Справа № 635/1983/19
Провадження № 2/635/1208/2025
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2025 року смт. Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді - Савченка Д.М.,

секретар судового засідання Клімова Л.П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

відповідач - ОСОБА_3 ,

відповідач - ОСОБА_4 ,

третя особа - приватний нотаріус Харківського нотаріального округу Харківської області Шило Ірина Вікторівна,

третя особа - Індустріальний відділ державної виконавчої служби у місті м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків)),

третя особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: приватний нотаріус Харківського нотаріального округу Харківської області Шило Ірина Вікторівна, Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про визнання правочину удаваним та скасування державної реєстрації права власності, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: приватний нотаріус Харківського нотаріального округу Харківської області Шило Ірина Вікторівна, Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, в якій, з урахуванням уточнень, просила:

- визнати Договір дарування частки недобудованого житлового будинку № 252 від 17.05.2016 року, укладений у смт. Покотилівка Харківського району Харківської області між ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , який був посвідчений приватним нотаріусом Харківського нотаріального округу Шило І.В., - удаваним правочином в частині дарування 1/3 частини недобудованого житлового будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_6 ОСОБА_4 ;

- визнати протиправною та скасувати державну реєстрацію права власності за ОСОБА_4 на 2/3 частини недобудованого житлового будинку АДРЕСА_1 , готовністю 84%, загальною площею 186 кв. м, житловою площею 89,30 кв. м з відповідною частиною господарських будівель та споруд, яка була здійснена приватним нотаріусе Харківського нотаріального округу Шило І.В.;

- визнати протиправним та скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис № 14616017 від 17.05.2016 року про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_4 на 2/3 частини недобудованого житлового будинку АДРЕСА_1 , готовністю 84%, загальною площею 186 кв.м., житловою площею 89,30 кв.м. з відповідною частиною господарських будівель та споруд, який був

внесений та зареєстрований приватним нотаріусом Харківського нотаріального округу Шило І.В.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 29.08.2003 на підставі договору купівлі-продажу придбали житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 . Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 24.06.2015 у справі №635/2560/15-ц за ОСОБА_5 та ОСОБА_6 визнано право власності по 1/3 частці за кожним на будинок за адресою: АДРЕСА_1 . проте вказаним рішенням не було визначено розмір ідеальних часток позивача ОСОБА_1 у спільній сумісній власності на недобудований будинок, та у зв`язку з цим не припинено режим права спільної сумісної власності на нього. Після укладання договору дарування приватним нотаріусом Харківського нотаріального округу Шило І.В. було прийнято рішення індексний номер: 29705931 від 23.05.2016 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на нерухоме майно, а саме на 2/3 частини недобудованого житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , а також у зв?язку з цим в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зроблено запис N? 14616017 від 17.05.2016 року про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_4 на 2/3 частини недобудованого житлового будинку АДРЕСА_1 , готовністю 84%, загальною площею 186 кв. м., житловою площею 89,30 кв. м. з відповідною частиною господарських будівель та споруд.26.12.2018 року ОСОБА_1 звернулась до Начальника Харківського ВП ГУНП в Харківській області із заявою про ознайомлення з матеріалами кримінальних проваджень N? 0002553 від 24.06.2014 року та N? 0004329 від 20.10.2014 року, в яких вона є потерпілою та які були розпочаті за ст. 356 КК України щодо неправомірних самоправних дій ОСОБА_4 відносно спірного домоволодіння. Під час вивчення матеріалів цих проваджень було встановлено, що у поясненнях без дати та протоколі допиту свідка ОСОБА_4 від 04.12.2014 року по вказаному провадженню зазначено, що 10.09.2013 року свідок купила 2/3 частки у праві власності на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , у ОСОБА_6 і ОСОБА_5 . Кошти в сумі 144000 грн. за покупку вона передала колишнім власникам у присутності нотаріуса. Нею також було долучено до матеріалів кримінального провадження розписку від 10 вересня 2013 року, яку їй написали ОСОБА_6 та ОСОБА_5 . У цьому документі вказано, що вони отримали від ОСОБА_4 гроші в сумі 144 000 грн. за продаж житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 . У протоколі допиту свідка ОСОБА_6 від 03.12.2014 року останнім підтверджено купівлю-продаж часток спірного будинку. ОСОБА_6 також зазначив, що житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 . був придбаний взагалі за його кошти, але оформити правочин з ОСОБА_4 вчасно у них не вийшло, так як позивач зазначена як покупець у первісному договорі купівлі-продажу та потрібно було б отримувати в неї згоду на відчуження. Проте доказів, які б підтвердили придбання будинку за його власні кошти, останнім надано не було. Він також вказав, що ОСОБА_1 про продаж часток спільного будинку ніхто не повідомляв. Таким чином, на думку позивача, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , щоб приховати купівлю-продаж, 17.05.2016 року уклали договір дарування.

У відзиві на позовну заяву ОСОБА_4 просила відмовити в задоволенні позову, зазначила, що із системного тлумачення норм глави 26 ЦК України, в поєднанні із ст. 357 ЦК України можна зробити висновок, що визначення часток може відбутися або за домовленістю сторін, або за законом, або за рішенням суду. Оскільки, рішенням Харківського районного суду Харківської області від 24.06.2015 у справі N? 635/2560/15-ц, визначено за ОСОБА_5 та ОСОБА_6 по 1/3 частки майна кожному, то частка позивача є рівною часткам кожного із співвласників саме на підставі закону, а саме ст. 357 ЦК України, оскільки іншого не визначено ні домовленістю з іншими власниками, ні рішенням суду. Крім цього, жоден із власників не оскаржує розмір частки іншого у праві власності на нерухоме майно. Крім цього, за договором купівлі-продажу власниками є три особи ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , ОСОБА_1 . Оскільки, рішенням Харківського районного суду Харківської області від 24.06.2015 у справі N? 635/2560/15-ц були визначені за ОСОБА_5 та ОСОБА_6 по 1/3 частки кожному і ніхто не оскаржує ці розміри, то ОСОБА_1 належить 1/3 частки нерухомого майна в силу закону та додаткового визначення не потребує. Отже, частка ОСОБА_1 є рівною часткам ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та дорівнює 1/3 у праві власності на недобудований житловий будинок АДРЕСА_1 , готовністю 84% відповідно до ст. 357 ЦК України. Вважала, що позивач не є належним суб?єктом звернення до суду із цим позовом, оскільки не є стороною спірного договору дарування. Також вважала, що не заслуговує на увагу і посилання позивача щодо відсутності у дарувальників волі на укладення Договору дарування частки недобудованого житлового будинку від 17.05.2016 на користь ОСОБА_4 оскільки, відповідачі між собою знайомі не один рік, а тому підстави для волі дарувальників щодо обдарованої можуть бути різними, які відомі лише Відповідачу 1 та Відповідачу 2. Дар за договором дарування сторони оцінили у сумі 442 783,00 грн., оціночна вартість зазначеного житлового будинку, згідно звіту про оцінку майна, виготовленого фізичною особою підприємцем ОСОБА_7 18.04.2016 року, становить 664 175,00 грн. Зазначене спростовує твердження позивача щодо продажу Відповідачем1 та Відповідачем2 на користь Відповідача3 часток у праві власності за 144 000 грн.

У відповіді на відзив та письмових поясненнях представник позивача вважає, що заперечення ОСОБА_4 , не відповідають матеріалам справи та наданим суду доказам. Підтримала позовні вимоги, просила задовольнити. Наголосила, що насправді між ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_4 укладено договір купівлі-продажу будинку, натомість юридично, з метою приховання від позивача, було укладено договір дарування.

Позивач в судове засідання не з`явилась, повідомлялась своєчасно і належним чином, в заяві представник позивача просила розгляд справи проводити без її участі.

Відповідачі в судове засідання не з`явились, повідомлялись своєчасно і належним чином, в ході судового розгляду ОСОБА_2 , ОСОБА_3 надали заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги визнали (а.с.228-229 т.2), відповідач ОСОБА_4 причини неявки суду не повідомила.

Треті особи в судове засідання не з`явились, повідомлялись своєчасно і належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 31 травня 2019 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 12 червня 2019 року провадження у справі відкрито в порядку загального позовного провадження, призначено проведення підготовчого засідання.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 18 вересня 2019 р.заборонено ОСОБА_4 та будь-яким іншим особам вчиняти дії щодо відчуження нерухомого майна 2/3 частки житлового будинку готовністю 84% з надвірними будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_4 на підставі договору дарування від 17 травня 2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Шило І.В. за реєстровим №252).

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 24 вересня 2019 року провадження у справі зупинено до залучення до участі у справі правонаступників після смерті ОСОБА_6 та ОСОБА_5 .

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 02 січня 2020 року поновлено провадження у справі та призначено проведення підготовчого засідання.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 01 червня 2020 року виключено з числа відповідачів по справі ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , залучено до участі у справі в якості відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору- Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 09 грудня 2020 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: приватний нотаріус Харківського нотаріального округу Харківської області Шило Ірина Вікторівна, Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області, Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про визнання правочину удаваним та недійсним, скасування державної реєстрації права власності в частині позовних вимог про визнання Договору дарування частки недобудованого житлового будинку АДРЕСА_2 від 17.05.2016 року, укладений у сел. Покотилівка Харківського району Харківської області між ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , який був посвідчений приватним нотаріусом Харківського нотаріального округу Шило І.В.- удаваним правочином в частині дарування 1/3 частини недобудованого житлового будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_5 ОСОБА_4 ; про визнання дарування частки недобудованого житлового будинку АДРЕСА_2 від 17.05.2016 року, укладений у сел. Покотилівка Харківського району Харківської області між ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , який був посвідчений приватним нотаріусом Харківського нотаріального округу Шило І.В.,- недійсним на підставі ч.5 ст. 203 ЦК України із застосуванням наслідків недійсності в частині дарування 1/3 частини недобудованого житлового будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_5 ОСОБА_4 залишений без розгляду. Прийнято до розгляду уточнену позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: приватний нотаріус Харківського нотаріального округу Харківської області Шило Ірина Вікторівна, Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області, Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про визнання правочину удаваним та недійсним, скасування державної реєстрації права власності, подану представником позивача адвокатом Мироненко І.С. до Харківського районного суду Харківської області 09 грудня 2020 року.

Розпорядженням голови Верховного Суду від 08.03.2022 за N 2/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність судових справ, територіальна підсудність справ Харківського районного суду Харківської області та визначена за Полтавським районним судом Полтавської області.

На підставі ухвали Полтавського районного суду Полтавської області від 07.08.2023 дану справу передано до Харківського районного суду Харківської області для розгляду.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 23 листопада 2023 р. справу прийнято до провадження судді Савченка Д.М.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 26 березня 2024 р. закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 16 січня 2025 р.позовні вимоги про визнання договору дарування частки недобудованого житлового будинку № 252 від 17.05.2016 року, укладеного у смт. Покотилівка Харківського району Харківської області між ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , який був посвідчений приватним нотаріусом Харківського нотаріального округу Шило І.В., - недійсним на підставі ч. 5 ст. 203 ЦК України із застосуванням наслідків недійсності в частині дарування 1/3 частини недобудованого житлового будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_6 ОСОБА_4 -залишено без розгляду.

Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

29.08.2003 ОСОБА_1 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 придбали за договором купівлі-продажу, в рівних частках, недобудований житловий будинок АДРЕСА_1 . Вказаний договір посвідчено приватним нотаріусом ХРНО Гаражою Н.П. за №3449.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 24.06.2015 по справі №635/2560/15-ц визнано, що частка ОСОБА_6 у праві власності на недобудований житловий будинок АДРЕСА_1 , готовністю 84%, загальною площею 186 кв.м., житловою площею 89,30 кв.м. з відповідною частиною господарських будівель та споруд, складає 1/3 частину; визнано, що частка ОСОБА_5 у праві власності на недобудований житловий будинок АДРЕСА_1 , готовністю 84%, загальною площею 186 кв.м., житловою площею 89,30 кв.м. з відповідною частиною господарських будівель та споруд, складає 1/3 частину.

17.05.2016 ОСОБА_6 та ОСОБА_5 подарували ОСОБА_4 кожний по 1/3 частці недобудованого житлового будинку готовністю 84% та надвірні будівлі за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначений договір посвідчено приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Шило І.В. за №252.

Право власності зареєстровано за ОСОБА_4 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за №14616017 від 17.05.2016.

Відповідно до розписки, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , останні отримали від ОСОБА_4 гроші в сумі 144 тис. грн. за продаж житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 (т. 1, а.с. 17).

Відповідно до довіреностей від 10.09.2013, ОСОБА_4 була представником ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , щодо реєстрації права власності на будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

До матеріалів спарив долучено витяг з кримінального провадження № 0004329 від 03.11.2014 за ст. 356 КК України за заявою ОСОБА_1 щодо неправомірних самоправних дій зі сторони невідомої особи відносно майна заявниці (т.1, а.с. 34).

Відповідно до протоколу допиту в якості свідка ОСОБА_4 від 04.12.2014 (т. 1 , а.с. 35, 36), 10.09.2013 вона придбала 2/3 домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , у ОСОБА_6 і ОСОБА_5 , яким у присутності нотаріуса передала грошові кошти в сумі 18 тис. доларів, на той момент 144 тис. грн.

Згідно з протоколом допиту свідка ОСОБА_6 від 03.12.2014 (т. 1, а.с. 38, 39), останній повідомив, що разом із сином ОСОБА_5 , у 2013 році вони продали свої частки у домоволодінні по АДРЕСА_1 ОСОБА_4 за 144 тис. грн.

ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , померли відповідно ІНФОРМАЦІЯ_1 та 26 травня 2019 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області 20 березня 2019 року та свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданим Генеральним консульством Російської Федерації в м. Харкові.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , є доньками померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 , на підставі їх заяв про прийняття спадщини Нововодолазькою державною нотаріальною конторою Харківської області заведена спадкова справа, а тому вони дійсно є правонаступниками після смерті ОСОБА_5 . Зазначені обставини підтверджуються: листом Нововодолазької державної нотаріальної контори у Харківській області №695/01-16 від 20 вересня 2019 року, свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 06 лютого 2003 року, свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 від 15 листопада 1992 року, свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_5 від 28 жовтня 2014 року.

Суд на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин та досліджених в судовому засіданні доказів, приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав.

Згідно з усталеною практикою Верховного Суду, ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів позивача у цивільному процесі можливий за умови, що такі права, свободи чи інтереси справді порушені, а позивач використовує цивільне судочинство саме для такого захисту, а не з іншою метою.

Застосування судом того чи іншого способу захисту має приводити

до відновлення порушеного права позивача.

Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити (частина перша статті 264 ЦПК України).

Отже, вимогами процесуального закону визначено обов`язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, з яких суд виходив при вирішенні позову. Належним чином дослідити поданий стороною доказ, перевірити його, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково - зазначити правові аргументи на його спростування це процесуальний обов`язок суду.

Як встановлено судом, спір між сторонами виник у зв`язку з порушенням ОСОБА_5 і ОСОБА_6 (відповідачами 1 і 2 за первісним позовом) прав позивачки як співвласника спірного будинку у зв`язку з вчиненням удаваного, як на думку позивачки, договору дарування останніми своїх часток ОСОБА_4 (відповідач 3).

Статтею 204 ЦК України встановлено презумпцію правомірності правочину, згідно з якою правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Правові наслідки удаваного правочину врегульовано статтею 235 ЦК України, згідно з якою удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили.

Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

Згідно з усталеною практикою Верховного Суду, заявляючи вимогу про визнання правочину удаваним, заявник має довести: факт укладання правочину, що на його думку є удаваним; спрямованість волі сторін в удаваному правочині на встановлення інших цивільно-правових відносин, ніж ті, які передбачені правочином, тобто відсутність у сторін іншої мети, ніж приховати інший правочин; настання між сторонами інших прав та обов`язків, ніж ті, що передбачені удаваним правочином.

На підтвердження удаваності спірного договору дарування позивачкою надано копії документів з матеріалів кримінального провадження № 0004329, зокрема:

- витяг з кримінального провадження № 0004329 від 03.11.2014 за ст. 356 КК України за заявою ОСОБА_1 щодо неправомірних самоправних дій зі сторони невідомої особи відносно майна заявниці (т.1, а.с. 34);

- розписку ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , про те, що вони отримали від ОСОБА_4 гроші в сумі 144 тис. грн. за продаж житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 (т. 1, а.с. 17);

- протокол допиту в якості свідка ОСОБА_4 від 04.12.2014 (т. 1 , а.с. 35, 36), згідно з яким 10.09.2013 вона придбала 2/3 домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , у ОСОБА_6 і ОСОБА_5 , яким у присутності нотаріуса передала грошові кошти в сумі 18 тис. доларів, на той момент 144 тис. грн.;

- протокол допиту свідка ОСОБА_6 від 03.12.2014 (т. 1, а.с. 38, 39), який повідомив, що разом із сином ОСОБА_5 , у 2013 році вони продали свої частки у домоволодінні по АДРЕСА_1 ОСОБА_4 за 144 тис. грн.

Оцінивши надані позивачкою докази, суд приходить до висновку, що останньою належним чином доведено, що укладаючи спірний договір дарування часток будинку, відповідачі фактично уклали договір купівлі-продажу часток будинку з ОСОБА_4 .

Належних, допустимих та достатніх доказів на спростування факту вчинення удаваного правочину відповідачами суду не надано.

За правилами статті 235 ЦК України відносини сторін удаваного правочину регулюються правилами того правочину, який сторони насправді вчинили.

Як убачається зі змісту Договору купівлі-продажу недобудованого жилого будинку від 29.08.2003, ОСОБА_1 (позивачка), ОСОБА_5 (відповідач 1 за первісним позовом) та ОСОБА_6 (відповідач 2 за первісним позовом) купили в рівних частинах кожний недобудований жилий будинок з готовністю 84 % за адресою: АДРЕСА_1 .

Отже, придбаний будинок перебував у спільній частковій власності ОСОБА_1 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , частки кожного були рівними і становили 1/3.

Вказаний висновок також підтверджується рішенням Харківського районного суду Харківської області від 24.06.2015 (т. 1, а.с. 24), яким визначено, що частки ОСОБА_6 та ОСОБА_5 у спірному будинку складають 1/3.

Згідно зі статтею 361 ЦК України, співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності.

При цьому статтею 362 ЦК України передбачено переважне право купівлі частки у праві спільної часткової власності.

Так, у разі продажу частки у праві спільної часткової власності співвласник має переважне право перед іншими особами на її купівлю за ціною, оголошеною для продажу, та на інших рівних умовах, крім випадку продажу з публічних торгів.

Продавець частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний письмово повідомити інших співвласників про намір продати свою частку, вказавши ціну та інші умови, на яких він її продає.

Якщо інші співвласники відмовилися від здійснення переважного права купівлі чи не здійснять цього права щодо нерухомого майна протягом одного місяця, а щодо рухомого майна - протягом десяти днів від дня отримання ними повідомлення, продавець має право продати свою частку іншій особі.

Як встановлено судом, ОСОБА_5 і ОСОБА_6 не повідомляли ОСОБА_1 про намір продати свої частки у спірному будинку, чим порушили її переважне право купівлі частки у праві спільної часткової власності, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Наслідки порушення переважного права купівлі частки у праві спільної часткової власності врегульовано частиною 4 статті 362 ЦК України, згідно з якою у разі продажу частки у праві спільної часткової власності з порушенням переважного права купівлі співвласник може пред`явити до суду позов про переведення на нього прав та обов`язків покупця. Одночасно позивач зобов`язаний внести на депозитний рахунок суду грошову суму, яку за договором повинен сплатити покупець.

До таких вимог застосовується позовна давність в один рік.

Оскільки вимог про переведення на неї прав та обов`язків покупця за спірним договором позивачкою не заявлено, а суд не вправі виходити за межі позовних вимог, достатнім для відновлення порушеного права позивачки, з урахуванням заявлених позовних вимог, вбачається визнання спірного правочину удаваним.

Водночас позовні вимоги про визнання протиправним та скасування державної реєстрації права власності за ОСОБА_4 на 2/3 частини спірного будинку, а також про визнання протиправним та скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису № 14616017 від 17.05.2016 про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_4 на 2/3 частини спірного будинку задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Як встановлено судом шляхом одержання відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, у реєстрі міститься запис № 50939400 від 03.07.2023 про реєстрацію права власності ОСОБА_5 на 1/3 частку спірного будинку на підставі договору купівлі-продажу від 29.08.2003, а також запис № 14616017 від 17.05.2016 про реєстрацію за ОСОБА_4 права власності на 1/3 частку спірного будинку на підставі договору дарування від 17.05.2016.

Отже, факт реєстрації за ОСОБА_8 права саме на 2/3 частини спірного будинку позивачем не підтверджено.

Підстави для скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_8 на 1/3 частину спірного будинку та для скасування запису № 14616017 від 17.05.2016 про державну реєстрацію за ОСОБА_4 вказаного права відсутні, оскільки задоволення вимоги про визнання спірного договору дарування від 17.05.2016 удаваним не тягне за собою наслідків у вигляді позбавлення набувача за договором права власності на придбане майно, оскільки правовими наслідками в такому разі може бути переведення на позивачку прав та обов`язків покупця, але такі вимоги нею не заявлені і судом не розглядались.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 13, 76-81, 89, 264-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: приватний нотаріус Харківського нотаріального округу Харківської області Шило Ірина Вікторівна, Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про визнання правочину удаваним та скасування державної реєстрації права власності задовольнити частково.

Визнати Договір дарування частки недобудованого житлового будинку № 252 від 17.05.2016 року, укладений у смт. Покотилівка Харківського району Харківської області між ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , який був посвідчений приватним нотаріусом Харківського нотаріального округу Шило І.В., - удаваним правочином в частині дарування 1/3 частини недобудованого житлового будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_6 ОСОБА_4 .

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання (перебування): АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_6 .

Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання (перебування): АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_7 .

Відповідач: ОСОБА_3 , місце проживання (перебування): АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_8 .

Відповідач: ОСОБА_4 , місце проживання (перебування): АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_9 .

Третя особа: приватний нотаріус Харківського нотаріального округу Харківської області Шило Ірина Вікторівна, адреса місця роботи: Харківська область, Харківський район, сел. Покотилівка, вул. Тімірязєва, буд.24.

Третя особа: Індустріальний відділ державної виконавчої служби у місті м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків)), місцезнаходження: м. Харків, вул. Кооперативна, 12/14, .

Третя особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради,місцезнаходження: м.Харків, вул.Чернишевська, 55.

Повний текст рішення складено 24.03.2025.

Суддя Д.М. Савченко