Провадження № 2/202/1568/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

28 березня 2025 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді: Недобитюк Н.В.,

за участю секретаря судового засідання: Завгородньої Ю.В.,

за відсутності позивача, відповідач, їх представників,

розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про визнання договору недійсним та стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

До Індустріального районного суду м. Дніпропетровська надійшов позов ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про визнання договору недійсним та стягнення моральної шкоди.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.12.2024 справу передано судді Недобитюк Н.В. для розгляду.

Ухвалою від 17.12.2024 відкрите провадження у справі. Справа розглядалася в порядку загального позовного провадження. Судові засідання призначалися на 13.01.2025, 28.01.2025, 14.02.2025, 24.02.2025, 12.03.2025, 20.03.2025.

Позивачка у судові засідання не з`являлася. Про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Заяви, клопотання не заявляла. Інтереси позивачки представляла адвокат Скороход Аліна Олексіївна, яка через систему «Електронний суд» подавала заяви про розгляд справи без участі від 15.01.2025, 07.02.2025, 18.02.2025.

Ухвалою від 24.02.2025 продовжений строк підготовчого провадження. Ухвалою від 12.03.2025 закрите підготовче провадження.

У клопотанні від 20.03.2025, яке надійшло через канцелярію Індустріального районного суду м. Дніпропетровська, представниця позивачки, адвокат Скороход Аліна Олексіївна просила справу розглядати за відсутності позивача та її представника, проти заочного рішення не заперечувала.

Відповідач в судове засідання двічі поспіль не з`явився, про причини неявки не повідомив. Відзиву на позов не надав. Заяви, клопотання від відповідача не надходили. Про розгляд справи повідомлений належним чином. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних доказів, заочно, відповідно до статті 280 ЦПК України.

Враховуючи, що в судове засідання 20.03.2025 не з`явились всі учасники справи, відповідно до частини 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

В обґрунтування позовних вимог у позовній заяві зазначено, що 20.11.2024 за адресою проживання позивачки, а саме: АДРЕСА_1 , було підписано Договір - Індивідуальний номер замовлення GD 001944.

За умовами Договору, Замовник доручає, а Виконавець зобов`язується організувати роботи по виготовленню та передачі у власність ПВХ конструкцій (пп.1.1 п.1 Договору). Відповідно до пп. 2.1 п. 2 Договору, вартість виробів становить 55 373 грн. 00 коп. (п`ятдесят п`ять тисяч триста сімдесят три гривні 00 копійок).

Відповідно до пп.2.2. п.2 Договору позивачкою було сплачено завдаток у розмірі 3500 грн. 00 коп. (три тисячі п`ятсот гривень 00 копійок). Борг «до передачі у власність» склав 51873 грн. 00 коп. (пп.2.3 п.2 Договору).

Того ж дня, а саме 20.11.2024, у телефонному режимі ОСОБА_3 (син позивачки) зв`язався з Виконавцем за Договором, з вимогою повернути отримані кошти та розірвати договір.

Позивачка зазначила, що вона особисто також у той же день у телефонному режимі повідомила Виконавця про те, що Договір було підписано, як вона вважає, з використанням її безпорадного стану та висловила бажання розірвати Договір, з одночасним поверненням одержаної суми. Однак зі сторони Виконавця була висловлена відмова.

Надалі 25.11.2024 від імені заявниці на адресу відповідача (місця реєстрації та адресу, зазначену у Договорі) були направлені листи-вимоги щодо розірвання Договору за трек-номером 664 та трек-номером 656. Поштова кореспонденція повернулась позивачці за закінченням встановленого терміну зберігання.

Позивачка вважає, що її права як споживача, порушені. А саме порушене право розірвати договір за умови повідомлення про це продавця (виконавця) протягом чотирнадцяти днів з дати одержання документа, який засвідчує факт здійснення правочину поза торговельними або офісними приміщеннями, відповідно до частини 3 ст. 12 Закону України «Про захист прав споживачів».

Відтак, позивачка вважає звернення до суду єдиним способом захистити її права.

Позивачка просить визнати Договір Індивідуальний номер замовлення GD 001944 від 20.11.2024, укладений між нею та відповідачем, - розірваним. А також просить стягнути з відповідача на її користь завдаток, сплачений за договором Індивідуальний номер замовлення GD 001944 від 20 листопада 2024 року в сумі 3500 грн 00 коп (три тисячі п`ятсот гривень 00 копійок) та моральну шкоду у сумі 3000 грн. 00 коп. (три тисячі гривень 00 копійок).

Відповідач відзив на позовну заяву не подав, маючи у повному обсязі можливість реалізувати надані Законом процесуальні права на заперечення для спростування аргументів позовної заяви. Про причини неможливості подання доказів письмово суду не повідомив. Відтак суд розглянув справу за наявними матеріалами.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив, що між позивачкою та відповідачем 20.11.2024 за адресою проживання позивачки: АДРЕСА_1 , був укладений Договір (Індивідуальний номер замовлення GD 001944). Предметом Договору є організація роботи по виготовленню та передачі у власність Замовника (позивачки) ПВХ конструкцій. Вартість виробів: 55 373 грн. 00 коп. (п`ятдесят п`ять тисяч триста сімдесят три гривні 00 копійок). Позивачкою сплачений завдаток: 3500 грн 00 коп (три тисячі п`ятсот гривень 00 копійок).

Позивачка отримала примірник Договору з додатком. Проте, у день укладання Договору виявила бажання його розірвати та повернути сплачений завдаток: 3500 грн 00 коп (три тисячі п`ятсот гривень 00 копійок).

На підтвердження наміру розірвати договір 25.11.2024 від імені заявниці на адресу відповідача (місця реєстрації та адресу, зазначену у Договорі) були направлені листи-вимоги щодо розірвання Договору за трек-номером 664 та трек-номером 656. У матеріалах справи наявні копії Опису вкладення відправлення, накладні Укрпошти, фіскальні чеки та трекінги відправлень за номерами 664, 656.

З позовної заяви вбачається, що сторони Договору не дійшли згоди щодо його розірвання або виконання. Відповідач уникав діалогу з позивачкою, завдаток у сумі 3500 грн 00 коп (три тисячі п`ятсот гривень 00 копійок) не повернув. Водночас, зобов`язання за Договором не виконав.

Відтак, суд дійшов висновку, що позивачка в передбаченому законом порядку з дотриманням строків вчинила дії, які свідчать про намір розірвати укладений Договір GD 001944. А саме, відповідно до частини 3 ст. 12 Закону України «Про захист прав споживачів», до відповідача висунула вимогу розірвати Договір протягом чотирнадцяти днів з дати укладання Договору GD 001944 поза торговельними або офісними приміщеннями.

Відповідно до частини 1 ст. 651 ЦК України розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі розірвання договору зобов`язання припиняється (частина 2 ст. 598 ЦК України).

Водночас, частиною 3 ст. 12 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачене право споживача розірвати договір за умови повідомлення про це продавця (виконавця) протягом чотирнадцяти днів з дати одержання документа, який засвідчує факт здійснення правочину поза торговельними або офісними приміщеннями.

Отже, наявні підстави для визнання Договору GD 001944 розірваним. Відтак, зобов`язання за Договором GD 001944 між сторонами (позивачкою та відповідачем) припинене до початку його виконання.

Щодо повернення завдатку у сумі 3500 грн 00 коп (три тисячі п`ятсот гривень 00 копійок) суд зазначає наступне.

Частиною 1 ст. 570 ЦК України визначено, що завдатком є грошова сума, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Відповідно до частини 3 ст. 571 ЦК України у разі припинення зобов`язання до початку його виконання завдаток підлягає поверненню.

Щодо позовної вимоги стягнути з відповідача моральну шкоду у сумі 3000 грн. 00 коп. (три тисячі гривень 00 копійок) суд зазначає, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20.09.2018 у справі № 686/23731/15-ц виснувала, що моральною шкодою визначаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Суд повинен з`ясувати усі доводи позивача щодо обґрунтування ним як обставин спричинення, так і розміру моральної шкоди, дослідити надані докази, оцінити їх та визначити конкретний розмір моральної шкоди, зважаючи на засади верховенства права, вимоги розумності, виваженості і справедливості.

За правилами ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина 1 ст. 77 ЦПК), а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина 6 ст. 81 ЦПК).

Відповідно до частини 3 ст. 12, частини 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частини 5, 6 ст. 81 ЦПК України). Позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви.

У матеріалах справи відсутні докази, які обґрунтовують моральну шкоду у сумі 3000 грн. 00 коп. (три тисячі гривень 00 копійок). За таких обставин, у задоволенні вимоги стягнути з відповідача моральну шкоду у сумі 3000 грн. 00 коп. (три тисячі гривень 00 копійок), належить відмовити.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог (частина 6 ст. 141 ЦПК України).

Відповідно до частини 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. Отже, судовий збір, який належить стягнути з відповідача складає 2422 грн 40 коп.

Керуючись ст. 12 Закону України «Про захист прав споживачів», статтями 570, 571, 651 ЦК України, статтями 4, 5, 10, 81, 89, 141, 259, 263-265, 280 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати Договір Індивідуальний номер замовлення GD 001944 від 20.11.2024 розірваним.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений завдаток - 3500 гривень 00 копійок (три тисячі п`ятсот гривень 00 копійок).

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь держави судовий збір - 2422 гривень 40 копійок (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні сорок копійок).

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідачки, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення суддя склав 28.03.2025

Суддя Наталія НЕДОБИТЮК