Дата документу 01.04.2025
Справа № 334/2564/25
Провадження № 2/334/1915/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2025 року м. Запоріжжя

Суддя Ленінського районного суду м. Запоріжжя Новікова Н.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом,

встановив:

31.03.2025 позивач ОСОБА_1 звернулась до Ленінського районного суду м. Запоріжжя із позовною заявою до ОСОБА_2 , в якій просить:

визнати за нею право власності на 1/3 частку:

-житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , до складу якого входить: двоповерховий житловий будинок (літ. А) загальною площею 161,4 м.кв., житловою площею 79,2 м.кв. і допоміжних приміщень площею 82,2 м.кв. (з ганком та оглядовою ямою); альтана (літ. М) площею 4,9 м.кв.; лазня (літ. П) площею 11,6 м.кв., сарай (літ. Р) площею 4,8 м.кв., навіс (літ. С) площею 9,6 м.кв., сарай (літ Т) площею 13,9 м.кв., погріб з шийкою (літ. Ф), зливна яма № 9, водопровід № 10, замощення І площею 52,8 м.кв., паркани № 5, 7, 8, ворота № 6, які розташовані за земельній ділянці площею 692 м.кв., вартістю 1 078 633,00 (один мільйон сімдесят вісім тисяч шістсот тридцять три) гривні 00 копійок;

-земельної ділянки розміром 0,0596 га, кадастровий номер :07:001:1766, розташованої на території с. Відрадне Августинівської сільської ради Запорізького району Запорізької області, цільове призначення - для ведення садівництва, вартістю 5 000,00 гривень;

-тимчасової споруди по продажу товарів народного споживання (кіоски) розташовані по АДРЕСА_2 та тимчасової споруди по продажу товарів народного споживання (кіоски) розташовані по АДРЕСА_3 , вартістю 109 533,00 гривень,

в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Дослідивши позовну заяву суддя вважає що заяву, згідно з ч.1 ст.185 ЦПК України, належить залишити без руху виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку,встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав,свобод чи законних інтересів.

З урахуванням цих норм правом звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

Способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав і/та вплив на правопорушника.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів закріплений вст.16 ЦК України.

Згідно з положеннями ч.1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Статтею 15 ЦК України, передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1, ч. 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Так, відповідно з пунктами 5, 8 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності).

В позові позивач зазначає, що через свого представника звернулась до приватного нотаріуса про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак листом нотаріус відмовила позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину, з причин відсутності правовстановлюючих документів та державної реєстрації права власності на спадкове майно.

Разом з тим, відповідно до копії листа нотаріуса «щодо оформлення спадщини», у вказаному листі нотаріус просить позивача, надати до нотаріальної контори Єдемської- Фастовець О.О., приватного нотаріуса Запорізького міською нотаріального округу документи, що підтверджують, право власності спадкодавця на належне йому майно, для встановлення складу спадкового майна та видачу на ім`я позивача свідоцтва про право на спадщину. Таким чином, вказаний лист є вимогою щодо надання нотаріусу документів, а не відмовою у видачі свідоцтва про праву на спадщину, як зазначено в позові.

При цьому постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії до позову не додано.

Згідно з приписами ч. 4 ст. 49 Закону України «Про нотаріат», на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобов`язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову.

Таким чином, передумовою звернення до суду за захистом порушених, невизнаних або оспорюваних прав є наявність постанови нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду в позовному провадженні. У протилежному випадку дії нотаріуса можуть бути оскаржені в передбаченому законом порядку.

Відповідно до гл.13 п. 1 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 р. № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595 (надалі - Порядок № 296/5), нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії у випадках, передбачених Законом.

Нотаріус на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, зобов`язаний викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. У цих випадках нотаріус протягом трьох робочих днів виносить постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. У постанові про відмову зазначаються: дата винесення постанови; прізвище, ініціали нотаріуса, який виніс постанову, найменування та місцезнаходження державної нотаріальної контори або найменування нотаріального округу та адреса розташування робочого місця приватного нотаріуса; прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, місце її проживання або найменування і місцезнаходження юридичної особи; про вчинення якої нотаріальної дії просила особа, що звернулася до нотаріуса (короткий зміст прохання); причини відмови у вчиненні нотаріальної дії з посиланням на чинне законодавство; порядок і строки оскарження відмови з посиланням на норми цивільного процесуального законодавства (гл.13 п.3 Порядку 296/5).

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 N 7 «Про судову практику у справах про спадкування»: При розгляді справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Таким чином, відмова нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії оформлюється постановою, в які викладаються мотиви її прийняття, що і надає можливість її подальшого оскарження.

Відсутність такої постанови свідчить про відсутність у позивача порушеного права та відсутність предмету спору, так як суд позбавлений можливості надати правову оцінку відмові у вчиненні нотаріальної дії.

Отже, позивачу необхідно надати суду постанову про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину, що в свою чергу є підставою для звернення до суду та свідчить про наявність спору про право та порушення права позивача на отримання свідоцтва про спадщину після смерті чоловіка.

Крім того, згідно з ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

На підтвердження сплати судового збору до матеріалів додана квитанція до платіжної інструкції на переказ готівки № 4 від 31.03.2025 про сплату судового збору у розмірі 11931,80 грн.

Відповідно ст. ст. 1, 2 Закону України "Про судовий збір" (далі - Закон), судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат. Платники судового збору - громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

Згідно ч. 1 ст. 4 Закону, судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Статтею 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2025 рік" з 1 січня 2025 року встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 3028,00 грн.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 6 Закону України "Про судовий збір", за подання позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою підприємцем сплачується судовий збір у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (15140,00 грн.)

Згідно п. 16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014 р. "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" (з урахуванням змін, внесених Постановою ВССУ N 10 від 25.09.2015 р.), розмір судового збору за подання позовної заяви про визнання права власності на майно визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру. При цьому суд не повинен визначати вартість майна за відповідними вимогами, оскільки за змістом статті 80, пункту 4 частини другої статті 119 ЦПК такий обов`язок покладається на позивача. Проте, якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред`явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд (частина друга статті 80 ЦПК). Остаточне визначення в процесі розгляду справи ціни позову (дійсної вартості спірного майна), а отже, і суми судового збору, здійснюється судом із наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору.

Частиною 3 статті 175 ЦПК України встановлено, що позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.

Судом встановлено, що позивачем заявлено у позові вимогу майнового характеру, надано до позову квитанцію на підтвердження сплати судового збору в сумі 11931,80 грн., та у позові позивачкою вказано ціну позову у розмірі 1193171,00 грн.

Як на підставу визначення ціни позову та розміру сплаченого судового збору позивачка посилається на Висновок про вартість майна ФОП ОСОБА_4 , який доданий до позову не у повному обсязі, в саме на одному аркуші (арк..2) без підтвердження повноважень вказаного ФОП на здійснення такої діяльності.

Відповідно до вказаного Звіту ринкова вартість будинку з господарськими спору вади за адресою АДРЕСА_1 становить 3235900,00 грн.

Разом з тим, в позові ставиться питання про визнання права власності окрім житлового будинку, ще і на земельну ділянку та тимчасові споруди з продажу товарі.

Однак, в ціну позову ціну земельної ділянки та тимчасових споруд включено не було, звіт щодо їх ринкової вартості не надано.

Таким чином, для визначення ціни позову позивачу слід надати Звіт ринкової вартості земельної ділянки та тимчасових споруд, та доплатити судовий збір відповідно до визначеної ринкової вартості земельної ділянки, або доплатити судовий збір до максимального розміру до 15140,00 грн..

Відповідно до ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення позовної заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання ухвали.

Слід зазначити, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1. ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.175,177,185 ЦПК України, суддя,-

ухвалила:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом - залишити без руху.

Надати позивачу строк десять днів з дня отримання копії ухвали для усунення зазначених в ній недоліків.

У разі невиконання ухвали в зазначений строк позовну заяву вважати неподаною та повернути позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: