідання Веремєєвої О.Р.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання

ВСТАНОВИВ:

23 грудня 2024 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання посилаючись, що вона з відповідачем має повнолітнього сина ОСОБА_3 , який навчається за державним замовленням на І курсі денного відділення Черкаського національного університету імені Богдана Хмельницького, термін навчання: з 01.09.2024 по 30.06.2028 і в зв`язку з цим він потребує матеріальної допомоги з боку батька, яку він не надає, хоча має можливість надавати.

Просила стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3 на період його навчання у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно до припинення сином ОСОБА_3 навчання, але не більше як до досягнення ним 23 років.

Ухвалою судді від 06 січня 2025 року справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відзив на позовну заяву до суду не надійшов.

Суд, дослідивши надані матеріали і оцінюючи все в сукупності, вважає, що позов не підлягає задоволенню враховуючи таке.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

З огляду на викладене, суд розглянув справу в межах позовних вимог та за наявними в ній доказами, які надані сторонами.

Установлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно довідки про здобувача освіти за даними Єдиної державної електронної бази з питань освіти № 473437 від 01.11.2024, повнолітній ОСОБА_3 16.08.2024 зарахований на І курс денного відділення Черкаського національного університету імені Богдана Хмельницького, термін навчання: з 01.09.2024 по 30.06.2028 за спеціальністю «Філософія».

Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Як вказано в ч.2 ст. 200 СК України, при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3 передбачено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягненням дочкою, сином віку який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчатися; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Позивачкою ОСОБА_1 , всупереч вимогам ч.1 ст. 81 ЦПК України, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, не подано доказів в підтвердження обставин, що є предметом спору щодо її матеріального стану, отримання чи не отримання синрм стипендії, стану здоров`я та матеріального становища відповідача та його можливість надавати таку матеріальну допомогу.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі №129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19) сформульовано висновки про те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину потрібно доказувати так, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний.

З огляду на викладене та враховуючи, що батьки несуть рівні обов`язки щодо утримання дитини, суд в задоволенні позову відмовляє.

Враховуючи, що позивачка при зверненні до суду з позовною заявою була звільнена від сплати судового збору та керуючись положенням ст. 141 ЦПК України суд вважає можливим віднести судовий збір на рахунок держави.

Керуючись ст. 13, 81, 141, 263-265 ЦПК України, на підставі ст. 199, 200 СК України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити ОСОБА_1 в позові до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання.

Судовий збір віднести на рахунок держави.

На рішення суду учасниками справи може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду.

СуддяС. М. Клименко