Справа № 643/4793/21
Провадження № 2/643/50/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.03.2025 м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі головуючого судді Крівцова Д.А., за участю секретаря судового засідання Ісоєва К.М., позивача ОСОБА_1 , представника позивача - адвоката Нечитайло М.О., відповідача ОСОБА_2 , представника відповідача - адвоката Садовського М.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: П`ята Харківська міська державна нотаріальна контора, про визнання спадкового договору недійсним

ВСТАНОВИВ

Історія справи

ОСОБА_1 (позивач) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 (відповідач), у якому просить:

- визнати недійсним спадковий договір щодо переходу права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 (Квартира) після смерті ОСОБА_1 на користь відповідача, посвідчений 22.11.2019 державним нотаріусом П`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори Аль Бієк Н.С., зареєстрований в реєстрі за № 6-733;

- застосувати наслідки недійсності вказаного вище спадкового договору шляхом виключення запису про нього зі Спадкового реєстру та виключення запису про заборону на відчуження Квартири з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

В обґрунтування позову зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер брат позивача ОСОБА_1 . Причиною смерті була токсична дія етилового спирту та отруєння алкоголем. За життя він мав інвалідність 3 групи, хворів на ушкодження ЦНС та опорно-рухового апарату, йому було діагностовано токсичну енцефалапатію та психічний розлад. Вказаний стан здоров`я не давав йому цілком на момент укладання спадкового договору усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Після смерті брата позивач звернувся до приватного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, після чого була відкрита спадкова справа № 67117817 від 27.01.2021. Позивач є єдиним родичом померлого та спадкоємцем другої черги. До складу спадщини входить рухоме майно та Квартира. Після смерті брата позивачу стало відомо, що за життя померлий ОСОБА_1 уклав оспорюваний спадковий договір на користь його знайомої ОСОБА_2 .

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 14.11.2023 клопотання позивача про призначення експертизи задоволено, призначено посмертну судово-психіатричну експертизу. На вирішення експертів поставлені наступні питання: - чи страждав ОСОБА_1 на момент укладення спадкового договору 22.11.2019 року на психічні захворювання або психічні розлади Якщо так, то на які ? Чи носили вони хронічний та стійкий характер ?; - з урахуванням наявних хвороб та психічного стану, чи усвідомлював ОСОБА_1 значення своїх дій та чи міг керувати ними 22.11.2019 року в момент укладення спадкового договору, посвідченого 22.11.2019 року державним нотаріусом П`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори Аль Бієк Н.С., зареєстрованого в реєстрі за № 6-733 ?

На виконання ухвали Московського районного суду м. Харкова від 14.11.2023 суду наданий висновок судово-психіатричного експерта № 273 від 22.04.2024 (Висновок експерта), згідно з яким ОСОБА_1 на момент укладення спадкового договору 22.11.2019 виявляв ознаки хронічного, стійкого психічного розладу у формі залежності від алкоголю; ОСОБА_1 на момент укладення спадкового договору 22.11.2019 відповідно до свого психічного стану був здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Суть клопотання, що вирішується ухвалою

Позивач заявив клопотання, згідно з яким просить витребувати з Харківської філії судових експертиз Державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України», фахівці якої склали Висновок експерта, наступні документи та інформацію:

1. Хто приймав рішення про проведення в цивільній справі № 643/4793/21 комісійної посмертної судово-психіатричної експертизи? Надати належним чином засвідчену копію такого рішення;

2. За яким критерієм та яким чином формувалась комісія експертів для проведення судово-психіатричної експертизи у цивільній справі № 643/4793/21?

3. Рахунок-фактуру та акт виконаних робіт з зазначенням витраченого часу кожним з експертів ( ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та Костерева Т.А.) під час проведення посмертної судово-психіатричної експертизи в цивільній справі № 643/4793/21;

4. Копію провадження з виконання судово-психіатричної експертизи у цивільній справі №643/4793/21;

5. Які методи дослідження, методики, нормативно-правові акти та нормативні документи, а також наукова, довідкова література були використані під час проведення посмертної судово-психіатричної експертизи в цивільній справі № 643/4793/21?

6. Внутрішнє положення про норми часу для планування і обліку роботи під час проведення експертиз.

В обґрунтування клопотання позивач зазначив, що вказані питання спрямовані на встановлення причини проведення саме комісійної експертизи; з`ясування кваліфікації експертів, які проводили дослідження та чи за законними методиками та методами було проведено експертизу; зрозуміти процес встановлення ціни за проведення експертизи, тобто з`ясувати питання, на підставі яких можна говорити про правомірність та обґрунтованість висновку експертизи.

Стислий виклад позиції сторін

Позивач та його представник у судовому засіданні підтримали клопотання та викладені в ньому доводи.

Відповідач та його представник заперечували проти задоволення клопотання. В обґрунтування заперечень представник відповідача зазначив, що інформація та докази, які просить витребувати представник відповідача, не мають відношення до предмету доказування в даній справі.

Застосовне законодавства та релевантна судова практика.

Учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї (ч. 1 ст. 84 ЦПК України).

Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви (ч. 2 ст. 83 ЦПК України).

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (ст. 76 ЦК).

Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.06.2019 року в справі № 487/10128/14-ц; постанова Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 01.11.2021 року в справі № 405/3360/17).

Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує його вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.06.2019 року в справі № 487/10128/14-ц; постанова Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 01.11.2021 року в справі № 405/3360/17).

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням справедливого розгляду і вирішення цивільних справ, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (ст. 2 ЦПК).

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.12.2018 року по справі № П/9901/736/18 зазначено, що згідно практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви або скарги - є порушенням права на справедливий судовий захист. Зокрема, у рішенні від 04 грудня 1995 року у справі «Беллет проти Франції» Європейський суд з прав людини зазначив, що ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права. У рішенні від 13 січня 2000 року у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» та у рішенні від 28 жовтня 1998 року у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнано порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції.

Позиція суду

Клопотання про витребування доказів подано з порушенням строку, встановленого ЦПК України адже за приписами ЦПК України позивач повинен подати таке клопотання разом з поданням позовної заяви.

Позивач клопотанні не навів обґрунтування неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від нього, що виходячи з приписів ч. 1 ст. 84 ЦПК України є самостійною підставою для залишення клопотання без задоволення.

Одночасно з цим суд враховує, що завдання справедливого розгляду і вирішення даної справи превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Крім того, суд зважає на висновки щодо застосування норм права Великої Палати Верховного Суду, згідно з якими занадто формальне тлумачення норм права може призвести до непропорційного та невиправданого обмеження права учасників справи на доступ до правосуддя, яке гарантоване ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Ураховуючи наведене та конкретні обставини даної справи, суд вважає за необхідне за власною ініціативою надати оцінку можливості подання клопотання про витребування доказів разом з позовною заявою.

Як вбачається із змісту клопотання та пояснень позивача і його представника, витребувані докази стосуються обставин проведення посмертної судово-психіатричної експертизи.

Виходячи з наведеного, представник позивача вочевидь не могла подати вказане клопотання у встановлений ЦПК України строк адже на момент подання позовної заяви експертиза у справі ще не була проведена.

За таких обставин суд вважає доведеним неможливість подання клопотання у встановлений строк, тобто разом з поданням позовної заяви, з причин, що не залежали від позивача.

Ураховуючи наведене, суд розглядає клопотання по суті.

До Висновку експерта не додані копії свідоцтв (або інших передбачених законодавством України документів) про присвоєння кваліфікації судового експерта Костеревій Т.А., Хоменко О.П., Авраменко О.В., які проводили експертизу.

Ураховуючи право позивача перевірити наявність у осіб, які проводили експертизу, статусу судового експерта, суд задовольняє клопотання про витребування доказів в частині витребування копії свідоцтв (або інших передбачених законодавством України документів) про присвоєння кваліфікації судового експерта вказаним вище особам.

Вирішуючи клопотання в частині питань щодо підстав проведення комісійної експертизи (пункти 1-2 клопотання), суд керується таким.

Під час їх допиту в судовому засіданні експерти, які склали Висновок експерта, показали, що в їх закладі такі експертизи завжди проводяться комісійно. Рішення про склад комісії приймає керівник установи.

Вказані пояснення експертів узгоджуються з приписами п. 12 Порядку проведення судово-психіатричної експертизи, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України № 865 від 08.05.2018, відповідно до якого кількісний склад експертів (одноособовий або комісійний) щодо конкретної СПЕ встановлюється особою або органом, яка (який) залучила(в) експерта, або слідчим суддею чи судом, який призначив СПЕ; якщо це не зазначено, його встановлює керівник експертної установи.

В ухвалі про призначення експертизи суд не встановлював кількісний склад експертів (одноособовий або комісійний) щодо даної експертизи, у зв`язку з чим відповідно до вказаного вище Порядку зазначені питання відносяться до компетенції керівника експертної установи.

Таким чином, з показань експертів судом встановлено, що рішення про призначення комісійної експертизи в даній справи та визначення складу експертів прийнято керівником експертної установи.

У суду на даній стадії розгляду справи відсутні підстави надавати остаточну оцінку питанням, які пов`язані із доказовою силою Висновку експерта (його належності, допустимості, достовірності та достатності), адже вказані питання вирішуються судом на стадії ухвалення судового рішення.

Разом з тим, оцінюючи проведення у справі саме комісійної, а не одноосібної експертизи в контексті питань, порушених у клопотанні позивача, суд зазначає, що позивач не обґрунтував, яким чином проведення експертизи комісією експертів, а не одним із експертів одноосібно, могло негативно вплинути на повноту та об`єктивність висновків вказаної експертизи адже висновок комісійної експертизи є спільною узгодженою думкою одночасно декількох фахівців у відповідній сфері спеціальних знань.

Ураховуючи наведе, представником позивача не обґрунтовано, яким чином проведення комісійної експертизи призвело до порушення засад справедливості цивільного судочинства та може негативно позначитись на повноті та всебічності з`ясування обставин даної цивільної справи.

Крім того, суд зазначає, що питання внутрішньо-організаційної діяльності експертної установи не відносяться до предмету доказування в даній справі, у зв`язку з чим у суду відсутні підстави для з`ясування обставин, які стосуються критеріїв та конкретних обставин формування комісій експертів у експертній установі.

Також суд враховує, що згідно з показаннями експертів, які були надані в судовому засіданні, рахунок на проведення експертизи формується після визначення складу комісії експертів, а експертиза проводиться після її повної оплати.

Ураховуючи наведене, в разі виникнення у позивача сумнівів у об`єктивності та неупередженості експертів, у тому числі у зв`язку із процедурними питаннями їх залучення до проведення експертизи, позивач та його представник не були позбавлені можливості заявити відвід експертам в порядку ст. 38, 39 ЦПК України до оплати експертизи та її фактичного проведення.

Між тим питання щодо формування конкретного складу комісії експертів у позивача виникли після того, як експертиза була проведена та позивач ознайомився з її висновком, тобто на стадії, коли заявлення відводу експертам вже неможливе.

Ураховуючи наведене, суд відмовляє в задоволенні клопотання в частині таких питань: - хто приймав рішення про проведення в цивільній справі № 643/4793/21 комісійної посмертної судово-психіатричної експертизи; надати належним чином засвідчену копію такого рішення; - за яким критерієм та яким чином формувалась комісія експертів для проведення судово-психіатричної експертизи у цивільній справі № 643/4793/21.

Вирішуючи клопотання в частині витребування інформації про методи дослідження, методики, нормативно-правові акти та нормативні документи, а також наукову, довідкову літературу, які були використані під час проведення експертизи, суд керується таким.

Насамперед суд звертає увагу, що експертна установа вже надала представнику позивачавідповідь на відповідний адвокатський запит(вих. № 270 від 20.06.2024), згідно з якою методологічною основою судово-психіатричної експертизи в цілому, так і в цивільному процесі зокрема, є клініко-психопатологічний метод експертного дослідження матеріалів справи, медичної документації тощо. Згідно вимог закону України «Про психіатричну допомогу» діагноз психічного розладу встановлюється відповідно до загальновизнаних міжнародних стандартів діагностики та Міжнародної статистичної класифікації хвороб, травм і причин смерті, прийнятих центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я для застосування в Україні. Завдання діагностики в кожному конкретному випадку вимагають знання великої кількості наукових даних, які не можна звести до вичерпного списку.

Під час допиту в судовому засіданні експерти повідомили, що в Україні відсутня затверджена в установленому законом порядку методика проведення посмертної судово-психіатричної експертизи. Основою методики, за показанням експертів, є міжнародна класифікація хвороб. Експертиза проводиться на підставі матеріалів справи та знань експертів, які набуті нимипротягом професійної діяльності. Визначити конкретний перелік джерел, які використовуються експертами, неможливо у зв`язку з неможливість визначення всього списку літератури, яку експертиопрацьовували протягом професійної діяльності.

Таким чином, в Україні відсутня затверджена в установленому законом порядку методика проведення посмертної судово-психіатричної експертизи, а відтак і затверджений в установленому законом порядку перелік наукових джерел, які повинні використовувати експерти під час проведення даного виду експертиз. Проведення експертизи базується на наданих експертам матеріалах справи та спеціальних знаннях експертів, які набуті ними протягом всього часу професійної діяльності.

Ураховуючи вищенаведене, суд відмовляє у вказаній частині клопотання, оскільки з письмових доказів та показань експертів вбачається неможливість визначення конкретного переліку джерел (наукової, довідкової літератури тощо), які були опрацьовані експертами протягом всього часу отримання ними знань у відповідній сфері науки та професійної діяльності.

Вирішуючи клопотання в частині витребування копії провадження з виконання судово-психіатричної експертизи, суд керується таким.

Згідно із ст. 76 ЦПК України засобами доказування є саме висновки експертів, а не внутрішня документація, яка формується експертною установою під час проведення експертизи.

Позивач в клопотанні не зазначивта не обґрунтував, яке значення для предмету доказування в даній справі має внутрішня документаціяекспертної установи, яка зберігається в номенклатурі справ експертної установи, тобто не зазначив, які саме додаткові документи він просить дослідити та з метою доказування яких саме обставин, які відносяться до предмету доказування в даній справи.

Ураховуючи наведене, суд відмовляє в клопотанні в частині витребування копії провадження з виконання судово-психіатричної експертизи.

Вирішуючи клопотання в частині витребування рахунку-фактури та акту виконаних робіт з зазначенням витраченого часу кожним з експертів (Авраменко О.В., Хоменко О.П. та Костерева Т.А.) під час проведення експертизи, а також внутрішнього положення про норми часу для планування і обліку роботи під час проведення експертиз, суд керується таким.

Насамперед суд зауважує, що представник позивача ще до подання клопотання отримала відповідь експертної установи на адвокатський запис (вих. № 270 від 20.06.2024), в якій зазначено, що оскільки експертиза проведена за ухвалою суду без укладання договору, то складання рахунку-фактури та акту виконаних робіт із зазначенням витраченого часу кожним з експертів під час проведення експертизи в даному випадку не передбачено.

Аналогічні пояснення надали експерти в судовому засіданні.

Таким чином, позивач обізнаний з фактичною відсутністю доказів, які він просить витребувати згідно з клопотанням.

При цьому у суду, виходячи з положень ЦПК України, відсутні підстави зобов`язувати експертну установу створити нові докази, зокрема зобов`язати скласти рахунок-фактуру та акт виконаних робіт.

Суд також враховує, що судом призначено експертизу саме в тій експертній установі, яка була зазначена в клопотанні позивача.

Як вже зазначалось судом, з`ясування питань внутрішньо-організаційної діяльності експертної установи, в тому числі питань, пов`язаних із нормуванням роботи експертів, обліком часу їх роботи тощо, не відноситься до предмету доказування в даній справі.

Представник позивача в клопотанні не зазначила та не обґрунтувала, яке вказані вище питання мають значення для предмету доказування в даній справі, в тому числі для вирішення питання про належність, допустимості та достовірність Висновку експертів.

Розглядаючи вказані питання в контексті доводів клопотання про необхідність зрозуміти процес встановлення ціни за проведення експертизи, суд керується таким.

Насамперед суд зазначає, що оплата проведення експертизи була наслідком вільного волевиявлення позивача.

У разі, якщо впозивача виникали питання, пов`язані із обґрунтованістю визначення вартості експертизи, він не був позбавлений можливості з`ясувати вказані питання у встановленому законом порядку до моменту оплати вартості експертизи або обрати іншу експертну установу або відмовитись від проведення експертизи.

Між тим вказані питання виникли у позивача вже після того, як він у повному обсязі оплатив вартість експертизи та вказана експертиза була фактично проведена.

Суд звертає увагу на приписи ч. 8 ст. 139 ЦПК України, згідно з якими вразі недотримання вимог щодо співмірності витрат суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на оплату послуг експерта, спеціаліста, перекладача, які підлягають розподілу між сторонами.

Виходячи з вказаних положень законодавства України, зменшення розміру витрат на оплату послуг експерта можливе виключно за клопотання іншої сторони, тобто відповідача, і виключно в порядку розподілу судових витрат.

Відповідач та її представник клопотання про зменшення розміру витрат на оплату експертизи не заявляли, на неспівмірність вказаних витрат не посилались. Ба більше, відповідач та її представник заперечували проти витребування вищезазначених доказів та інформації.

Положення ЦПК України не передбачають можливості зменшення розміру витрат на оплату експерта за клопотанням сторони, яка ініціювала проведення експертизи та вказані витрати вже фактично понесла.

За таких обстави суд приходить до висновку, що вказана вище інформація не відноситься до предмету доказування в даній справі, у зв`язку з чим відмовляє в задоволенні клопотання в частині витребування рахунку-фактури та акту виконаних робіт з зазначенням витраченого часу кожним з експертів (Авраменко О.В., Хоменко О.П. та Костерева Т.А.) під час проведення експертизи, а також внутрішнього положення про норми часу для планування і обліку роботи під час проведення експертиз.

Керуючись ст. 77, 84, 258-261, 353 ЦПК України

УХВАЛИВ

Клопотання адвоката Нечитайло Маргарити Олегівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , про витребування доказів задовольнити частково.

Витребувати у Харківської філії судових експертиз Державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України» належним чином завірені копії свідоцтв (або інших передбачених законодавством України документів) про присвоєння кваліфікації судового експерта Костеревій Т.А., Хоменко О.П., Авраменко О.В.

В іншій частині клопотання відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення та оскарженню в апеляційному порядку не підлягає. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Д.А. Крівцов