ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3816/25 Справа № 202/20/25 Суддя у 1-й інстанції - Недобитюк Н. В. Суддя у 2-й інстанції - Петешенкова М. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Петешенкової М.Ю.,

суддів Городничої В.С., Красвітної Т.П.,

при секретарі - Лопаковій А.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 09 січня 2025 року про відмову у відкриття провадження, у складі судді Недобитюк Н.В.

у справі за заявою ОСОБА_2 , заінтересована особа: Виконавчий комітет Покровської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області про встановлення факту, що має юридичне значення, -

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 09 січня 2025 року відмовлено у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення, на підставі положень частин 4 статті 315 ЦПК України.

Ухвала суду мотивована тим, що із змісту заяви вбачається спір про право, оскільки заявлена вимога про встановлення факту проживання пов`язана із наступним правом на приватизацію, отже, останній необхідно звернутися до суду в порядку позовного провадження.

Не погодившись з такою ухвалою суду, ОСОБА_2 звернулася з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, ставить питання про скасування ухвали суду та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом не враховано, що встановлення факту проживання безпосередньо породжує юридичні наслідки для заявниці, зокрема, для отримання довідки про участь у приватизації комунального житлового фонду на території Покровської селищної ради Синельниківського (Покровського) району, яка необхідна останній для участі в приватизації житла комунального житла у м.Дніпро. Вказує, що спору з приводу приватизації житла не існує, тому суд мав відкрити провадження у цій справі та розглянути справу в порядку окремого провадження.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Звертаючись до суду із вказаною заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, в порядку положень статей 293, 315 ЦПК України, ОСОБА_1 просила встановити факт проживання по АДРЕСА_1 з 12 травня 1994 року по 07 березня 2000 року для отримання в подальшому довідки Покровської селищної ради Синельниківського (Покровського) району про те, що вона не брала участь у приватизації комунального житлового фонду на території Покровської селищної ради Синельниківського (Покровського) району. Встановлення даного факту заявнику необхідне для участі в приватизації комунального житла у м.Дніпро. У зв`язку із цим, заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції виходив із того, що факт, про встановлення якого просив заявник, не передбачений законом, як такий, що підлягає встановленню в судовому порядку. Разом з цим, обставини, за наявності яких заявник просив встановити заявлений факт, пов`язаний із правом на приватизацію житла, отже, не підлягає встановленню у порядку окремого провадження, оскільки в цьому випадку існує спір про право, та підлягає розгляду у порядку позовного провадження.

Проте з такими висновками суду погодитися не можна, оскільки вони не відповідають нормам права, які підлягають застосуванню.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у статті 315 ЦПК України, не є вичерпним.

Частиною дрогою статті 315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, які мають юридичні наслідки, якщо: (1) згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; (2) чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; (3) заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; (4) встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право (постанови Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 761/16799/15-ц, від 23 січня 2019 року у справі № 536/1039/17 (пункт 17)).

Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду (частина четверта статті 315 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17 зроблено висновок, що юридичними фактами є певні факти реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків.

Таким чином, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, під час розгляду справ у порядку окремого провадження виключається існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

Згідно зі статтею 318 ЦПК України, у заяві про встановлення юридичного факту повинно бути зазначено, який факт заявник просить встановити та з якою метою.

Правові основи приватизації державного житлового фонду, його подальшого використання і утримання визначені Законом України від 19 червня 1992 року №2482-XII «Про приватизацію державного житлового фонду».

З системного аналізу норм Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, слід дійти висновку, що вказаними нормативно-правовими актами визначена певна процедура здійснення передачі квартир державного та комунального житлового фонду у власність громадян. Вказана процедура здійснюється лише визначеними на те органами і до числа уповноважених на це установ суд не належить, оскільки не наділений повноваженнями на прийняття рішення про приватизацію квартири. Таким чином, особі, що має намір реалізувати своє право на приватизацію житла, необхідно в судовому порядку довести таке право.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звертаючись до суду із заявою, що має юридичне значення, в порядку положень статей 293, 315 ЦПК України, просила встановити факт проживання по АДРЕСА_1 з 12 травня 1994 року по 07 березня 2000 року для отримання в подальшому довідки Покровської селищної ради Синельниківського (Покровського) району про те, що вона не брала участь у приватизації комунального житлового фонду на території Покровської селищної ради Синельниківського (Покровського) району.

Проте, суд першої інстанції не перевірив доводів заявниці, не встановив і у судовому рішенні не зазначив, між ким існує спір, адже існування спору про право повинно бути реальним, а не гіпотетичним. Необхідність встановлення факту само по собі не свідчить про наявність спору. Відмова у видачі вказаної вище довідки, пов`язана з неможливістю встановлення факту відсутності реалізації заявником свого права на приватизацію житла

Отже, висновок суду про наявність спору про право, який має розглядатися у порядку позовного провадження, є передчасним і нічим не підтверджений. Без відкриття провадження у справі неможливо встановити фактичні обставини щодо наявності спору про право.

Вказане узгоджується з висновками викладеними Верховним Судом у постановах від 14 грудня 2022 року у справі № 180/2132/21, від 15 квітня 2020 року у справі № 302/991/19.

Відповідно до частини 6 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

З огляду на викладене, наявні правові підстави для скасування ухвали суду та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 09 січня 2025 року - скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Вступна та резолютивна частини ухвали проголошена 19 березня 2025 року.

Повний текст судового рішення складено 27 березня 2025 року.

Головуючий: М.Ю. Петешенкова

Судді: В.С. Городнича

Т.П. Красвітна