Справа № 933/570/24
Провадження № 2/727/52/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2025 року Шевченківський районний суд м.Чернівці в складі:

Головуючого-судді: Одовічен Я.В.

За участю секретаря: Гелка А.С.

відповідача: ОСОБА_1

представника відповідача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Чернівці цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Посилався на те, що 16.06.2021 року ОСОБА_1 уклала із ТОВ «ФК «Інвеструм» (первісний кредитор) кредитний договір №10815-06/2021.

Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, про що свідчить п.7 кредитного договору, адреса, реквізити та підпис сторін.

Відповідно до умов кредитного договору, товариство надає клієнту фінансовий кредит у розмірі, на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором (п.п.1 п.1 договору).

Підпунктом 1.7 п.1 кредитного договору передбачено, що клієнт підтверджує, що усвідомлює, що на правовідносини за цим договором не розповсюджується дія ЗУ «Про споживче кредитування».

Згідно п.п.1.6 п.1 кредитного договору, невід`ємною частиною цього договору є правила надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, які розміщені на сайтах товариства - https://www.zecredit.com.ua. Приймаючи умови кредитного договору, клієнт підтверджує, що він ознайомлений з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватись.

18.02.2022 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу №18022022, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Інвеструм» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК «Інвеструм» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників.

Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу №18022022 від 18.02.2022 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором від 16.06.2021 року №10815-06/2021 в сумі 19730 грн. 00 коп., що складається з: 5000 гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу; 14730 гривень - сума заборгованості за відсотками.

З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме: з 18.02.2022 року позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій.

Зазначив, що ОСОБА_1 не виконала свого обов`язку за кредитним договором. Після відступлення права грошової вимоги, ОСОБА_1 не здійснила жодного платежу для погашення існуючих заборгованостей.

У зв`язку з неналежним виконанням умов кредитного договору, у ОСОБА_1 виникла заборгованість по кредитному договору від 16.06.2021 року №10815-06/2021, в сумі 19730 гривень, що складається з: 5000 гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу; 14730 гривень - сума заборгованості за відсотками.

Просив позов задовольнити, стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 19730 грн. 00 коп. та понесені судові витрати.

Ухвалою суду від 05.11.2024 року провадження по справі було відкрито та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Представником відповідача було подано відзив на позовну заяву, в якому просив у задоволення позовних вимог відмовити повністю. Відзив обґрунтовано тим, що 16.06.2021 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» на ОСОБА_1 було укладено договір про надання фінансового кредиту №10815-06/2021. Сторонни домовилисть, що сума кредиту становить 5000 гривень, термін кредитування 28 днів. Вказував, що позивач при подачі позову не надав належних доказів на підтвердження того, що відповідач отримувала кредитні кошти та у подальшому порушила обов`язок з їх повернення, тобто не виконувала, або неналежним чином виконувала умови кредитного договору.

Посилався на те, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі документи, які передбачені ст.31 ЗУ «Про платіжні послуги» та ст.13 ЗУ «Про електронну комерцію», які підтверджують ініціювання переказу позивачем кредитних коштів на рахунок відповідача, а також те, що такий переказ є завершеним. Також, у матеріалах справи відсутні первинні документи, оформленні відповідно до ст.9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», які підтверджують наявність заборгованості відповідача за кредитним договором.

Зазначив, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги, згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Згідно умов кредитного договору, кредит надається строком на 28 днів, тобто до 14.07.2021 року. З розрахунку заборгованості вбачається, що нарахована заборгованість за відсотками складає 14730 гривень. Вважає нарахування позивачем процентів після 14.07.2021 року неправомірним.

У задоволенні позовних вимог просив відмовити.

10.01.2025 року представником позивача було подано відповідь на відзив. У відповіді вказував, що відповідно до умов кредитного договору, кошти надано Позичальнику в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної Позичальником при реєстрації на сайті Первісного кредитора.

Згідно ст.60 Закону України «Про банки і банківську діяльність», інформація про операції, проведені на користь чи за дорученням клієнта є банківською таємницею. Тому, позивач не має змоги надати суду виписку з особового рахунку, оскільки Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затверджене постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 № 75 встановлює основні вимоги щодо організації бухгалтерського обліку в банках України, а позивач не є банком України, отже на нього дія Положення не розповсюджується, виписки по особовим рахункам клієнтів не формуються (Постанова Київського апеляційного суду по справі № 381/1311/23 від 25.06.2024).

Відповідач, як власник карткового рахунку, на який було перераховано кредитні кошти, може власноруч отримати виписки по рахунку для підтвердження або спростування факту перерахування/ отримання кредитних коштів.

Відповідачем не надано суду належних і допустимих доказів на спростування позовних вимог ТОВ «ФК «ЄАПБ», а саме того, що відповідні кошти не були зараховані на картковий рахунок Позичальника, вказаний у договорах, або доказів того, що вказаний картковий рахунок йому не належить. Заперечуючи проти перерахування кредитних коштів, Відповідач не позбавлений можливості надати відповідні банківські дані/інформацію на підтвердження своїх доводів, маючи при цьому безперешкодний та повний доступ до таких.

Позовні вимоги просив задовольнити.

04.02.2025 року судом було витребувано докази.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримав.

Відповідач у судовому засіданні підтримала відзив на позовну заяву, викладені в ньому обставини підтвердила. Вважає, що заборгованості за кредитним договором від 16.06.2021 року у неї немає. У задоволення позовних вимог просила відмовити.

Суд, вислухавши пояснення відповідача та дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Так, судом встановлено, що 16.06.2021 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання фінансового кредиту №10815-06/2021, відповідно до умов якого сума наданого відповідачу кредиту становить 5000 гривень (п.1.1 договору), строк кредиту 28 дні, до 13.07.2021 року (п.1.2 договору) (а.с.5-6).

За користування кредитом клієнт сплачує товариству 657.0% (процентів річних) в розрахунку 1.80% на добу (п.1.3 кредитного договору).

Пунктами 1.6 та 1.7 кредитного договору передбачено, що кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом. Невід`ємною частиною цього договору є правила надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, які розміщені на сайтах товариства - https://www.zecredit.com.ua.

Сторони домовились, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюється, згідно з Графіком розрахунків, який є невід`ємною частиною цього договору (п.2.1 кредитного договору).

Якщо відповідно до п.1.5 цього Договору, скориставшись промокодом, клієнт прострочить виконання зобов`язань, або в разі пролонгації кредиту зі зниженою процентною ставкою, нараховані згідно умов договору проценти підлягають перерахуванню за стандартною процентною ставкою (2,5 % на добу) з першого дня користування кредитними коштами та оплаті клієнтом у повному обсязі на загальних умовах, при цьому клієнт погоджується, що такий перерахунок процентів за користування кредитом не є односторонньою зміною умов договору (п.2.4).

Згідно п.п. 3.3.4 кредитного договору, сторони погодили, що клієнт має право відстрочити виконання зобов`язання на строк 7/14/30 днів, сплативши для цього проценти відповідно до наведеного нижче розрахунку: 7 днів - 2,7% на добу від тіла кредиту; 14 днів - 2,5% на добу від тіла кредиту; 30 днів - 2,2% на добу від тіла кредиту.

Пунктом 4.3 Договору про надання фінансового кредиту №10815-06/2021 передбачено, що у разі, якщо клієнт не повернув кредит у строк, зазначений в п.1.2 цього Договору та/або в Додатку (ах) до цього Договору, проценти передбачені в п.1.3 цього договору продовжують нараховуватись за кожен день користування кредитними коштами, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів, починаючи з дня укладення Договору.

Також, пунктом 6.1 кредитного договору встановлено, що цей договір складений українською мовою, підписаний із використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію».

У додатку №1 до договору про надання фінансового кредиту №10815-06/2021 наведено графік розрахунків, відповідно до якого загальна вартість кредиту визначена у сумі 7520 грн. 00 коп. (а.с.7зв).

Вказаний договір було укладено між сторонами в електронній формі. Договір про надання фінансового кредиту відповідачем підписаний електронним підписом з застосування одноразового ідентифікатора: W45253. Номер телефону НОМЕР_1 . Рахунок позичальника: НОМЕР_2.

У подальшому, 16.07.2021 року ОСОБА_1 звернулась до ТОВ «ФК «Інвеструм» із заявкою на відстрочення виконання зобов`язання за Договором про надання фінансового кредиту №10815-06/2021. Відповідно до заявки ОСОБА_1 повідомила, що станом на 16.07.2021 року оплатила суму в розмірі 1750 гривень, необхідну для відстрочення виконання зобов`язання, відповідно до п.4.6 Правил надання коштів у позику.

Того ж дня, 16.07.2021 року була укладена Додаткова угода №3 до Договору про надання фінансового кредиту №10815-06/2021, в якій сторони погодили відстрочити виконання зобов`язання за Договором на 14 днів, тобто до 29.07.2021 року. Будь-які нарахування за кредитом на строк дії відстрочення призупиняються, сума заборгованості клієнта становить 8875 гривень, з яких: 5000 гривень - заборгованість за тілом кредиту; 3875 гривень - заборгованість за відсотками. Всі інші положення Договору залишаються без змін (а.с. 10).

Також, за заявкою ОСОБА_1 від 31.08.2021 року була укладена Додаткова угода №3 до Договору про надання фінансового кредиту №10815-06/2021 від 06.06.2021 року, в якій сторони погодили відстрочити виконання зобов`язання за Договором на 14 днів, тобто до 13.09.2021 року. Будь-які нарахування за кредитом на строк дії відстрочення призупиняються, сума заборгованості клієнта становить 11720 гривень, з яких: 5000 гривень - заборгованість за тілом кредиту; 6720 гривень - заборгованість за відсотками. Всі інші положення Договору залишаються без змін (а.с.9).

Зазначені додаткові угоди було укладено в електронній формі та підписані ОСОБА_1 електронним цифровим ідентифікатором: 1827.

Відповідно до інформаційної довідки №356/07 від 05.07.2024 року, ТОВ «Платежі Онлайн», як технологічний оператор платіжних послуг повідомляє, що на сайті торговця через платіжний сервіс «Platon» була проведена успішна транзакція. Тип транзакції: видача. У інформаційній довідці вказано: номер транзакції - 32386-82044-46584; сума - 5000 гривень; дата та час проведення - 16.06.2021 року о 21:30:07; номер платіжної картки - НОМЕР_2 (а.с.92).

18.02.2022 року між ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» (фактор) та ТОВ «ФК «Інвеструм» ( клієнт) укладено договір факторингу №18022022, у відповідності до умов якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту (а.с.11-13).

Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно додатку №1 та є невід`ємною частиною договору (п.1.1 договору факторингу).

Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу №18022022 від 18.02.2022 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №10815-06/2021, в сумі 19730 грн. 00 коп., що складається з: 5000 гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу; 14730 гривень - сума заборгованості за відсотками (а.с.15).

Відтак, матеріалами справи підтверджуються обставини уступки права вимоги за кредитним договором №10815-06/2021 від 16.06.2021 року на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ».

Розглядаючи аргументи, наведені сторонами, суд приходить до наступних висновків.

Так, між сторонами склались правовідносини, що врегульовані нормами цивільного законодавства.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Із дослідженого судом кредитного договору №10815-06/2021 від 16.06.2021 року та додаткових угод №3 від 16.07.2021 року та від 31.08.2021 року, встановлено, що їх укладено в електронній формі.

Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Згідно із пунктом 6 частини першої статті 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону).

Відповідно ч.1ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Положеннями ч.1, ч.2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.

За змістом ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги».

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; -електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Як було встановлено судом, кредитний договір №10815-06/2021 від 16.06.2021 року та додаткові угоди №3 від 16.07.2021 року та від 31.08.2021 року укладено в електронній формі, що відповідає приписам статті 207 ЦК України із застосуванням Закону України «Про електронну комерцію» та підписано сторонами, відповідно до вимог ст.12 вказаного Закону, а саме: з боку позикодавця засвідчено електронним підписом, а з боку позичальника за допомогою одноразових ідентифікаторів, та за правовими наслідками прирівнюються до договорів, укладених у письмовій формі.

Із копії вказаного договору також видно, що ОСОБА_1 як позичальник та споживач за договором, ідентифікувала себе в інформаційно-телекомунікаційній системі, надавши Товариствам свої персональні дані (РНОКПП - НОМЕР_3 , паспорт № НОМЕР_4 , виданий 01.07.2019 року, орган, що видав 1420, тел. НОМЕР_1 , банківський рахунок позичальника).

Відповідно до ч. 1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів, не встановлений договором або законом.

Факт одержання коштів за договором відповідачем ОСОБА_1 підтверджуються довідкою АТ КБ «Приватбанк» від 28.02.2025 року №20.1.0.0.0/7-250220/61129-БТ. Зокрема, у довідці банк повідомив, що на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано картку № НОМЕР_5 (IBAN НОМЕР_6 ), на яку 16.06.2021 року здійснено переказ коштів на суму 5000 гривень. Інформація про платника: переказ коштів. Коментар: Viplata zaima Zecredit (а.с.122).

Окрім того, факт одержання кредитних коштів ОСОБА_1 підтверджується тим, що відповідач двічі зверталась до кредитодавця з заявами про відстрочення виконання зобов`язань за договором №10815-06/2021 від 16.06.2021 року та укладала додаткові угоди до нього, в яких підтверджувала розмір наявного кредитного боргу та відсотків за ним.

Будь-яких доказів на підтвердження погашення заборгованості за тілом кредиту відповідачем надано не було.

Отже, укладений між сторонами договір відповідає вимогам Закону та є обов`язковим до виконання.

Однак, відповідач взяті на себе зобов`язання за вищезазначеним договором не виконала, у передбачений у договорі строк кошти (суму позики) не повернула, унаслідок чого у неї виникла заборгованість.

Звертаючись до суду з позовними вимогами, позивач ТОВ «ФК «ЄАПБ» посилалося на те, що загальний розмір заборгованості за договором №10815-06/2021 від 16.06.2021 року становить 19730 гривень, з яких: сума заборгованості за основною сумою боргу - 5000 гривень; сума заборгованості за відсотками - 14730 гривень.

Розглядаючи доводи сторін щодо дійсного розміру заборгованості, суд враховує норми цивільного законодавства, якими врегульовано спірні правовідносини.

Так, згідно частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Частиною 1 ст. 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Припис абзацу 2 частини 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 р. у справі № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18, постанова Верховного Суду від 06.11.2019 р. у справі № 359/2703/15ц).

Позивач ТОВ «ФК «ЄАПБ» посилалося на те, що за договором №10815-06/2021 від 16.06.2021 року, зокрема: наявна заборгованість за процентами у розмірі 14730 гривень.

На підтвердження заявлених позовних вимог позивачем було долучено розрахунок заборгованості ТОВ «ФК «ЄАПБ», відповідно до якого станом на 31.05.2024 року ОСОБА_1 за період з 16.06.2021 року по 12.12.2021 року включно відбувалось нарахування відсотків за договором та нараховано до сплати 14730 гривень відсотків (а.с.89-91).

Положеннями статті 81 ЦПК України регламентовано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів, показаннями свідків (стаття 76 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин, які входять до предмета доказування у справі. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст.78 Кодексу).

Відповідно до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Даючи оцінку правомірності нарахування відсотків за договором, суд зазначає наступне.

Так, згідно укладеного між сторонами договору кредиту у сумі 5 000,00 грн., кредитні кошти було надано відповідачу строком на 28 днів, тобто з 16.06.2021 року по 13.07.2021 року. За користування кредитом у вказаний період сторони погодили сплату відсотків з розрахунку 1,8% річних на добу.

Таким чином, з відповідача за період часу з 16.06.2021 року по 13.07.2021 року підлягають стягнення проценти, згідно проведеного судом розрахунку (5000 грн.*1,8%=90*28 днів), у розмірі 2520 гривень.

Окрім того, згідно п.п. 3.3.4 кредитного договору, сторони погодили, що клієнт має право відстрочити виконання зобов`язання на строк 7/14/30 днів, сплативши для цього проценти відповідно до наведеного нижче розрахунку: 7 днів - 2,7% на добу від тіла кредиту; 14 днів - 2,5% на добу від тіла кредиту; 30 днів - 2,2% на добу від тіла кредиту.

Зазначені обставини свідчать про те, що умовами кредитного договору сторони передбачили порядок продовження строку кредиту та умови і строк нарахування процентів за користування кредитом.

Суд звертає увагу на те, що у п.4.3 Договору сторони погодили, що у разі не повернення кредиту в строк, зазначений в п.1.2 цього Договору, проценти передбачені в п.1.3 Договору продовжують нараховуватися за кожен день користування кредитними коштами, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів, починаючи з дня укладення договору.

За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів, не встановлений договором або законом.

Отже, сторонами також було погоджено зобов`язання боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, сплатити відсотки за весь час прострочення у розмірі, визначеному п.1.3 договору (1,8% на добу), але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів, починаючи з дня укладення договору, тобто по 13.09.2021 року.

Тобто, нарахування відсотків кредитодавцем за період з 16.06.2021 року по 13.09.2021 року є правомірним.

При цьому, у додатковій угоді до договору про надання фінансового кредиту №10815-06/2021 від 31.08.2021 року сторони погодили відстрочення виконання зобов`язання на 14 днів до 13.09.2021 року та визначили, що остаточна сума заборгованості за договором становить 11720 гривень, з них: 5000 гривень - сума кредиту; 6720 гривень - сума відсотків за користування кредитом. У зв`язку з відстроченням виконання зобов`язань за договором ОСОБА_1 зобов`язалася здійснити повернення кредиту відповідно до зміненого графіка розрахунків (а.с.9).

Отже, після 13.09.2021 року право кредитодавця нараховувати відсотки за кредитним договором №10815-06/2021 припинилося.

Тому, виконаний позивачем розрахунок заборгованості по сплаті процентів за період з 14.09.2021 по 12.12.2021 року суд визнає необґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Кузнєцов та інші проти Російської Федерації» зазначено, що одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції. Така позиція є усталеною у практиці ЄСПЛ (рішення у справах «Серявін та інші проти України», «Проніна проти України») і з неї випливає, що ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, суд приходить до висновку, що за договором №10815-06/2021 від 16.06.2021 року наявна заборгованість у розмірі 11720 гривень, з них: 5000 гривень - сума кредиту; 6720 гривень - сума відсотків за користування кредитом.

Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір в розмірі 1786 грн. 52 коп.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 525, 526, 530, 549, 610, 611, 625, 1049, 1050 ЦК України, ст. ст. 4, 12, 13, 76-83, 130, 131, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України суд, -

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_3 ), проживаючої в АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (), яке розташоване в м.Київ, вул.Симона Петлюри, 30, заборгованість за кредитним договором №10815-06/2021 від 16.06.2021 року у розмірі 11720 грн. 00 коп., що складається з: 5000 гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу; 6720 гривень - сума заборгованості за відсотками.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_3 ) користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» () понесені судові витрати у розмірі 1786 грн. 52 коп.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення суду буде складено 31.03.2025 року.

Суддя Одовічен Я.В.