УХВАЛА

25 березня 2025 року

м. Київ

справа № 149/2241/24

провадження № 61-3330ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Литвиненко І. В. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Петрова Є. В.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 21 січня 2025 року

та постанову Вінницького апеляційного суду від 24 лютого 2025 року у справі

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - Хмільницький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Хмільницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про визнання батьківства, внесення змін до актового запису про народження та стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - Хмільницький відділ ДРАЦС у Хмільницькому районі Вінницької області ЦМУ МЮ (м. Київ) про визнання батьківства, внесення змін

до актового запису про народження та стягнення аліментів.

Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області ухвалою від 21 січня

2025 року, залишеною без змін постановою Вінницького апеляційного суду

від 24 лютого 2025 року, зупинив провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України до припинення перебування ОСОБА_2 у складі Збройних Сил України, але не пізніше, ніж до закінчення воєнного стану.

10 березня 2025 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат Зубань О. О., засобами поштового зв`язку надіслала до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 21 січня 2025 року та постанову Вінницького апеляційного суду

від 24 лютого 2025 рокуу вказаній справі, у якій просить скасувати оскаржені судові рішення та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України як і пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України передбачають, що однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом.

Ухвали, на які можуть бути подані скарги окремо від рішення суду, наведено в статті 353 ЦПК України.

Згідно з пунктом 14 частини першої статті 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про зупинення провадження у справі.

Пунктом 2 частини першої статті 389 ЦПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Отже, зміст пункту 14 частини першої статті 353 та частини першої статті 389 ЦПК України, яка є спеціальною нормою процесуального права та регламентує право касаційного оскарження судових рішень, свідчить про те, що оскарження ухвали суду першої інстанції про зупинення провадження у справі та постанови суду апеляційної інстанції, прийнятої за результатами її перегляду, у касаційному порядку не передбачено.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано

на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини») умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня

1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Враховуючи наведене, оскільки ухвала Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 21 січня 2025 року та постанова Вінницького апеляційного суду від 24 лютого 2025 року не підлягають оскарженню в касаційному порядку відповідно до пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись частиною першою статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 21 січня 2025 року та постанову Вінницького апеляційного суду

від 24 лютого 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - Хмільницький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Хмільницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про визнання батьківства, внесення змін до актового запису про народження та стягнення аліментів.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І. В. Литвиненко

А. І. Грушицький

Є. В. Петров