Справа № 953/2611/24
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 березня 2025 року м. Харків
Київський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді Губської Я.В.,
при секретарі- Веремійчик Р.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про стягнення пені за прострочення зобов`язання зі сплати аліментів,-
Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 04.12.2024 року скасовано заочне рішення, призначено справу до розгляду в судове засідання.
Представником відповідача 26.03.2025 на адресу суду надано додаткові пояснення, в яких відповідач заперечує проти позовних вимог, посилаючись на те, що для того, щоб отримувач аліментів мав право на стягнення з боржника пені на підставі статті 196 СК України, повинна бути доведена вина боржника у виникненні заборгованості за аліментами.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, представник позивача адвокат Гончаров Р.О. надав до суду заяву в якій позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити та розглянути справу без її участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
Відповідач ОСОБА_2 та його представник у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомили, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, надали до суду письмові пояснення, за таких обставин, з урахуванням строку розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за їх відсутності.
Відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чинному повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Суд, дослідивши матеріали справи та наданий відзив, приходить до висновку про можливість розгляду справи у відсутність нез`явившихся осіб, враховуючи строки розгляду справи та позицію сторін, надані в письмовому вигляді.
Судом встановлено та не оспорювалось сторонами, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є сином позивача ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_2 .
Судовим наказом Київського районного суду м.Харкова від 12.10.2023 (справа №953/6946/23) стягнуто зі ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі частин від усіх видів заробітку відповідача, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 09.08.2023 і до досягнення дитиною повноліття.
Вищевказаний судовий наказ переданий на виконання до Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції та відкрито виконавче провадження № 73312136.
Постановою державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 14.11.2023 року відкрито виконавче провадження по виконанню судового наказу Київського районного суду м.Харкова від 12.10.2023 про стягнення аліментів, адреса відповідача вказана у Київському районі м. Харкова.
Згідно постанови державного виконавця від 11.01.2024 року знято арешт з коштів боржника та 19.02.2024 року після з*ясування тих обставин, що боржник працює в Харківському національному університеті Повітряних Сил імені І.Кожедуба передано виконавче провадження для виконання на підприємство за місцем роботи боржника.
Постановою державного виконавця від 28.03.2024 року знято арешт з коштів боржника. Згідно матеріалів справи, 26.03.2024 року до Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надійшла довідка з Харківського національного університету Повітряних Сил імені І.Кожедуба про доходи ОСОБА_2 .
Згідно з частиною першою статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.
Неустойка (пеня) це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.
Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів. Ухиленням від сплати аліментів слід вважати дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь стягувача визначеної суми аліментів. Вони можуть виразитись як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку (приховуванні заробітку (доходу), що підлягає обліку при відрахуванні аліментів, зміні місця роботи чи місця проживання з неподанням відповідної заяви про необхідність стягування аліментів тощо).
Тлумачення статті 196 СК України свідчить про те, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи.
На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин.
Перелік причин з яких утворилась заборгованість не з вини платника аліментів не є вичерпним і може встановлюватись судом у кожному випадку окремо на підставі поданих доказів.
Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята статті 7 СК України).
Згідно зі статтею 8 СК України, якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами ЦК України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин.
Відповідно до частини першої статті 9 ЦК України положення цього Кодексу застосовуються до врегулювання відносин, які виникають у сферах використання природних ресурсів та охорони довкілля, а також до трудових та сімейних відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства.
Тлумачення статті 8 СК України та частини першої статті 9 ЦК України дозволяє зробити висновок, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин.
Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (частини перша та друга статті 614 ЦК України).
Тлумачення вказаних норм свідчить, що стягнення пені, передбаченої абзацом 1 частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти.
У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.
Отже, для застосування зазначеної вище санкції до платника аліментів необхідні такі умови: існування заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно з частиною першою статті 189 СК України; наявність винних дій особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості.
Матеріалами справи підтверджується, що відповідач ОСОБА_2 працевлаштований в Харківському національному університеті Повітряних Сил України, має офіційну заробітну плату.
З дня відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду про стягнення аліментів ОСОБА_2 , є військовослужбовцем, та за місцем служби після надходження виконавчого документа для виконання з березня 2024 року здійснювалось стягнення аліментів з доходів боржника.
Також, за представленими даними, відповідач ОСОБА_2 є ВПО з 10 серпня 2022 року у Львівській області, тобто за місцем реєстрації та проживання у м. Харкові з цього періоду не проживає.
Таким чином, враховуючи представлені дані про зміну місця перебування відповідача військовослужбовця у 2022 році, суду не надані відомості про те, що відповідач знав про наявність постановленого наказу від 12.10.2023 про стягнення з нього на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі частин від усіх видів заробітку відповідача, щомісячно, з 09.08.2023 і до досягнення дитиною повноліття.
Згідно наданих до суду доказів в період з серпня по грудень 2023 року, ОСОБА_2 сплачував навчання сина в ліцеї «Професіонал», а після надходження за місцем роботи виконавчого документа стягнення аліментів проводиться в примусовому порядку з доходів боржника.
За довідкою з Харківського національного університету Повітряних Сил України з ОСОБА_2 були проведені відрахування (аліменти у розмірі частини доходів) 07.03.2024,07.04.2024,07.05.2024,06.06.2024 року за період з березня 2024 року по червень 2024 року.
Суд погоджується з доводами відповідача про те, що позивачка сама у своїй заяві від 16 лютого 2024 року, яка долучена як додаток до позовної заяви, особисто звинувачує державного виконавця у порушенні її прав та незаконній бездіяльності щодо неприйняття постанови про звернення стягнення на заробітну плату боржника, а також у невстановленні реального доходу боржника, а тому доводи позивача щодо умисного ухилення відповідача від сплати аліментів спростовуються наданими матеріалами.
За матеріалами виконавчого провадження, одразу після накладення арештів на кошти боржника дані кошти саме в тому розмірі, який заявлявся державним виконавцем було відраховано та стягнуто на користь стягувача та знято арешти з рахунків боржника.
Таким чином, дослідивши всі надані сторонами докази, суд приходить до висновку, що доводи позивача про те, що ОСОБА_2 ухиляється від сплати аліментів на дитину є безпідставними. Заборгованість за аліментами, яка існувала у відповідача за період з серпня 2023 року по 01.03.2024 року не є наслідком його винних дій з ухилення від сплати аліментів.
У відповідності до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу чиїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін.
Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено обов`язок сторін доводити ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно зі статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Таким чином, суд на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, дійшов висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів.
Так, при зверненні до суду позивач був звільнений від сплати судового збору, у зв`язку з чим, у відповідності до статті 141 ЦПК України витрати по сплаті судового збору слід віднести за рахунок держави.
Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов ОСОБА_1 про стягнення пені за прострочення зобов`язання зі сплати аліментів задоволенню не підлягає за недоведеністю.
Керуючись ст.ст.12, 13, 43, 49, 76-81, 89, 141, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд, -
В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про стягнення пені за прострочення зобов`язання зі сплати аліментів відмовити.
На рішення суду протягом 30 днів з дня його проголошення, може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Харківського апеляційного суду. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення, а у випадку проголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення строк для апеляційного оскарження обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Суддя: Я.В. Губська