28.03.2025 Справа № 756/944/22
ОБОЛОНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Унікальний №756/944/22
Провадження №4-с/756/24/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2025 року м. Київ

Суддя Оболонського районного суду м. Києва Диба О.В.,

розглянувши матеріали скарги ОСОБА_1 ,

суб`єкт оскарження: приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Фесик Марія Олексіївна,

стягувач: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група»,

боржник: ОСОБА_1 ,

на дії приватного виконавця, -

УСТАНОВИВ:

01.08.2024 боржник звернувся до суду зі скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Фесик М.О., вказуючи на те, що на виконанні у вказаного приватного виконавця перебуває виконавче провадження ВП НОМЕР_4 відкрите 25.04.2024 на виконання ухвали Оболонського районного суду м. Києва від 03.10.2023 про затвердження мирової угоди на умовах зобов`язання ОСОБА_1 до 29.12.2023 включно сплатити на реквізити та рахунок страхової компанії суму страхового відшкодування у розмірі 100000 грн. та суму сплаченого судового збору у розмірі 2975,78 грн.

В рамках проведення виконавчих дій постановою приватного виконавця від 27.06.2024 в розшук оголошено належне боржнику ОСОБА_1 майно - транспортний засіб «Лексус», д.н.з. НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 .

Як зазначає боржник, зазначений автомобіль використовується в якості джерела доходу та є єдиним засобом до існування, будь-який зв`язок з приватним виконавцем відсутній, що унеможливлює швидке врегулювання питання.

При цьому, внаслідок вчинення виконавчих дій приватним виконавцем, зокрема, винесенням постанови про блокування та арешт рахунків призвело до невиконання боржником експортного контракту перед партнером, що в свою чергу потягло за собою ще більшу затримку при виконанні ухвали суду.

Враховуючи наведене, боржник просить скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Фесик М.О. від 27.06.2024 про розшук майна боржника у виконавчому провадженні ВП НОМЕР_4.

Ухвалою Оболонського районного суду від 06.08.2024 клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на звернення до суду із скаргою залишено без задоволення, скаргу повернуто без розгляду.

Постановою Київського апеляційного суду від 21.01.2025 апеляційну скаргу боржника було задоволено, скаргу було направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Статтею 449 ЦПК України встановлено строк для звернення зі скаргою, зокрема, скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Частиною п`ятою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року в справі № 920/149/18 надано роз`яснення щодо співвідношення загальної та спеціальної норми, згідно з якими норми, передбачені законом про виконавче провадження, є загальними, а норми, передбачені процесуальним кодексом, є спеціальними, тому строк на оскарження необхідно обраховувати в календарних днях. Подібні за змістом висновки викладені в постановах Верховного Суду від 16 червня 2021 року у справі № 361/1335/20 (провадження № 61-15507св20), від 02 листопада 2021 року у справі № 753/3465/20 (провадження № 61-12002св20).

За змістом наведених норм, за порівняльного аналізу змісту термінів «дізнався» та «повинен був дізнатися», що містяться у положеннях статті 449 ЦПК України, дає підстави для висновку про презумпцію обов`язку особи знати про стан своїх прав у виконавчому провадженні, доведення факту, через який сторона не знала про порушення свого права і саме з цієї причини не звернулася за його захистом до суду, недостатньо.

Під час визначення початку перебігу строку звернення до суду із скаргою на дії (бездіяльність) суб`єкта, закріпленого у частині першій статті 449 ЦПК України та частині п`ятій статті 74 Закону України «Про виконавче провадження», необхідно враховувати поведінку скаржника, чи мав він реальну можливість (повинен був) дізнатися про стверджуване ним порушення його прав, вчинені ним дії, направлені на з`ясування стану виконавчого провадження, тощо.

Висновки щодо презумпції обов`язку особи знати про стан своїх прав у виконавчому провадженні, що є сталою та послідовною судовою практикою, викладено, зокрема, у постановах Верховного Суду: від 14 серпня 2019 року в справі № 910/7221/17; від 12 січня 2021 року в справі № 910/8794/17; від 12 жовтня 2021 року в справі № 918/333/13-г.

За змістом статті 81 ЦПК України обов`язок доказування поважності причин пропуску процесуальних строків та подача заяви про їх поновлення покладається на зацікавлену сторону.

При зверненні до суду зі скаргою на дії державного виконавця, саме на скаржника покладається обов`язок доведення наявності обставин, які унеможливили його звернення з такою скаргою у строк, встановлений законом.

Відповідно до статті 122 ЦПК України строки, встановлені законом або судом, обчислюються роками, місяцями і днями, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

Згідно зі статтею 123 ЦПК України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Частиною першою статті 127 ЦПК України визначено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Системний аналіз вказаних процесуальних норм разом із положеннями пункту «а» частини першої статті 449 ЦПК України, статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» свідчить про те, що перебіг десятиденного строку для оскарження рішення, дій чи бездіяльності виконавця починається з наступного дня після настання події, з якою пов`язано його початок, тобто після фактичної або можливої обізнаності особи про порушення її прав і свобод.

Такий правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 02 грудня 2020 року в справі № 143/950/19 (провадження № 61-21057св19), від 28 грудня 2020 року в справі № 501/3532/18 (провадження № 61-14723св19), від 03 лютого 2021 року в справі № 2-1441/10 (провадження № 61-17257св20).

У постанові Верховного Суду від 18 листопада 2020 року в справі № 466/948/19 вказано, що строки на подання скарги є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається у скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга суддею одноособово залишається без розгляду при її прийнятті та повертається заявникові. При цьому заявникові може бути роз`яснено право на повторне звернення до суду на загальних підставах. З`ясування обставин дотримання заявником процесуального строку на звернення до суду зі скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, наявності клопотання про його поновлення зазначеного строку та поважних причин для його поновлення має першочергове значення, оскільки правовим наслідком недотримання встановленого законом строку звернення із скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, відсутності клопотання про поновлення зазначеного строку та поважності причин для його поновлення, є залишення скарги без розгляду та повернення її заявникові.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 904/7326/17 (провадження № 12-197гс18) зазначено, що «право сторони виконавчого провадження на звернення зі скаргою до суду пов`язане з порушенням прав такої сторони під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця».

Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У порядку судового контролю за виконанням судових рішень такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси сторони виконавчого провадження порушені, а скаржник використовує цивільне судочинство для такого захисту. За своєю суттю ініціювання справи щодо судового контролю за виконанням судових рішень не для захисту прав та інтересів є недопустимим (див. постанову Верховного Суду від 22 квітня 2020 року в справі № 641/7824/18 (провадження № 61-10355св19)).

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 07.06.2023 у справі № 1622/16530/2012, провадження № 61-7689св22.

Як убачається зі скарги ОСОБА_1 , вона просить поновити пропущений строк звернення до суду із вказаною скаргою, з посиланням на те, що первісне звернення до суду зі скаргою відбулося, на думку боржника, у межах передбаченого процесуального строку на оскарження. Також посилалась на відсутність мережі, неможливість завантаження документів електронного суду, а також те, що боржник є волонтером ООН.

Однак, такі твердження жодним чином не підтверджені, будь-яких доказів до суду не надано.

З матеріалів справи убачається, що 10.07.2024 боржник вперше зверталася до суду із аналогічною скаргою (Т. 2, а.с. 60) та надала копію постанови приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Фесик М.О. від 27.06.2024 у виконавчому провадженні НОМЕР_4 про розшук майна боржника: транспортний засіб «Лексус», д.н.з. НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 (Т. 2, а.с. 66 - зворот, 67).

Однак з матеріалів первісної скарги не убачається посилання боржника про те, що вона зверталась в межах строку для звернення зі скаргою, не зазначено час, коли вона дізналась про порушення її права, як і відсутнє клопотання про поновлення пропущеного строку для звернення зі скаргою.

Вказана скарга, ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 15.07.2024 була повернута боржнику без розгляду з підстав того, що скарга подана не у встановленому законом порядку.

12.07.2024 боржник вдруге звернулася до суду з аналогічною скаргою (т.1, а.с 53-54), яка ухвалою суду від 18.07.2024 була повернута боржнику.

01.08.2024 боржник втретє звернулася до суду із аналогічною скаргою, яка була повернута боржнику без розгляду однак, постановою Київського апеляційного суду від 21.01.2025 апеляційна скарга боржника була задоволена, а скарга повернута до суду першої інстанції для продовження розгляду з посиланням на те, що судом не було встановлено дані про те, коли боржник дізналася або повинна була дізнатися про оскаржувану постанову.

Отже, враховуючи вказані обставини, суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_1 звернулася до суду із скаргою поза межами строку, який визначений ст. 449 ЦПК України, і безумовно дізналася про наявність оскаржуваної постанови не пізніше 10.07.2024

Поважності причин пропуску строку звернення до суду зі скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Фесик М.О. судом не встановлено, будь-яких доказів, що підтверджують поважність пропуску строку суду не надано, у зв`язку чим суд приходить до висновку про відсутність підстав для поновлення ОСОБА_1 строку для звернення до суду з вказаною скаргою.

Відповідно до ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

За таких обставин, суд вважає необхідним повернути скаргу ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Фесик М.О. без розгляду.

З викладеного, керуючись ст. 257, 260-261, 353, 447, 449 ЦПК України, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на звернення до суду із скаргою - залишити без задоволення.

Скаргу ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ), суб`єкт оскарження: приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Фесик Марія Олексіївна ( АДРЕСА_2 ), стягувач: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група» (03038, м. Київ, вул. І.Федорова, 32-а, ) на дії приватного виконавця - повернути без розгляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до суду апеляційної інстанції протягом 15 днів з дня складання її повного тексту.

Ухвала набирає законної сили після її підписання суддею.

Повний текст ухвали складено 28.03.2025.

Суддя: Олексій ДИБА