Справа № 953/2729/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" березня 2025 р. Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Шаренко С.Л.,

при секретарі Реуцькій Н.В.,

розглянувши заяву керівника Київської окружної прокуратури міста Харкова Новікова Едуарда Юрійовича, який діє в інтересах держави в особі Харківської міської ради до ОСОБА_1 , про забезпечення позову по цивільній справі за позовом керівника Київської окружної прокуратури міста Харкова в інтересах держави в особі Харківської міської ради до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на стороні відповідача Споживче товариство «НАДІЯ-7» про витребування приміщень,-

у с т а н о в и в :

В провадженні Київського районного суду м. Харкова перебуває цивільна справа за позовом керівника Київської окружної прокуратури міста Харкова в інтересах держави в особі Харківської міської ради до ОСОБА_1 , третя особа, в якій просить суд витребувати у ОСОБА_1 на користь Харківської міської територіальної громади в особі Харківської міської ради нежитлові приміщення підвалу № І, 0-1-:-0-3, ХХХVI загальною площею 53,2 кв.м., в житловому будинку літ. «А-5», розташованому за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101).

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 27.03.2025 вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в ній за правилами загального позовного провадження.

Разом з позовною заявою на адресу суду надійшла заява про забезпечення позову, в якій керівник Київської окружної прокуратури міста Харкова Новіков Е.Ю., який діє в інтересах держави в особі Харківської міської ради просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту (із забороною вчиняти будь-які реєстраційні дії) на об`єкт нерухомого майна, право власності на який на теперішній час зареєстровано за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), а саме: нежитлові приміщення підвалу І, 0-1-:-0-3, ХХХVI загальною площею 53,2 кв.м., в житловому будинку літ. «А-5», розташованому за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101).

В обґрунтування клопотання зазначив, що підставою для звернення прокурора з позовною заявою стало вибуття зазначених нежитлових приміщень з комунальної власності поза волею територіальної громади.

Нежитлові приміщення за адресою: м. Харків, вул. Старошишківська,2 вибули з власності територіальної громади в порушення вимог ст. ст. 11, 18-2 Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)» шляхом їх викупу орендарем, СТ «Надія-7», у позаконкурентний спосіб, за відсутності невід`ємних поліпшень орендованого майна в розмірі не менш як 25 відсотків його ринкової вартості.

28.12.2017 між Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради та СТ "Надія-7" укладено договір купівлі-продажу нежитлових приміщень №5532-В-С.

У подальшому, через тиждень після подання прокурором позову у справі № 922/3066/20 (22.09.2020), СТ "Надія-7" спірні приміщення відчужені відповідно до договору купівлі-продажу № 465 від 01.10.2020 ОСОБА_1 .

Таким чином, прокурор зазначає, що відповідач, знаючи про наявність судового спору, з метою утруднення у майбутньому виконання судового рішення, свідомо може здійснювати дії щодо розпорядження спірним майном та як власник може ініціювати питання щодо зміни призначення та виду його функціонального використання, що у подальшому призведе до необхідності скасування відповідних рішень, шляхом звернення до суду з іншими позовними заявами.

Також, наявність у відповідача правомочностей власника майна, вказує на можливість у будь-який момент, в тому числі під час розгляду справи судом, але до прийняття ним остаточного рішення у справі, розпорядитись спірним майном на користь третіх осіб.

Тому, з метою запобігання зміни права власності на спірне нерухоме майно у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, його можливого відчуження, передачі в оренду тощо, що може істотно ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Відповідно до ч.1, 2 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 ЦПК України заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, та забороною вчиняти певні дії.

Під арештом майна слід розуміти заборону розпорядження цим майном, а в певних випадках - і користування ним.

Заборона вчиняти певні дії, поряд з іншим, може бути пов`язана з необхідністю збереження об`єкта спору в існуючому стані та збереження його статусу, що має сприяти вирішенню спору та можливості виконання судового рішення.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, з майновими наслідками заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п. 4 роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Відповідно ч.1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує зокрема те, що відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення є обов`язковим до виконання на всій території України. Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право особи може буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.

Заходи забезпечення позову носять тимчасовий характер і зберігають свою дію до фактичного виконання рішення суду, яким закінчується вирішення спору по суті.

Предметом спору в даній позовні заяві є витребування нежитлових приміщень, які, як вважає прокурор у справі, вибули з комунальної власності поза волею територіальної громади.

Надані прокурором, який дії в інтересах держави в особі Харківської міської ради відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта станом підтверджують обставини, що відповідачу ОСОБА_1 на праві власності належать спірні нежитлові приміщення підвалу І, 0-1-:-0-3, ХХХVI загальною площею 53,2 кв.м., в житловому будинку літ. «А-5», розташованому за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101).

Враховуючи викладене, суд звертає увагу на те, що арешт є найбільш обтяжливим заходом, який підлягає примусовому виконанню органами державної виконавчої служби та полягає у проведенні опису, оголошенні заборони розпоряджатися, а в разі потреби обмеженні права користування майном, а тому приймаючи до уваги предмет спору, суд вважає вимоги позивача про вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони відчуження (вчинення будь-яких реєстраційних дій) на нежитлові приміщення підвалу І, 0-1-:-0-3, ХХХVI загальною площею 53,2 кв.м., в житловому будинку літ. «А-5», розташованому за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101) до вирішення справи по суті, є співмірними із заявленими позовними вимогами, тому вважає за необхідне до розгляду справи по суті накласти заборону відчуження (вчинення будь-яких реєстраційних дій) на вказане нерухоме майно.

Питання щодо розподілу судових витрат судом буде вирішуватись при ухваленні відповідного судового рішення по даній справі.

Керуючись ст. ст. 149-153 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву керівника Київської окружної прокуратури міста Харкова Новікова Едуарда Юрійовича, який діє в інтересах держави в особі Харківської міської ради до ОСОБА_1 про забезпечення позову - задовольнити.

Вжити заходи забезпечення позову, шляхом заборони відчуження (вчинення будь-яких реєстраційних дій) на нежитлові приміщення підвалу І, 0-1-:-0-3, ХХХVI загальною площею 53,2 кв.м., в житловому будинку літ. «А-5», розташованому за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101), які на праві власності належать ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Копію ухвали направити, для негайного виконання, заявнику та всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову та відповідним державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень, з негайним повідомленням суду про наслідки виконання.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Апеляційна скарга на ухвалу про забезпечення позову може бути подана до Харківського апеляційного суду протягом 15-ти днів з дня її з дня її проголошення.

Суддя: С.Л. Шаренко