Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

Справа №348/470/25

Провадження № 2/348/500/25

18 березня 2025 року Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області у складі судді Матолич В.В., за участю секретаря судового засідання Буратчук О.В., розглянув в порядку спрощеного позовного провадженняу відкритому судовому засіданні в м. Надвірна Івано-Франківської області справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інкам Фінанс» про захист прав споживача.

Процесуальні дії у справі.

27.02.2025 ОСОБА_1 пред`явив позов, відповідно до якого просить розірвати угоду від 23.02.2024, яка була укладена між сторонами та стягнути з відповідача 60541,85 гривень. В обґрунтування позову наведено таке. 23.02.2024 між сторонами було укладено угоду, на виконання умов якої позивач оплатив товар (нафтопродукти), а відповідач тільки частково передав позивачу товар (нафтопродукти). Так, позивач сплатив відповідачу 57457,45 гривень та мав отримати на визначених заправних станціях пальне, а саме: бензин А95 та А92. Натомість позивачу видали тільки 280 л з придбаного ним пального. На даний момент залишок невикористаного пального становить 965 л (бензин А95) і 10 л (бензин А92). Позивач неодноразово звертався до працівників АЗС щодо відпуску йому придбаного пального, однак йому відмовили через відсутність пального на АЗС. На скарги позивача відповідач відповіді не надав, коштів не повернув.

28.02.2025 суд прийняв до розгляду та відкрив провадження у даній справі, постановив справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

18.03.2025 позивач в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Не заперечував щодо ухвалення у справі заочного рішення.

18.03.2025 відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належно через електронний кабінет. Відзиву не подав. Враховуючи наведене, а також те що позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів (постановляє заочне рішення).

Суд встановив:

23.02.2024 сторони уклали угоду, яка відповідно до умов є договором купівлі-продажу. Також відповідно до умов договору позивач здійснив перший платіж за пальне, а саме 23.02.2024 у розмірі 2400,00 гривень, що підтверджується квитанцією (арк. спр. 7 зі звороньої сторони).

Відповідно до наданих суду квитанцій (арк. спр. 5-11) позивач придбав у відповідача пальне на загальну суму 64736,05 гривень.

Згідно з викопіюванням особистого кабінету позивача встановлено, що позивачу було відкрито дві віртуальні паливні карти: одну на бензин А-95, де залишок пального становить 965 л, а іншу на бензин А-92, де залишок пального становить 10 л. Так, за період дії угоди на віртуальну карту позивача було зараховано 1225 л бензину А-95, з яких він фактично отримав 260 л, та 30 л бензину А-92, з яких він фактично отримав 20 л.

Позивач 24.02.2025 надіслав претензію відповідачу щодо розірвання угоди та повернення коштів.

В ході судового розгляду досліджено мобільний додаток, де відображені платежі позивача на користь відповідача на виконання умов угоди.

Оцінка суду.

Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Пунктами 5 та 6 частини 1 статті 3 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому (ч. 1 ст. 656 ЦК України).

Частиною першою статті 670 ЦК України передбачено, що якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

Згідно з ст.651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Частина 2 статті 530 ЦК України передбачає, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Судом встановлено, що між сторонами було укладено публічний договір приєднання, який за своїм змістом є договором купівлі-продажу товару, у електронній формі, яка прирівнюється до письмової. На виконання умов цього договору позивач передав відповідачу кошти в рахунок оплати предмета договору - пального. Відповідач частково виконав свої зобов`язання за цим договором. Однак з грудня 2024 року не забезпечив наявність пального на заправних станціях, що унеможливило отримання позивачем придбаного ним товару. Коштів за недоотриманий позивачем товар відповідач, незаважаючи на звернення позивача, не повернув.

Так, 23.02.2024, 26.05.2024 та 28.05.2024 позивач переказав відповідачу кошти у загальній сумі 12600,00 гривень та отримав 250 л бензину А-95. 31.05.2024 позивач сплатив відповідачу 2550,00 гривень за 50 л, однак фактично отримав тільки 10 л. За кошти, які були сплачені 22.08.2024 (3 платежі), 28.08.2024 та 28.11.2024 (2 платежі) позивач не отримав бензин А-95. Крім цього, 17.06.2024 позивач сплатив кошти за 10 л бензину А-92, який фактично отримав 03.09.2024. 09.09.2024 позивач сплатив кошти за 20 л бензину А-92, однак фактично отримав тільки 10 л. З врахуванням наведеного, позивач фактично сплатив за бензин А-95 - 50081,25 гривень та за бензин А-92 - 509,90 гривень, однак цього пального так і не отримав.

Відповідач на звернення позивача відповіді не надав. На заправних станція відсутнє пальне, а тому позивач вже протягом майже 3 місяців позбавлений можливості отримати придбаний ним товар, на умовах визначених договором.

Таким чином суд встановив, що відповідач допустив істотне порушення умов договору, що є підставою для розірвання договору в односторонньому порядку, крім цього, відповідач незважаючи на відсутність у нього товару, що є предметом договору купівлі-продажу коштів сплачених за цей товар позивачу не повернув, а також не передав товар на виконання умов договору, що дає підстави позивачу вимагати повернення коштів, що були сплачені за фактично недоотриманий ним товар.

Позивач у ході судового розгляду покликався на ст.8 Закону України "Про захист прав споживачів", зазначаючи, що на підставі норм вказаної статті він має право на отримання коштів, що відповідають вартості недоотриманого ним пального станом на день подання позову, однак вказана стаття регулює правовідносини, пов`язані з придбанням товару неналежної якості, а тому не може бути застосована до спірних правовідносин.

За таких обставин, суд доходить висновку, що позов підлягає до задоволення частково. А саме договір, укладений між сторонами слід розірвати та стягнути з відповідача на користь позивача кошти, що були ним фактично сплачені за недоотриманий товар. В задоволення позовної вимоги щодо стягнення коштів з відповідача понад фактично сплачену позивачем суму слід відмовити.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат згідно ст.141 ЦПК України, ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів», яким позивач звільнений від сплати судового збору, судовий збір слід стягнути з відповідача на користь держави у розмірі 1211,20 гривень.

Керуючись ст. 264, 265 ЦПК України, суд,

ухвалив:

позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інкам Фінанс» про захист прав споживача, задовольнити частково.

Розрівати угоду з користувачем (публічний договір купівлі-продажу товару) від 23.02.2024, яка була укладена між Товариством з обмеженою відповідальністю "Інкам Фінанс" (продацець) та ОСОБА_1 (покупець).

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Інкам Фінанс" на користь ОСОБА_1 50591 (п`ятдесят тисяч п`ятсот дев`яносто одну) гривню 15 копійок.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Інкам Фінанс" на користь держави судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача поданою протягом тридцяти днів з дня його постановлення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складено повного тексту рішення до Івано-Франківського апеляційного суду.

Позивач - ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Інкам Фінанс", місцезнаходження: вул. Каховська 11а/8, м. Запоріжжя, Запорізька область, ідентифікаційний код 40308189.

Повний текст рішення складено 24.03.2025.

Суддя Матолич В.В.