ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

27 березня 2025 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 748/4967/24

Головуючий у першій інстанції Майборода С. М.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/502/25

Чернігівський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді: Скрипки А.А.

суддів: Євстафіїва О.К., Шарапової О.Л.

сторони:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: ОСОБА_2

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційними скаргами: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області у складі судді Майбороди С.М. від 27 грудня 2024 року, місце ухвалення рішення - м. Чернігів, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, в якому просив стягнути на його користь із відповідача аліменти на період навчання, у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), починаючи стягнення від дня пред`явлення позову і до досягнення позивачем 23-річного віку, які сплачувати на ім`я позивача. В обґрунтування вимог заявленого позову ОСОБА_1 вказував, що він є сином відповідача, і навчається на 2 курсі денної форми навчання у вищому навчальному закладі Університет імені Альфреда Нобеля в м. Дніпро за спеціальністю Комп`ютерні науки та на 2 курсі заочної форми навчання в Полтавському університеті економіки та торгівлі. Позивач зазначав, що його батько ОСОБА_2 у добровільному порядку не надає сину матеріальної допомоги йому, хоча має таку можливість, оскільки є працездатною особою, є військовим пенсіонером та наразі перебуває на службі в лавах ЗСУ. Позивач стверджує, що у відповідача неповнолітніх дітей не має, інші примусові стягнення з нього не проводяться, а позивач не працює, та потребує матеріальної допомоги на час навчання.

Рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 27.12.2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання - задоволено частково. Судом стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти на його утримання на час навчання, у розмірі 1/8 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 22.11.2024 року і до закінчення навчання - 30.06.2027 року. У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено. Рішення в частині стягнення місячного розміру аліментів звернуто до негайного виконання.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить змінити рішення суду першої інстанції від 27.12.2024 року, та ухвалити нове рішення, яким призначити стягнення аліментів в твердій грошовій сумі у розмірі 2 282 грн. на місяць, із відповідача та у розмірі 2 282 грн. на місяць, із матері позивача. Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 вказують, що Чернігівський районний суд не прийняв до уваги, що ОСОБА_1 у березні 2024 року виїхав до Республіки Швейцарія, як біженець, та знаходиться там під соціальним та правовим захистом країни. Апелянт ОСОБА_2 зазначає, що Швейцарія взяла на себе забезпечення біженців з України та надає соціальний пакет, в який входить проживання, харчування, лікування, проїзд та виділяє на особисті потреби 480 франків (22 243,2 грн.) щомісяця, що є достатньою сумою для покриття витрат позивача. Апелянт стверджує, що Республіка Швейцарія надає достатній рівень коштів для забезпечення достатнього матеріального становища дитини. У зв`язку з тим, що позивач навчається дистанційно, він не витрачає додаткових коштів на проїзд, оплату проживання, підручники тощо. За доводами апелянта ОСОБА_2 , позивач має можливість працевлаштуватися, адже навчається по факту заочно. Республіка Швейцарія надає офіційний доступ до місцевого ринку праці. Апелянт ОСОБА_2 вказує на неправдиві дані щодо призначення витрат позивача в Республіці Швейцарії, який стверджує, що витрачає кошти на оренду житла, лікування, харчування тощо. Апелянт ОСОБА_2 зазначає, що із загальнодоступних джерел відомо, що все вище перераховане входить в соціальний пакет, оскільки держава надає комплексну підтримку, включаючи соціальне житло, харчування та медичне страхування тощо. Щодо фінансової допомоги, то Республіка Швейцарія пропонує щомісячні виплати у розмірі 1 573,39 франка (еквівалент 72 910 грн.) на людину громадянам України, які прибули через війну. Однак, замість прямого надання цієї суми, вона перераховується до громади, де біженець отримує притулок. Частина цих коштів використовується для покриття всіх витрат, пов`язаних із проживанням, харчуванням, медичним обслуговуванням, гуманітарним харчуванням громадян України. Додаткові кошти виплачуються на руки на витрати, які не покриває громада, а саме, 480 франків надаються на забезпечення особистих потреб. За доводами ОСОБА_2 , виходячи із забезпечення та допомоги, яка надається Республікою Швейцарія позивачу ОСОБА_1 , сума грошових коштів на утримання позивача перевищує місячний дохід відповідача. ОСОБА_2 вказує, що йому не відомо про захворювання позивача, він лише стверджує, що потребує білкової дієти. Апелянт ОСОБА_2 вважає, що це не є підставою для сплати ним аліментів у розмірі 1/8 частини від всіх видів заробітку (доходу). Апелянт ОСОБА_2 вказує, що при розгляді даної справи судом першої інстанції не враховано, що замовником навчання позивача у заяві-приєднанні до договору про надання освітніх послуг, виступає ОСОБА_3 , який зобов`язався оплачувати навчання ОСОБА_1 , але при цьому, оплату за навчання суд стягнув із відповідача. Апелянт просить, у разі, якщо суд вважатиме, що він повинен сплачувати аліменти 18-річній дитині, яка продовжує навчання, зафіксувати аліменти у твердій грошовій сумі, прийнявши до уваги відповідні розрахунки (сплата передбачає виплату аліментів в рівних долях із матір`ю позивача): прожитковий мінімум на дитину 18 років у 2025 році складає 3 196 грн.; у рівних долях із матір`ю позивача, це складає по 1 598 грн. щомісячно; оплата за навчання в Полтавському університеті становить 16 400 грн. за рік; в рівних долях із матір`ю позивача - по 8 200 грн., або помісячно - по 684 грн.; разом: 2 282 грн. у твердій грошовій сумі. Аргументом на користь виплати у твердій грошовій сумі ОСОБА_2 вважає той факт, що на даний момент він мобілізований, і його дохід може мінятися, оскільки він не має постійного характеру, а тверда грошова сума буде фіксованою. Також ОСОБА_2 просить суд врахувати його стан здоров`я, як платника аліментів, а саме, із 2003 року він знаходиться на обліку у лікарів, має ряд тяжких хронічних захворювань, переніс кілька складних хірургічних втручань, потребує постійного вартісного лікування, був звільнений з лав ЗСУ в 2011 році. ОСОБА_2 зазначає, що він власного житла та іншої нерухомості не має, отримує пенсію та заробітну плату, трикімнатну квартиру при розлученні залишив дружині та дітям. За доводами ОСОБА_2 , на даний час на його утриманні знаходиться повнолітня дочка та її неповнолітня дитина, які проживають м. Кременчук Полтавської області.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 27.12.2024 року скасувати частково, і ухвалити нове рішення у відповідній частині, яким стягнути з ОСОБА_2 аліменти на повнолітню дитину ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який продовжує навчання, у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову і до закінчення навчання - 30.06.2027 року, які сплачувати на ім`я позивача. Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначають, що у зв`язку із неповним з`ясуванням обставин справи, які мають значення для її правильного вирішення, рішення суду першої інстанції від 27.12.2024 року підлягає скасуванню частково, із ухваленням нового рішення у відповідній частині. За доводами ОСОБА_1 , враховуючи реальні потреби позивача, а також більше, ніж задовільний матеріальний стан відповідача та повне його самоусунення від матеріальної допомоги на оплату навчання сина у двох закладах вищої освіти України, відповідач має можливість сплачувати аліменти на дитину, яка продовжує навчання, саме у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно. Апелянт ОСОБА_1 вказує, що він навчається на 2 курсі денної форми навчання у вищому навчальному закладі Університет імені Альфреда Нобеля м. Дніпро, за спеціальністю Комп`ютерні науки, а також на 2-му курсі заочної форми навчання в Полтавському університеті економіки та торгівлі, сплачуючи згідно договорів (заяв-приєднання) щосеместрово 25 800 грн. (51 600 грн. за навчальний рік ) та 8 200 грн., відповідно. Апелянт ОСОБА_1 стверджує, що його батько ОСОБА_2 ухиляється від утримання своєї дитини, жодної матеріальної допомоги добровільно не надає, хоча має таку можливість. Апелянт ОСОБА_1 вказує, що відповідач є військовим пенсіонером та працездатною особою, наразі перебуває на службі в лавах ЗСУ. Натомість, позивач не працює, власних коштів позивача та його матері на оплату навчання позивача не вистачає, і вони вимушені їх позичати у знайомих та рідних та, зокрема, на дані цілі позивачу матеріально допомагає не рідний батько, а теперішній чоловік його матері. За доводами ОСОБА_1 , його матір протягом 2024 року зі своїх власних коштів, коштів її чоловіка та частково із власних коштів позивача, без допомоги відповідача, провели оплату: 05.01.2024 року - навчання у вищому навчальному закладі Університет імені Альфреда Нобеля м.Дніпро в сумі 25 800 грн.; 30.03.2024 року - навчання у вищому навчальному закладі Університет імені Альфреда Нобеля м. Дніпро в сумі 25 800 грн.; 13.08.2024 року - навчання у Полтавському університеті економіки та торгівлі в сумі 8 200 грн.; 19.12.2024 року - навчання у вищому навчальному закладі Університет імені Альфреда Нобеля м. Дніпро в сумі 25 800 грн.; 19.12.2024 року - навчання у Полтавському університеті економіки та торгівлі в сумі 8 200 грн., що є документально підтвердженим. Апелянт ОСОБА_1 зазначає, що він є студентом 2-курсу навчання зазначених вище учбових закладів, але відповідач матеріальної допомоги не надає, хоча б для часткової оплати навчання свого сина, починаючи з травня 2024 року та по цей час. ОСОБА_1 вказує, що його матір ОСОБА_4 намагалася стягнути на свою користь із відповідача аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, звернувшись до суду. Але, у зв`язку з тим, що позивач дійсно постійно не проживає разом із нею, рішенням суду від 13.11.2024 року у задоволенні позову було відмовлено. Обставини, розглянуті у вказаній справі, не мають жодного наперед встановленого законом доказового значення при розгляді цивільної справи за даним позовом, оскільки позовні вимоги були заявлені іншою особою, правові підстави обґрунтовувались та формулювалися нею на власний розсуд. Апелянт ОСОБА_1 вказує, що він офіційно отримав тимчасовий прихисток Республіки Швейцарія та одержує допомогу в розмірі 480 швейцарських франків (що відповідач знає та не оспорює), яка має цільове призначення та витрати по якій суворо підзвітні відповідним контролюючим органам Держави-прихисника, вони повинні витрачатися та витрачаються позивачем виключно на оренду житла, сплату комунальних послуг, харчування, медицину, одяг та інші першорядні повсякденні життєві потреби людини-біженця, а не на навчання в Україні, оскільки вказаної грошової допомоги позивачу не вистачає на невідкладені життєві потреби. За загальнодоступними в мережі Інтернет даними, така допомога в 2022 році складала 1 500 франків, а наразі для біженців вона була зменшена втричі. ОСОБА_1 звертає увагу, що згідно медичного сертифікату, дійсного протягом 6 місяців, починаючи з 06.12.2024 року, виданого швейцарським лікарем, позивач ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , страждає медичним захворюванням, у зв`язку з чим потребує спеціальної дієти, багатого на білки харчування. Апелянт ОСОБА_1 вказує, що згідно довідки (звіту) в/ч НОМЕР_1 , в якій проходить військову службу відповідач, його грошове забезпечення за період з квітня 2023 року по квітень 2024 року включно склало 840 396 грн., що у середньому щомісячно складає 64 645 грн., із врахуванням пенсії відповідача в розмірі близько 10 000 грн., його сукупний щомісячний дохід становить близько 74 000 - 75 000 грн. ОСОБА_1 стверджує, що оскільки неповнолітніх дітей відповідач не має, інші примусові стягнення з нього не проводяться, утримання із відповідача аліментів у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку позивач вважає справедливим та обґрунтованим, оскільки 3/4 частини усіх видів заробітку відповідача (це щомісячні пенсія, грошове утримання, додаткові виплати та премії військовослужбовця), які у нього залишаться після сплати аліментів за можливим рішенням суду в даній справі, будуть становити більше, ніж 50 000 грн. на місяць. За доводами ОСОБА_1 , за умови участі в оплаті його навчання матір`ю, зазначене вище обґрунтування розміру аліментів, яке позивач просить стягнути із відповідача, який ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, та реально наявної та доведеної у нього можливості допомагати своєму сину, є розумним, виваженим, справедливим, та таким, що забезпечить мінімальні потреби позивача.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 відповідач ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, у зв`язку із її безпідставністю, а вимоги апеляційної скарги ОСОБА_2 - задовольнити у повному обсязі.

Згідно приписів ч.1 статті 369 ЦПК України, апеляційний суд розглядає справу за апеляційними скаргами: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 27.12.2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами. Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 12.02.2025 року було відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_2 про розгляд даної справи №748/4967/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, у судовому засіданні із викликом учасників справи.

Відповідно до ч.13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Як вбачається із матеріалів справи, сторони даного спору обізнані про наявність ухвал апеляційного суду про відкриття апеляційного провадження у справі та про призначення справи до розгляду в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення (виклику) учасників справи.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

В ході судового розгляду даної справи судом встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_1 , його батьками є: ОСОБА_2 та ОСОБА_4 (а.с.5).

Згідно Витягу з реєстру територіальної громади, ОСОБА_1 зареєстрований по АДРЕСА_1 (а.с.6).

На час розгляду справи судом першої інстанції, ОСОБА_1 є студентом Університету імені Альфреда Нобеля на денній формі навчання за спеціальністю Комп`ютерні науки. Стипендія не нараховується, навчання відбувається на контрактній основі. Термін закінчення навчання - 30 червня 2027 року (а.с.8).

Згідно копії договору про навчання у закладі вищої освіти №22, ОСОБА_1 є студентом Полтавського університету економіки і торгівлі за заочною формою навчання, термін закінчення навчання - 30.06.2027 року (а.с.9).

Як вбачається із оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 27.12.2024 року, частково задовольняючи позов ОСОБА_1 , суд першої інстанції, оцінюючи у сукупності досліджені в судовому засіданні докази, визнав достовірно встановленим, що позивач ОСОБА_1 навчається на денній формі, а отже, потребує матеріальної допомоги, і відповідачем не наведено доказів того, що він не має змоги надавати матеріальну допомогу, має незадовільний стан здоров`я або стягнення за іншими виконавчими листами, має на утриманні інших осіб. При цьому, суд першої інстанції послався на те, що рішенням суду від 13.11.2024 року у справі №183/3361/24 встановлено, що повнолітній позивач проживає в Швейцарії, проте, це не спростовує того факту, що він продовжує навчання в державних вузах України та потребує матеріальної допомоги. Враховуючи досліджені обставини справи, доводи позову та заперечення відповідача, із врахуванням матеріального та сімейного стану відповідача, стану здоров`я відповідача, матеріального стану позивача, а також тієї обставини, що обов`язок по утриманню дитини є рівною мірою, як батька так і матері, суд першої інстанції дійшов висновку, що стягненню на користь позивача із відповідача підлягають аліменти у розмірі 1/8 частини всіх його доходів, з часу подання позивачем позовної заяви і до закінчення дитиною навчання, тобто, до 30.06.2027 року. При цьому, суд першої інстанції вважав, що саме такий розмір аліментів буде достатнім для забезпечення матеріальних потреб повнолітньої дитини, яка навчається.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що доводи апеляційних скарг: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 відносно того, що висновки оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 27.12.2024 року не узгоджуються із нормами права, які регулюють спірні правовідносини та фактичними обставинами справи, не можуть бути підставами для скасування або зміни оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 27.12.2024 року, виходячи із наступного.

Відповідно до приписів ч.1, ч.2 статті 141 Сімейного кодексу України, яка регламентує рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Згідно ч.1 статті 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

У п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Згідно зі статтею 200 Сімейного кодексу України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить змінити рішення суду першої інстанції від 27.12.2024 року, та ухвалити нове рішення, яким призначити стягнення аліментів в твердій грошовій сумі у розмірі 2 282 грн. на місяць, із відповідача та у розмірі 2 282 грн. на місяць, із матері позивача. Апелянт ОСОБА_2 вказує, що при розгляді даної справи судом першої інстанції не враховано, що замовником навчання позивача у заяві-приєднанні до договору про надання освітніх послуг, виступає ОСОБА_3 , який зобов`язався оплачувати навчання ОСОБА_1 , але при цьому, оплату за навчання суд стягнув із відповідача. Апелянт просить, у разі, якщо суд вважатиме, що він повинен сплачувати аліменти 18-річній дитині, яка продовжує навчання, зафіксувати аліменти у твердій грошовій сумі, прийнявши до уваги відповідні розрахунки (сплата передбачає виплату аліментів в рівних долях із матір`ю позивача): прожитковий мінімум на дитину 18 років у 2025 році складає 3 196 грн.; у рівних долях із матір`ю позивача, це складає по 1 598 грн. щомісячно; оплата за навчання в Полтавському університеті становить 16 400 грн. за рік; в рівних долях із матір`ю позивача - по 8 200 грн., або помісячно - по 684 грн.; разом: 2 282 грн. у твердій грошовій сумі. Аргументом на користь виплати у твердій грошовій сумі ОСОБА_2 вважає той факт, що на даний момент він мобілізований, і його дохід може мінятися, оскільки він не має постійного характеру, а тверда грошова сума буде фіксованою.

З даного приводу апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до приписів ч.1 статті 184 Сімейного кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Приймаючи до уваги вказану норму Закону, правом визначення того, в якій формі будуть стягуватися аліменти, а саме, у відповідній частці від доходу платника або у твердій грошовій сумі, наділений виключно позивач. При цьому, позивачем ОСОБА_1 заявлено позов до ОСОБА_2 про стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача щомісячно, і за даних обставин, відсутні підстави для стягнення аліментів на користь ОСОБА_1 у твердій грошовій сумі. Крім того, в ході розгляду даної справи судом першої інстанції, відповідач не висловлював свою позицію щодо стягнення з нього аліментів на користь позивача, на період його навчання, у твердій грошові сумі, а заперечував проти задоволення вимог заявленого до нього позову.

У апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 просить суд також стягнути на користь позивача аліменти у розмірі 2 282 грн. на місяць, із матері позивача.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити про відсутність правових підстав для задоволення вказаної вимоги апеляційної скарги ОСОБА_2 . Оскільки матір позивача - ОСОБА_4 не має статусу відповідача у даній цивільній справі, і позовні вимоги про стягнення з неї аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, ОСОБА_1 до неї не заявлялися. Відповідно до приписів ч.1 статті 13 ЦПК України, яка регламентує диспозитивність цивільного судочинства, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Необхідно зазначити, що при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд приймає до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Тобто, на відміну від аліментів на неповнолітню дитину, при стягненні аліментів на дитину, яка досягла повноліття, необхідно враховувати, чи має батько можливість надання такого утримання.

Отже, розглядаючи позови про стягнення аліментів на повнолітніх дітей, суди мають встановити декілька юридичних фактів, зокрема: чи є дитина повнолітньою, чи продовжує вона навчатись, чи потребує у зв`язку з цим матеріальної допомоги, та чи є у відповідача матеріальна можливість таку допомогу надавати.

Стягуючи аліменти на повнолітню дитину, необхідно також мати на увазі, що з часу повноліття дитина стає працездатною та має фізичну можливість додатково здійснювати своє утримання за рахунок інших доходів, а тому слід з`ясовувати факт отримання повнолітньою дитиною іншого доходу, ніж аліменти, зокрема, стипендії тощо.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення вимог заявленого ОСОБА_1 позову, суд першої інстанції, оцінюючи у сукупності досліджені в судовому засіданні докази, визнав достовірно встановленим, що позивач ОСОБА_1 навчається на денній формі, а отже, потребує матеріальної допомоги, і відповідачем не наведено доказів того, що він не має змоги надавати матеріальну допомогу, має незадовільний стан здоров`я або стягнення за іншими виконавчими листами, має на утриманні інших осіб. При цьому, суд першої інстанції послався на те, що рішенням суду від 13.11.2024 року у справі №183/3361/24 встановлено, що повнолітній позивач проживає в Швейцарії, проте, це не спростовує того факту, що він продовжує навчання в державних вузах України та потребує матеріальної допомоги. Враховуючи досліджені обставини справи, доводи позову та заперечення відповідача, із врахуванням матеріального та сімейного стану відповідача, стану здоров`я відповідача, матеріального стану позивача, а також тієї обставини, що обов`язок по утриманню дитини є рівною мірою, як батька так і матері, суд першої інстанції дійшов висновку, що стягненню на користь позивача із відповідача підлягають аліменти у розмірі 1/8 частини всіх його доходів, з часу подання позивачем позовної заяви і до закінчення дитиною навчання, тобто, до 30.06.2027 року. При цьому, суд першої інстанції вважав, що саме такий розмір аліментів буде достатнім для забезпечення матеріальних потреб повнолітньої дитини, яка навчається.

Як вбачається із оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 27.12.2024 року, судом визначено розмір аліментів на повнолітнього сина, у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 Сімейного кодексу. При цьому, висновки суду першої інстанції про часткове задоволення вимог заявленого ОСОБА_1 позову узгоджуються із приписами статей: 198, 199, 200 Сімейного кодексу України, які регламентують спірні правовідносини.

В доводах апеляційної скарги ОСОБА_1 вказує, що враховуючи реальні потреби позивача, а також більше, ніж задовільний матеріальний стан відповідача та повне його самоусунення від матеріальної допомоги на оплату навчання сина у двох закладах вищої освіти України, відповідач має можливість сплачувати аліменти на дитину, яка продовжує навчання, саме у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно. Апелянт ОСОБА_1 зазначає, що оскільки неповнолітніх дітей відповідач не має, інші примусові стягнення з нього не проводяться, утримання із відповідача аліментів у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку позивач вважає справедливим та обґрунтованим, оскільки 3/4 частини усіх видів заробітку відповідача (це щомісячні пенсія, грошове утримання, додаткові виплати та премії військовослужбовця), які у нього залишаться після сплати аліментів за можливим рішенням суду в даній справі, будуть становити більше, ніж 50 000 грн. на місяць.

Апеляційний суд, із врахуванням наведеного вище, вважає за необхідне зазначити, що вказані доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 не можуть бути підставами для скасування або зміни оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 27.12.2024 року, оскільки його висновки узгоджуються із фактичними, документально підтвердженими обставинами даної справи та нормами матеріального права, які регламентують спірні правовідносини.

Апеляційний суд погоджується із визначеним судом першої інстанції розміром аліментів, які підлягають стягненню із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , на період його навчання, оскільки даний розмір аліментів узгоджується із засадами виваженості, розумності та співмірності, відповідає вказаним вище нормам Закону, які регулюють спірні правовідносини, а також є справедливим балансом між законними правами та інтересами сторін даного спору. При цьому, необхідно зазначити, що доводи апеляційних скарг ОСОБА_1 , ОСОБА_2 не містять в собі відповідних підстав, які б свідчили про наявність необхідності зміни визначеного судом першої інстанції розміру аліментів, які підлягають стягненню із відповідача на утримання повнолітнього сина, на період його навчання.

Враховуючи наведене вище, доводи апеляційних скарг ОСОБА_1 , ОСОБА_2 не містять підстав для скасування або зміни оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 27.12.2024 року, ухваленого на підставі норм права, які регламентують спірні правовідносини та на основі документально підтверджених з`ясованих обставин справи, на які сторони даного спору посилалися, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені судом в ході розгляду справи.

За даних обставин, апеляційні скарги: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 необхідно залишити без задоволення, а рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 27.12.2024 року, необхідно залишити без змін.

Керуючись статтями: 367, 368, 369, 374, 375, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 27 грудня 2024 року, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених п.2 ч.3 статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Дата складення повної постанови - 27.03.2025 року.

Головуючий: Судді: