Справа № 212/1137/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2025 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі

головуючої судді - Швець М. В., за участі секретаря судового засідання Майданик М. Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

встановив таке.

04 лютого 2025 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Амельчишин О. В. звернувся до суду із зазначеним позовом.

Позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

В обґрунтування позову зазначено, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 04.04.2009 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дошлюбне прізвище відповідачки « ОСОБА_4 ». Представник позивача зазначив, що з початку березня 2023 року сторони спільно не проживають та не підтримують будь-яких сімейних стосунків, спільного бюджету не мають. Також зазначив, що введення спільного господарства між сторонами остаточно припинено, за глибоким переконанням позивача подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, оскільки у нього та відповідачки протилежні погляди на сімейне життя, неприязні стосунки, втрачено почуття любові, довіри та поваги, вони зрозуміли, що є зовсім різними людьми з різними поглядами та інтересами. Зазначив також, що між сторонами постійно виникають сварки, які негативно впливають на психологічний стан сина. З цих підстав представник позивача просить шлюб розірвати.

Позивач ОСОБА_1 та його представник в судове засідання не з`явились. У заяві від 24.03.2025 просили розглянути справу без їх участі, позовні вимоги підтримали, просили задовольнити в повному обсязі (а. с. 19).

Відповідачка ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилась; в адресованій суду заяві від 24.03.2025 просила розглядати справу у її відсутність, проти позовних вимог не заперечувала, так як збереження шлюбу є неможливим, просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « ОСОБА_5 » (а. с. 20).

Суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін на підставі доказів, наявних в матеріалах справи.

Статтями 43, 211 ЦПК України передбачено, що участь у судовому засіданні є правом сторони, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, на підставі ч. 6 ст. 259 ЦПК України, скористався своїм правом відкласти складення повного рішення.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Суд встановив, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 04 квітня 2009 року, мають спільну неповнолітню дитину сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 2 зворот).

Представник позивача у позові зазначив, що сторони перестали вести спільне господарство в березні 2023 року, а їх шлюб фактично вже припинений та існує лише формально. Подальше спільне життя та збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам та є недоцільним.

Відповідачка не заперечила проти обставин, зазначених позивачем у позові.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування, висновки суду.

Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Отже, у цій справі, не зважаючи на визнання позову відповідачем, суд має перевірити, чи таке визнання не суперечить закону, чи воно не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Відповідно до ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу жінки та чоловіка не допускається.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного Кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Зважаючи на це, визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а натомість відповідає інтересам і волі обох з подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, та інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Що стосується інтересів їхньої неповнолітньої дитини, то слід зазначити таке. Згідно з принципом 6 Декларації прав дитини дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння; вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості. Атмосферу любові практично неможливо забезпечити дитині в сім`ї, де батько й мати не бажають жити разом, мають проблеми у відносинах між собою та не хочуть зберігати шлюб. Тому збереження шлюбу сторін за умов їх небажання його зберігати суперечить також інтересам їх дитини.

Позивач заявив про неможливість примирення та необхідність розірвання шлюбу; відповідачка, в свою чергу, погодилась на це. Отже, збереження шлюбу суперечить інтересам їх обох.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити.

В силу вимог ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Згідно до ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Таким чином, враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідачка визнала заявлені проти неї позовні вимоги, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження сім`ї суперечило б їх інтересам.

У відповідності із ч. 3 ст. 105, ст. 110, 111, 112 Сімейного Кодексу України, керуючись ст. 4 5, 7 13, 81 82, 259, 263 - 265, 268 , 273, 354, 355, суд

вирішив таке.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 04 квітня 2009 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 186.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення суду складено та підписано 27 березня 2025 року.

Суддя: М. В. Швець