справа № 489/1692/25
провадження №2/489/1651/25
УХВАЛА

26 березня 2025 року м. Миколаїв

Суддя Ленінського районного суду міста Миколаєва Коваленко І.В., який є головуючим у справі, ознайомившись з матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

встановив:

У березні 2025 року позивач, через свого представника адвоката Жильцова В.В., звернулась до суду з позовною заявою в якій просить:

-визнати об`єктами права спільної сумісної власності подружжя: автомобіль марки «RENAULT MASTER» 2015 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 ; готівкові грошові кошти у розмірі 450 000,00 грн. та 16 000,00 доларів США; та гараж № НОМЕР_2 в АГК «Зоря»;

-стягнути з відповідача на користь позивача вартість 1/2 частини автомобіля марки «RENAULT MASTER» 2015 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , що складає 316 804,86 грн. Після стягнення суми компенсації, право власності на автомобіль визнати за ОСОБА_2 ;

-визнати за сторонами право на 225000,00 грн. та 8000,00 доларів США, кожній із сторін. Зобов`язати відповідача повернути позивачу належну їй частину грошових коштів, а саме: 225 000,00 гривень та 8000,00 доларів США;

-визнати за сторонами право власності на гараж № НОМЕР_2 , що розташований у АГК «Зоря».

25.03.2025 від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків, в якій він просить відкрити провадження по справі та звільнити позивача від сплати судового збору на підставі пункту 1 частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір». В обґрунтування клопотання зазначено, що розмір судового збору значно перевищує 5% доходів позивача за минулий рік.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до підпункту 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду фізичною особою позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору складає 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно частини першої статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Згідно статті 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

В пункті 29 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» роз`яснено, що відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір» та статті 81 (136) ЦПК України єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо).

Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Таким чином, єдиною підставою для звільнення позивача від сплати судового збору є врахування майнового стану сторони.

Оцінюючи фінансове становище особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища (Рішення ЄСПЛ «Kniat v. Poland» від 26.07.2005, пункт 44; Рішення ЄСПЛ «Jedamski and Jedamska v. Poland» від 26.07.2005, пункти 63-64).

Таким чином, враховуючи майновий стан позивача, та те, що розмір судового збору значно перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача за минулий рік, суд вважає за можливе заяву позивача задовольнити та звільнити її від сплати судового збору.

Керуючись статтею 8 Закону України «Про судовий збір», статтями 136, 259-262 ЦПК України,

ухвалив:

Клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору задовольнити.

Звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору по цивільній справі № 489/1692/25 (провадження № 2/489/1651/25) за її позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню окремо від рішення суду не підлягає. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя І.В. Коваленко