справа № 755/9838/23 головуючий у суді І інстанції Гончарук В.П
провадження № 22-з/824/528/2025 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Фінагеєв В.О.
ПОСТАНОВА

іменем України

(додаткова)

31 березня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Фінагеєва В.О.,

суддів Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

за участю секретаря Надточий К.О.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 , поданої представником ОСОБА_2 , про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Захарченко Тарас Сергійович, про визнання недійсним договору купівлі-продажу та витребування майна з чужого незаконного володіння, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Київського апеляційного суду від 19 лютого 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 21 жовтня 2024 року в частині витребування майна з чужого незаконного володіння скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Захарченко Тарас Сергійович про витребування майна з чужого незаконного володіння відмовлено. В іншій частині рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 21 жовтня 2024 року залишено без змін. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 , судовий збір у розмірі 1 453,44 грн.

20 березня 2025 року до Київського апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_1 , подана представником ОСОБА_2 , про ухвалення додаткового рішення, в якій заявник просить стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у розмірі 12 814,55 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції у розмірі 20 000,00 грн. та у суді апеляційної інстанції у розмірі 30 000,00 грн.

Дослідивши матеріали справи, заяву про ухвалення додаткового рішення, заслухавши доповідь судді доповідача та пояснення заявника та позивача, колегія суддів приходить до висновку, що заява про ухвалення додаткового рішення підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

В силу частин другої, третьої та восьмої статті 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 при подачі апеляційної скарги сплатила судовий збір у розмірі 1 453,44 грн.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 13 грудня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху, у зв`язку з необхідністю доплатити судовий збір у розмірі 12 814,55 грн.

На виконання ухвали Київського апеляційного суду від 13 грудня 2024 року ОСОБА_1 сплачено судовий збір 12 814,55 грн., що в загальному розмірі складає 14 267,99 грн.

Постановою Київського апеляційного суду від 19 лютого 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 21 жовтня 2024 року в частині витребування майна з чужого незаконного володіння скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Захарченко Тарас Сергійович про витребування майна з чужого незаконного володіння відмовлено. В іншій частині рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 21 жовтня 2024 року залишено без змін. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 , судовий збір у розмірі 1 453,44 грн.

Отже судом апеляційної інстанції не було розподіллено частину судового збору, що була сплачена відповідачем, у відповідності до ухвали Київського апеляційного суду від 13 грудня 2024 року про залишення апеляційної скарги без руху.

Враховуючи викладене, судовий збір, сплачений відповідачем, підлягає стягненню з позивача у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню сплачений останньою судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 12 814,55 грн.

Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, апеляційний суд виходить з наступного.

Частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Отже, витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (частина восьма статті 141 ЦПК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Для приватного права апріорі властивою є така засада, як розумність. Розумність характерна як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 червня 2021 року у справі № 554/4741/19, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року у справі № 520/1185/16-ц, постанову Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20).

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (частини перша та друга статті 2 ЦПК України).

Апеляційний суд враховує правові висновки, викладені в постанові Верховного Суду від 10 січня 2024 року в справі № 285/5547/21, згідно яких, у випадку, якщо сторона з поважних причин до закінчення судових дебатів не могла подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, та подає ці докази разом з відповідною заявою після прийняття рішення по суті позовних вимог, то така сторона повинна обґрунтувати поважність причин не подання таких доказів суду до закінчення судових дебатів у справі; у разі відсутності обґрунтування поважних причин чи їх неповажності суд відмовляє в задоволенні заяви про стягнення витрат.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, у суді першої та апеляційної інстанції надану адвокатом Красненко Ю.В., останнім надано лише договір про надання професійної правничої допомоги від 24 червня 2024 року та договір про надання професійної правничої допомоги від 10 листопада 2024 року, які були наявні у сторони відповідача до ухвалення судом апеляційної інстанції постанови. Поважних причин не надання вказаних доказів до постановлення судового рішення апеляційним судом, відповідач та його представник не зазначили, що є підставою до відмови в задоволенні заяви про стягнення витрат на правову допомогу.

Долучення до заяви квитанції про оплату послуг правової допомоги в даному випадку правового значення не має, оскільки наявність чи відсутність вказаних квитанції не впливає на вирішення судом питання про стягнення витрат сторони на правову допомогу, які можуть бути стягнуті з другої сторони незалежно від фактичної сплати.

Крім того, за змістом вказаних договорів клієнт зобов`язаний сплатити адвокату гонорар та відшкодувати фактичні витрати в порядку та строки визначені Додатком № 1 до цього договору.

Однак, до заяви про ухвалення додаткового рішення, не долучено визначеного договорами Додатку № 1.

Всупереч ч. 8 ст. 141 ЦПК України, ні відповідач, ні його представник до закінчення судових дебатів в суді апеляційної інстанції не вказували, що протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду ними будуть подані докази щодо розміру витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, на що обґрунтовано посилається позивач.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для стягнення з позивача на користь відповідача 50 000,00 грн. у відшкодування витрат на правову допомогу надану в межах розгляду справи в судах першої та апеляційної інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 141, 270 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 , поданої представником ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалити додаткове рішення у справі, яким стягнути з ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 судовий збір у розмірі 12 814,55(дванадцять тисяч вісімсот чотирнадцять) гривень 55 копійок.

В іншій частині заяви відмовити.

Додаткова постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повне судове рішення складено 31 березня 2025 року.

Головуючий Фінагеєв В.О.

Судді Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.