Справа № 613/2062/23
20 березня 2025 року с-ще Краснокутськ
Краснокутський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді Бугаєнко І.В.,
за участі секретаря В`юнник В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в с-щі Краснокутську в порядку спрощеного позовного провадження заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Гаращак Василя Васильовича про ухвалення додаткового рішення та долучення доказів понесення витрат на правничу допомогу у цивільній справі 613/2062/23 за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ДІНЕРО", представник позивача Павленко Сергій Валерійович до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
05 березня 2025 рішенням Краснокутського районного суду Харківської області позовні вимоги ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ДІНЕРО", представник позивача Павленко Сергій Валерійович до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Представник позивача у відкрите судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в матеріалах справи містяться клопотання від 20.03.2025, в якому він звертається до суду з проханням провести судове засідання без участі представника ТОВ «ДІНЕРО». Крім того, 18.03.2025 до суду від представника позивача Павленка С.В. надійшли заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення по судових витратах по справі, якою останній вважає, що у задоволенні заяви про стягнення витрат на правову допомогу треба відмовити, оскільки зміст заяви не містить обґрунтованих поважних причин неподання представником відповідача до закінчення судових дебатів у справі доказів, що підтверджують розмір судових витрат. Зважаючи на обставини справи, зокрема не те, що витрати на правничу допомогу дорівнюють майже сумі, яку було стягнуто за рішенням суду від 05.03.2025, заявлені витрати на правничу допомогу, які дорівнюють 10 000 грн, не є пропорційними до ціни позову. Вважає, що за своєю категорією дана справа не є складною для адвоката, який за своїм правовим статусом декларує достатню правову кваліфікацію, виходячи з принципу добросовісності, взагалі не є підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 грн на користь відповідача, адже такий розмір не відповідає критерію розумної необхідності таких витрат. Зазначає, що на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу представником відповідача був наданий Договір про надання професійної правничої допомоги датований 28.05.2024, проте, представник не надав ці докази до суду вчасно, що є порушенням ЦПК України. Отже, докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Проте, жодних обставин та підстав поважності ненадання таких доказів до закінчення судових дебатів в суді першої інстанції представник відповідача не навів. Так, ні відповідачем, ні її представником на стадії подання процесуальних заяв та протягом розгляду справи, не було надано до суду Договору про надання професійної правничої допомоги від 28.05.2024, орієнтовного розрахунку витрат на правову допомогу з детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат часу за кожним із видів робіт, необхідних для надання правничої допомоги, подання якого є необхідною умовою для стягнення згаданих витрати.
Враховуючи зазначене, та з огляду на необґрунтованість обсягу робіт і часу витраченого представником відповідача на виконання дій пов`язаних із розглядом справи, та неспівмірність втрат на професійну правничу допомогу зі складністю виконаної роботи, непропорційність розміру витрат до предмета спору, ТОВ «ДІНЕРО» вважає, що заявлені до відшкодування витрати задоволенню не підлягають. Просить суд визнати неналежним, недопустимим та таким, що поданий із пропуском процесуальних строків доказ як то Договір про надання професійної правничої допомоги від 28.05.2024, та ухвалити рішення, яким відмовити у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення по судових витратах представника відповідача, шляхом їх зменшення до 0 грн 0 коп.
Відповідач у відкрите судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи судом повідомлялася, причини неявки суду не повідомила.
Представник відповідача у відкрите судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в матеріалах справи містяться клопотання від 18.03.2025, в якому він звертається до суду з проханням провести судове засідання без нього та без участі відповідача.
Частиною 3 ст. 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Оскільки, відповідно до приписів ч. 4 ст. 270 ЦПК України, неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви, то суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності учасників справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за відсутністю всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, доходить висновку про часткове задоволення заяви представника відповідача, виходячи з наступного.
У провадженні Краснокутського районного суду Харківської області перебувала цивільна справа за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ДІНЕРО", представник позивача Павленко Сергій Валерійович до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Рішенням Краснокутського районного суду Харківської області від 05.03.2025 позовні вимоги задоволено частково.

11.03.2025 представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Гаращак В.В. звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення про стягнення з позивача витрат пов`язаних із наданням правничої допомоги у розмірі 10 000,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, у числі інших, витрати на професійну правничу допомогу (ч. 1,3 ст. 133 ЦПК України).

Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до приписів ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

При цьому зміст позовної вимоги - це вимога позивача, якою є предмет позову. А предмет позову, як один з його елементів, це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, щодо якої суд має ухвалити відповідне рішення.

За вимогами ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Суд враховує, що процесуальний термін «пропорційно задоволені вимоги» передбачає, що якась частина вимог позивача не задоволена і вона ухвалена на користь відповідача.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, представником відповідача заявлялася у відзиві вимога про відшкодування понесених відповідачем витрат на правову допомогу, як було в ньому і застереження про те, що докази понесення відповідачем витрат на правничу допомогу будуть подані до суду до ухвалення рішення суду або протягом 5-ти днів з дня його ухвалення.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Правничу допомогу відповідачу по справі здійснював адвокат Гаращак Василь Васильович на підставі Договору про надання правничої (правової) допомоги № 1 від 28.05.2024 року.

В обґрунтування розміру понесених відповідачем витрат на правничу допомогу у розмірі 10 000 грн. до матеріалів справи представником відповідача надано копії наступних документів:

1. Договір про надання правничої (правової) допомоги №1 від 28.05.2024, укладений між адвокатом Гаращак В.В. та ОСОБА_1 , предметом якого є надання правової (правничої) допомоги та послуг щодо представництва інтересів ОСОБА_1 у справі № 613/2062/23 в суді першої інстанції;

2. Акт виконаних робіт підписаний адвокатом Гаращак В.В. та ОСОБА_1 на виконання Договору про надання правничої (правової) допомоги № 1 від 28.05.2024, із зазначенням переліку наданих послуг (виконаних робіт) і кількості витраченого на них часу, та зазначенням розміру гонорару, визначеного у фіксованому розмірі в сумі 10 000 грн, що не залежить від кількості витраченого адвокатом часу, підготовлених адвокатом документів;

3. товарний чек №б/н від 10.03.2025 р. на суму 10 000 грн, яка сплачена у якості гонорару адвоката згідно з умовами Договору про надання правничої (правової) допомоги №1 від 28.05.2024 року та Акту виконаних робіт від 10.03.2025 року.

Європейським судом з прав людини висловлена правова позиція, згідно з якою при розгляді питань компенсації витрат, понесених сторонами на отримання ними юридичної допомоги (в тому числі й під час розгляду їх справ в національних судах) задоволенню судом підлягають лише ті вимоги, по яким доведено, що витрати заявника були фактичними, неминучими, необхідними, а їх розмір розумним та обґрунтованим (остаточне рішення Європейського суду з прав людини від 10 січня 2010 року, №33210/07 і 41866/08) та «Гуриненко проти України» (рішення Європейського суду з прав людини від 18 лютого 2010 року, №37246/04).

Враховуючи наведені вище положення закону, якими встановлено, що витрати, пов`язані з оплатою професійної правничої допомоги адвоката, несуть сторони, а також той факт, що стороною відповідача у справі належним чином документально підтверджено такі витрати, що вказує про наявність правових підстав для стягнення з позивача на користь відповідача понесених нею витрат на професійну правничу допомогу пропорційно до задоволених позовних вимог, які задоволені на 28 %, тобто розмір витрат на правничу допомогу мав би дорівнювати 2880 грн.

Проте, як вже було зазначено судом вище, представником позивача до суду було подано заперечення на заяву про ухвалу додаткового рішення, в якій останній просив суд відмовити в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення по судових витратах представника відповідача шляхом їх зменшення до 0 грн 0 коп.

Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті, суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

За приписами ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Верховний Суд у постанові № 905/1795/18 від 07.11.2019 зазначив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, чи була їх сума обґрунтованою.

Враховуючи предмет позову, складність та обсяг самої справи, співмірність складності справи із наданими адвокатами послугами, витраченого представником відповідача часу, розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, з огляду на незгоду представника позивача із заявленим розміром правової допомоги, з урахуванням часткового задоволення позовних вимог, суд доходить висновку про часткове задоволення заяви представника позивача про зменшення витрат на правничу допомогу, та вважає за раціональне стягнути з позивача на користь відповідача 2000,00 грн правової допомоги, що буде відповідати критеріям розумності, справедливості та співмірності розміру витрат на професійну правничу допомогу.

Крім того, суд зауважує, що твердження представника позивача про те, що докази понесених витрат на правову допомогу подані представником відповідача є неналежними, недопустими та такими, що подані з пропуском процесуальних строків, не заслуговують на увагу, оскільки, як встановлено судом, у відзиві представника відповідача міститься застереження про те, що докази понесення відповідачем витрат на правничу допомогу будуть подані ним до суду до ухвалення рішення суду або протягом 5-ти днів з дня його ухвалення, що і було зроблено останнім, відповідно до вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 133, 141, 247, 258, 263-265, 268, 270, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Гаращак Василя Васильовича про ухвалення додаткового рішення та долучення доказів понесення витрат на правничу допомогу у цивільній справі №613/2062/23 за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ДІНЕРО", представник позивача Павленко Сергій Валерійович до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Ухвалити додаткове рішення по цивільній справі № 613/2062/23 за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ДІНЕРО", представник позивача Павленко Сергій Валерійович до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Стягнути з ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ДІНЕРО" на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2000 (дві тисячі) грн 00 коп.

Додаткове рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду в тридцятиденний строк з дня його складання.

Учасник справи, якому повне додаткове рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на додаткове рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного додаткового рішення суду.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДІНЕРО», юридична адреса: вул. Сурикова, 3, літера А, м. Київ, .

Представник позивача: Павленко Сергій Валерійович, адреса: пр-т Л. Каденюка, 23, а/с57, м. Київ, 02094.

Відповідач: ОСОБА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Представник відповідача: Гаращак Василь Васильович, адреса: АДРЕСА_2 .

Суддя Бугаєнко І. В.