Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/2325/25
Провадження № 2-о/711/97/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2025 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Скляренко В.М.

при секретарі Бутовській Д.О.

за участі:

заявниці ОСОБА_1

її представника ОСОБА_2

заінтересованої особи ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_3 про видачу обмежувального припису, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси із заявою про видачу стосовно ОСОБА_3 обмежувального припису.

В обґрунтування заяви вказує, що, вона перебувала в зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_3 , який було розірвано заочним рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 13.08.2019 року (справа №711/3256/19). Від зазначеного шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей. На даний час вона (заявниця) разом з неповнолітніми дітьми проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Після розірвання шлюбу поведінка колишнього чоловіка ОСОБА_3 стала агресивною та некерованою. Він переслідує її та безпричинно вчиняє конфлікти, психологічно тисне на неї, маніпулюючи спільними дітьми, усно та через смс-повідомлення висловлює погрози застосувати насильство та спричинити шкоду здоров`ю, втручається в її особисте життя та тероризує. Внаслідок протиправних дій ОСОБА_3 вона не може вийти з квартири, оскільки колишній чоловік переслідує її та кривдить. З цього приводу вона неодноразово зверталась із відповідними заявами до правоохоронних органів та вимушена постійно змінювати свій мобільний номер телефону, щоб уникнути погроз та тиску.

Зокрема, 21.12.2024 року вона зверталася на спеціальну лінію 102 із повідомленням про те, що 21.12.2024 року о 01год. 12хв. за адресою: АДРЕСА_1 її колишній чоловік хоче забрати з квартири малу дитину та, перебуває у наркотичному сп`янінні, відключив у квартирі світло та, перебуваючи у тамбурі, намагається відкрити вхідні двері до квартири.

13.02.2025 року вона зверталася на спеціальну лінію 102 із повідомленням про те, що 13.02.2025 року о 16год. 08хв. за адресою: АДРЕСА_1 її колишній чоловік вчиняє насильство, забрав мобільний телефон, агресивно поводиться та ймовірно перебуває у стані наркотичного сп`яніння.

26.02.2025 року вона зверталася на спеціальну лінію 102 із повідомленням про те, що 26.02.2025 року о 12год. 12 хв. за адресою: м. Черкаси, вул. Гоголя, 316 у приміщенні Придніпровського районного суду м. Черкаси, де вона перебувала, її колишній чоловік переслідує її та чинить на неї психологічний тиск.

21.01.2025 року відносно кривдника ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працівниками поліції видавався терміновий заборонний припис строком на три доби.

Також зазначає, що на даний час у Придніпровському районному суді м. Черкаси перебувають на розгляді справи про адміністративні правопорушення №711/2141/25 та 711/7702/25 відносно ОСОБА_3 за ч.ч. 1, 2 ст. 173-2 КУпАП, а саме за вчинення домашнього насильства відносно неї (заявниці).

З огляду на зазначені обставини, вважає себе жертвою домашнього насильства та потребує захисту в порядку, передбаченому Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» та просить суд: видати обмежувальний припис щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на шість місяців із забороною перебувати в місті її проживання/перебування за адресою: АДРЕСА_1 , а також наближення на 50 метрів до місця її проживання/перебування.

Заінтересована особа ОСОБА_3 заперечень проти вимог ОСОБА_1 до суду не подавав.

21.03.2025р. судом відкрито провадження у справі.

В судовому засіданні заявниця ОСОБА_1 заяву підтримала наполягала на її задоволенні. Пояснила, що її колишній чоловік вчиняє відносно неї психологічне насильство, в зв`язку з чим вона (заявниця) неодноразово зверталася до правоохоронних органів і відносно ОСОБА_3 21.01.2025р. вже видавався тимчасовий обмежувальний припис, однак це позитивних результатів не принесло. На теперішній час потреба у застосуванні обмежувального припису не втратила актуальності, оскільки існує високий рівень вірогідності того, що ОСОБА_3 знову вдасться до застосування насильства. А тому, просила задовольнити заяву та видати обмежувальний припис відносно ОСОБА_3 .

Представник заявниці адвокат Свистун Ю.Л. підтримала заяву ОСОБА_1 та просила її задовольнити.

В судовому засіданні заінтересована особа ОСОБА_3 не заперечував проти видачі відносно нього обмежувального припису. Разом з тим, просив врахувати, що не всі доводи заявниці відповідають дійсності. Не заперечував існування фактів, коли він сварився із заявницею та спілкувався із нею на підвищених тонах, однак, це було викликано поведінкою самої заявниці, яка забороняє йому спілкуватися з дітьми. Вважає, що остання хоче вивезти дітей за кордон без його дозволу.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши надані учасниками справи докази, судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Заявниця ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували в зареєстрованому шлюбі з 26.06.2010 року, який було розірвано заочним рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 13.08.2019 року (справа №711/3256/19).

На даний час сторони не проживають разом. Заявниця ОСОБА_1 з дітьми проживає за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 мешкає за адресою: АДРЕСА_2 .

Стосунки між заявницею та її колишнім чоловіком погіршилися, в зв`язку з чим мали місце неодноразові конфліктні ситуації, викликані поведінкою ОСОБА_3 , який прибував до квартири, де мешкає заявниця та вчиняв відносно неї психологічне насильство. Остання неодноразово зверталася із відповідними заявами до правоохоронних органів. Такі звернення мали місце 21.12.2024р., 21.01.2025р., 13.02.2025р., 26.02.2025р. /а.с. 3, 4, 5/. За наслідками однієї із таких заяв відносно ОСОБА_3 працівниками поліції 21.01.2025р. видавався терміновий заборонний припис строком на три доби /а.с. 6/.

Окрім того, на даний час у Придніпровському районному суді м. Черкаси перебувають на розгляді три справи про адміністративні правопорушення №711/770/25, №711/2139/25, №711/2141/25 відносно ОСОБА_3 за ч.ч. 1, 2 ст. 173-2 КУпАП, а саме за вчинення домашнього насильства відносно заявниці ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З метою запобігання вчинення ОСОБА_3 психологічного насильства, заявниця звернулась до суду з даною заявою та просить винести обмежувальний припис відносно колишнього чоловіка ОСОБА_3 .

Надаючи оцінку доводам учасників справи та встановленим обставинам спірних правовідносин суд виходить з наступного.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України (ч.ч. 1, 3 ст. 12 ЦПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, передбачених Законом України від 07.12.2017р. №2229-VIII «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (далі Закон №2229) або Законом України від 08.09.2005р. №2866-IV «Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків» (далі Закон №2866), на строк від одного до шести місяців.

Домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь (п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону №2229). Пункти 4, 14 та 17 статті 1 Закону №2229 визначають поняття економічного, психологічного та фізичного насильства.

Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи (п. 6, 7 ч. 1 ст. 1 Закону №2229).

Оцінка ризиків - оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи (п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону №2229).

Частиною 2 статті 3 Закону №2229 визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких колишнє подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти).

Стаття 26 Закону №2229 визначає серед спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, зокрема, обмежувальний припис стосовно кривдника.

Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи).

Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

Згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Справи про домашнє насильство неодноразово були предметом розгляду Верховного Суду.

У справі № 404/5203/19 Верховний Суд у своїй постанові від 19.05.2020р., підтримуючи висновки судів попередніх інстанцій, зазначив, що доводи заінтересованої особи відносно того, що він не набув статусу «кривдника», оскільки не притягувався до відповідальності за вчинення домашнього насильства, попри наявні факти звернень до правоохоронних органів з заявами про вчинення насильства у сім`ї, зареєстрованих у Єдиному реєстрі досудових розслідувань (далі - ЄРДР), не є обґрунтованими, оскільки сам по собі факт того, що особа не притягалась до юридичної відповідальності, не може бути підставою для відмови у встановленні тимчасових обмежень за наявності інших об`єктивних даних, якими підтверджуються доводи заявника.

У справі № 754/11171/19 Верховний Суд у своїй постанові від 28.04.2020р. частково не погодився з висновками судів попередніх інстанцій, які визнали, що існує високий рівень вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення щодо постраждалої особи, у тому числі через існування декількох відкритих кримінальних проваджень щодо заінтересованої особи за заявами заявниці, але відмовились задовольняти вимогу про встановлення дистанції, на якій особа має триматися від місця перебування заявниці. Верховний Суд зазначив, що тимчасове обмеження права власності кривдника з метою забезпечення безпеки постраждалої особи шляхом встановлення судом обмежувального припису у порядку, визначеному Законом про запобігання домашньому насильству, є легітимним заходом втручання у права та свободи особи. При вирішенні питання щодо застосування такого заходу суд на підставі установлених обставин справи та оцінки факторів небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства має оцінити пропорційність вручання у права і свободи особи, враховуючи, що ці заходи пов`язані із протиправною поведінкою такої особи.

У справі №531/352/22 Верховний Суд у своїй постанові від 22.02.2023р. виснував, що відповідно до преамбули Закону про запобігання домашньому насильству його мета саме у запобіганні та протидії домашньому насильству. При цьому важливою є і встановлена послідовність двох зазначених завдань. Обмежувальний припис визначений у цьому законі як один з інструментів досягнення відповідних завдань. Його реалізація передбачена як в межах ЦПК України (частина восьма статті 26 цього Закону), так і в межах КПК України (частина десята статті 26 цього Закону). Метою реалізації обмежувального припису в межах ЦПК України є саме реалізація тимчасової перестороги, тимчасового заходу захисту на підставі оцінки ризиків здійснення домашнього насильства або його повторення. У випадку застосування обмежувального припису в межах цивільного процесу суд, виходячи з принципу розумності, має оцінити лише підстави для висновку про наявність домашнього насильства, ризику його продовження чи повторного вчинення.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною першою статті 77ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

По обставинам спірних правовідносин судом встановлено, що між заявницею та її колишнім чоловіком наявний конфлікт інтересів та напружені стосунки, внаслідок чого при безпосередньому контакті ОСОБА_3 не може стримувати свої емоції та належним чином контролювати свою поведінку та дії, що має наслідком відкриту форму психологічного насильства. Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами та частково визнані самим ОСОБА_3 в судовому засіданні, який не заперечував існування між сторонами конфліктних ситуацій та випадків спілкування на підвищених тонах.

Заявниця, відчуваючи емоційну невпевненість у своїй безпеці, реальне побоювання спричинення шкоди своєму здоров`ю чи здоров`ю дітей, - і звернулася до суду із зазначеною заявою.

Отже, оцінюючи в сукупності обставини стосунків ОСОБА_1 та її колишнього чоловіка ОСОБА_3 , особливості теперішнього влаштування свого проживання та життєдіяльності, суд доходить висновку, що поведінка ОСОБА_3 відповідає в розумінні положень Закону №2229 ознакам статусу кривдника відносно заявниці, яка стала жертвою домашнього насильства, і на теперішній час існує висока вірогідність продовження чи повторного вчинення домашнього насильства.

Визначаючи пропорційність, легітимність та виправданість застосування забезпечувального припису, про який просить заявниця суд звертає увагу на наступне.

Верховний Суд у постанові від 27.11.2019р. у справі № 753/23624/18 зазначив, що протидія насильству є одним із важливих напрямів суспільного розвитку. Вона розглядається не лише як соціальна проблема, а, насамперед, як проблема захисту прав людини і, перш за все, прав жінок. При здійсненні насильства у сім`ї відбувається порушенням прав і свобод конкретної людини, що вимагає втручання з боку держави і суспільства.

Згідно із ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди України застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Аналіз практики ЄСПЛ стосовно порушеного заявницею питання свідчить, що питання можливості отримання та належного виконання обмежувальних приписів є тісно пов`язаним із позитивними обов`язками держави із забезпечення права особи не зазнавати катування або нелюдського чи такого, що принижує гідність, поводження згідно зі ст. 3 ЄКПЛ, а також права на життя згідно ст. 2 та повагу до сімейного і приватного життя, зокрема фізичну і психологічну недоторканність особи, згідно ст. 8 ЄКПЛ.

Таким чином, враховуючи усі надані суду докази, з огляду на встановлені судом обставини, суд, приходить до висновку, що наявні обґрунтовані ризики продовження вчинення заінтересованою особою домашнього насильства щодо заявниці, а тому суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви та необхідність видачі обмежувального припису відносно заінтересованої особи ОСОБА_3 , шляхом встановлення заходів тимчасового обмеження прав кривдника та покладення на нього обов`язків, зокрема, встановлених ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

В силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави.

Згідно із ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання.

На підставі викладеного та керуючись Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», п. 9 розділу ХІІ Перехідних положень ЦПК України, ст.ст. 3, 4, 5, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 17, 43, 49, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 258, 262, 264, 265, 268, 273, 352, 3501-3508 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_3 про видачу обмежувального припису задовольнити.

Видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 .

Встановити захід тимчасового обмеження прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 та покласти на нього терміном на шість місяців наступні обов`язки:

- заборонити перебувати в місці проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 ;

- заборонити наближатись на відстань менше 50 метрів до місця проживання/перебування, роботи ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання (ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України).

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, віднести на рахунок держави.

Копії рішення суду вручаються учасникам справи, які були присутні у судовому засіданні, негайно після проголошення такого рішення. Учасникам справи, які не були присутні у судовому засіданні, копія рішення суду надсилається рекомендованим листом з повідомленням про вручення негайно, але не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення.

Про видачу обмежувального припису не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомити уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявниці для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік.

Рішення суду може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складений 28.03.2025 року.

Головуючий: В.М. Скляренко