Провадження № 2-з/175/39/25
УХВАЛА

"02" квітня 2025 р. смт. Слобожанське

Суддя Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області Журавель Т.С., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 через свого представника звернувся до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

Представник позивача через систему «Електронний суд» подав заяву про забезпечення позову, в якій просить суд застосувати заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, а саме заборонити відчужувати однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 ; однокімнатну квартиру АДРЕСА_2 ; однокімнатну квартиру АДРЕСА_3 ; двокімнатну квартиру АДРЕСА_4 ; однокімнатну квартиру АДРЕСА_5 ; однокімнатну квартиру АДРЕСА_6 ; однокімнатну квартиру АДРЕСА_7 ; трикімнатну квартиру АДРЕСА_8 та заборонити будь-яким особам користуватися вказаним вище нерухомим майном шляхом виселення сторонніх осіб та опечатування квартир судовими виконавцями.

В обґрунтування заяви зазначено, що існує досить висока ймовірність того, що відповідач може в будь-який момент здійснити відчуження спірних квартир чи своїми діями привести їх в неналежний стан, що призведе до неможливості використовувати їх в якості житла та утруднить чи зробить неможливим виконання рішення суду. Крім того, вищевказаними квартирами користується відповідач, яка перешкоджає позивачу по справі доступ до сумісного майна, а саме без будь-якого документального підтвердження здає квартири в оренду стороннім особам, які ведуть асоціальний образ життя, зловживають алкогольними напоями, шкодять майно, турбують сусідів, тобто здійснюють дії спрямовані на пошкодження майна та зниження його вартості.

Дослідивши заяву про забезпечення позову, суддя виходить з наступного.

Згідно ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У відповідності до ст. 150 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Частинами 1, 5, 6 ст. 153 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду). Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення заяви про забезпечення позову. Крім того, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна довести відповідність (адекватність) засобу забезпечення позову.

В заяві зазначено, що спірні квартири зареєстровані на праві приватної власності за відповідачем, тому існує реальна небезпека того, що остання може в будь-який момент здійснити відчуження спірного нерухомого майна на користь інших осіб, що може значно утруднити або взагалі зробити неможливим виконання рішення суду у випадку задоволення позову.

Суддя погоджується з тим, що захід забезпечення позову шляхом заборони відчуження спірного майна є адекватним і відповідає заявленим позовним вимогам, а не вжиття таких заходів забезпечення позову суттєво ускладнить поновлення порушених прав позивача та виконання рішення суду про можливе задоволення позову, а тому заява в цій частині є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

При цьому суддя зауважує на тому, що вимога заборонити користування спірним майном шляхом виселення сторонніх осіб не співмірна з заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, з майновими наслідками заборони здійснювати певні дії.

Таким чином цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Крім того, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

З урахуванням наведеного вище, враховуючи те, що позивачем не наведено відповідного обґрунтування та не підтверджено жодними доказами, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони користування спірним майном призведе в подальшому до ускладнення виконання рішення суду по даній справі, а також докази на підтвердження того, що такі види забезпечення позову є співмірними з позовними вимогами, суддя доходить висновку, що заява про забезпечення позову в цій частині є необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 149-153, 258, 260, 261, 353-354 ЦПК України, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя задовольнити частково.

Вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони відчуження однокімнатної квартири АДРЕСА_1 ; однокімнатної квартири АДРЕСА_2 ; однокімнатної квартири АДРЕСА_3 ; двокімнатної квартири АДРЕСА_4 ; однокімнатної квартири АДРЕСА_5 ; однокімнатної квартири АДРЕСА_6 ; однокімнатної квартири АДРЕСА_7 ; трикімнатної квартири АДРЕСА_8 .

В іншій частині вимог відмовити.

Обов`язок пред`явлення цієї ухвали до виконання покласти на позивача.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення ухвали.

Суддя Т. С. Журавель