КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-ц/824/5893/2025
Справа № 376/2201/24
У Х В А Л А

31 березня 2025 року

м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді Кашперської Т.Ц., суддів: Фінагеєва В.О., Яворського М.А., вирішуючи питання щодо відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Міністерства оборони України на рішення Сквирського районного суду Київської області від 21 листопада 2024 року у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи ІНФОРМАЦІЯ_1 , Сквирський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ), Міністерство оборони України про оголошення фізичної особи померлою,

в с т а н о в и в :

Рішенням Сквирського районного суду Київської області від 21 листопада 2024 року заяву ОСОБА_1 задоволено. Не погоджуючись із даним рішенням, Міністерство оборони України 24 грудня 2024 року засобами електронного зв`язку через систему "Електронний суд" подало апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду, та, пропустивши строк на апеляційне оскарження, заявило клопотання про його поновлення.

Для вирішення питання щодо можливості відкриття апеляційного провадження з суду першої інстанції було витребувано справу № 376/2201/24, яка 07 січня 2025 року надійшла до Київського апеляційного суду.

Апеляційна скарга підлягала залишенню без руху, оскільки Міністерством оборони України було пропущено строк на апеляційне оскарження рішення Сквирського районного суду Київської області від 21 листопада 2024 року.

Відповідно до ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 356 ЦПК України до апеляційної скарги додаються докази, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного судового рішення суду першої інстанції (за наявності).

Оскаржуване рішення ухвалене 21 листопада 2024 року, таким чином, строк апеляційного оскарження розпочався 22 листопада 2024 року та закінчився 23 грудня 2024 року (враховуючи вихідні дні). Подавши апеляційну скаргу 24 грудня 2024 року, Міністерство оборони України пропустило вказаний строк.

При поданні апеляційної скарги представником Міністерства оборони України Завальнюк Ж.В. було зазначено, що оскаржуване рішення надійшло на адресу Міністерства оборони України 11 грудня 2024 року, проте, жодних доказів на підтвердження даних обставин до апеляційної скарги представник не долучає.

Обставини щодо фактичної дати отримання оскаржуваного рішення спростовуються доказами, наявними в матеріалах справи, зокрема, на а.с. 125 міститься довідка від 22 листопада 2024 року про доставку електронного документу, а саме рішення Сквирського районного суду Київської області від 21 листопада 2024 року, до електронного кабінету в системі "Електронний суд" Міністерства оборони України, а також на а.с. 127 наявна довідка від 22 листопада 2024 року про доставку оскаржуваного рішення до електронного кабінету представника Міністерства оборони України Завальнюк Ж.В.

Відповідно до п. 5 ч. 6 ст. 272 ЦПК України якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Відтак, у зв`язку з доставленням 22 листопада 2024 року оскаржуваного рішення в електронному вигляді до електронного кабінету Міністерства оборони України та його представника Завальнюк Ж.В. в системі "Електронний суд", строк на апеляційне оскарження розпочався 23 листопада 2024 року та закінчився 23 грудня 2024 року (враховуючи вихідні дні).

Таким чином, Міністертву оборони України необхідно було зазначити інші поважні причини для його поновлення.

Крім того, апеляційна скарга підлягала залишенню без руху у зв`язку з несплатою судового збору.

Відповідно до пункту 3 частини 4 статті 356 ЦПК України до апеляційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно пункту 6 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір за подання апеляційної скарги на рішення суду справляється у розмірі 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Оскільки при поданні заяви підлягало сплаті 605,60 грн., за подання апеляційної скарги справляється судовий збір в розмірі 726,72 грн. (605,60 грн. х 150 % х 0,8 = 726,72 грн.).

Разом з апеляційною скаргою Міністерством оборони України було заявлено клопотання про про відстрочення сплати судового збору, проте, не обґрунтовано наявність підстав для відстрочення сплати судового збору та не надано жодних доказів на підтвердження неможливості його сплати, крім долучення до апеляційної скарги листа-повідомлення на адресу Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України про те, що судовий збір в розмірі 726,40 грн. необхідно сплатити не пізніше 21 грудня 2024 року.

Відтак, ухвалою Київського апеляційного суду від 15 січня 2025 року відмовлено в задоволенні клопотання Міністерства оборони України про відстрочення сплати судового збору, апеляційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, а саме Міністерству оборони України необхідно було протягом десяти днів з дня отримання даної ухвали надати суду докази сплати судового збору та долучити заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якій зазначити інші поважні підстави для поновлення вказаного строку.

Листами Київського апеляційного суду від 16 січня 2025 року та 21 лютого 2025 року вказану ухвалу було направлено до електронного кабінету Міністерства оборони України в системі "Електронний суд", а також до електронних скриньок, що вказані представником ОСОБА_2 в апеляційній скарзі, на підтвердження чого в матеріалах справи містяться звіти про доставку електронних листів до електронного кабінету Міністерства оборони України в системі "Електронний суд" та до вказаних електронних скриньок (, ІНФОРМАЦІЯ_2 ).

Станом на 31 березня 2025 року Міністерством оборони України недоліки апеляційної скарги не усунуто.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, якою визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини вказав, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (рішення у справі «Каракуця проти України», заява № 18986/06, від 16 лютого 2017 року).

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 357 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Згідно з частиною першою статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

Виходячи із зазначених критеріїв, Європейський суд з прав людини визнає легітимними обмеженнями встановленні державами - членів Ради Європи вимоги щодо строків оскарження судових рішень (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року).

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, та кожна сторона несе ризик настання наслідків пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно зі статтями 43, 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживати наданими правами.

Суд зобов`язаний запобігати зловживанню учасниками процесу їхніми права та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків (пункт 5 частини п`ятої статті 12 цього Кодексу).

Стаття 17 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод містить принцип неприпустимості зловживання правами.

Забезпечення права на апеляційний перегляд справи є однією з основних засад судочинства (пункт 8 статті 129 Конституції України).

При цьому забезпечення апеляційного оскарження рішення суду має бути здійснено судами з урахуванням принципу верховенства права і базуватися на справедливих судових процедурах, передбачених вимогами законодавства, які регулюють вирішення відповідних процесуальних питань.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства також проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

За приписами частин першої, другої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Безпідставне та необґрунтоване поновлення строків на апеляційне оскарження рішення суду є порушенням законних права та інтересів сторін і суперечить принципу правової визначеності та праву на справедливий суд, що закріплене у статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенції) (пункт 53 рішення ЄСПЛ від 29 жовтня 2015 року у справі «Устименко проти України»).

Таким чином, оскільки Міністерством оборони України у визначений строк не було усунено недоліки апеляційної скарги, не долучено заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням інших поважних причин для поновлення вказаного строку та не сплачено судовий збір в розмірі 726,72 грн., відповідно, у відкритті апеляційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись ст. 357, 358 ЦПК України,

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Міністерства оборони України на рішення Сквирського районного суду Київської області від 21 листопада 2024 року.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий Кашперська Т.Ц.

Судді Фінагеєв В.О.

Яворський М.А.