ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/6443/19 Номер провадження 22-ц/814/710/25Головуючий у 1-й інстанції Високих М.С. Доповідач ап. інст. Дряниця Ю. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

суддя-доповідач: Дряниця Ю.В.,

судді: Кузнєцова О.Ю., Пікуль В.П.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах недієздатного ОСОБА_2 на ухвалу Ленінського районного суду м.Полтави від 16 жовтня 2024 року по справі за скаргою ОСОБА_1 на дії приватного виконавця,-

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду із скаргою на дії приватного виконавця, в якій просила суд визнати неправомірним рішення (дії) приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Гуріної Т.В. щодо відкриття виконавчого провадження від 22.01.2024 ВП № 73933803 та скасувати постанову приватного виконавця Гуріної Т.В. про відкриття виконавчого провадження та похідні від неї постанови.

Ухвалою Ленінського районного суду м.Полтави від 16 жовтня 2024 року скарга повернута заявнику без розгляду.

Ухвала районного суду мотивовано тим, що скарга на дії приватного виконавця подана з порушенням вимог частини першої, другої статті 183 ЦПК України, оскільки скаржником не вказано відомості щодо інших учасників справи, та не додано доказів надіслання скарги іншим учасникам справи, тому суд першої інстанції дійшов висновку про повернення скарги без розгляду.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

У доводах апеляційної скарги вказує, що місцевий суд, повертаючи скаргу без розгляду безпідставно застосував положення ст. 183 ЦПК України.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно п. 4. ч. 1 ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Повертаючи ОСОБА_1 скаргу на дії приватного виконавця районний суд застосував до спірних правовідносин вимоги статті 183 ЦПК України

Колегія суддів не погоджується з таким висновком місцевого суду з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду від 27 січня 2021 року у справі № 569/13154/20 наведено правовий висновок, згідно якого визначено, що процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

Розділ VII ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень» передбачає можливість звернення сторін виконавчого провадження до суду, який видав виконавчий документ зі скаргою на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення.

Відповідно до положень статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» судам роз`яснено, що скарги мають відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбачених положеннями ЦПК України і ГПК України та містити відомості, перелічені у частині четвертій статті 74 Закону «Про виконавче провадження».

Відповідно до частини першої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно з частиною четвертою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» скарга у виконавчому провадженні подається виключно у письмовій формі та має містити: найменування органу державної виконавчої служби, до якого вона подається; повне найменування (прізвище, ім`я та по батькові) стягувача та боржника, їхні місця проживання чи перебування (для фізичних осіб) або місцезнаходження (для юридичних осіб), а також найменування (прізвище, ім`я та по батькові) представника сторони виконавчого провадження, якщо скарга подається представником; реквізити виконавчого документа (вид документа, найменування органу, що його видав, день видачі та номер документа, його резолютивна частина); зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності та посилання на порушену норму закону; викладення обставин, якими скаржник обґрунтовує свої вимоги; підпис скаржника або його представника із зазначенням дня подання скарги.

Ураховуючи викладене, суд у порушення вищевказаних вимог процесуального законодавства не звернув уваги на те, що вимоги частини другої статті 183 Розділу 2 «Заяви з процесуальних питань» ЦПК України не регулюють спірні процесуальні правовідносини, тому не підлягають застосуванню у цій справі, оскільки вказана норма процесуального права поширюється виключно на заяви (клопотання, заперечення), подані до суду без дотримання вимог частин першої або другої цієї статті.

При цьому, розділ VII ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень» це окремий вид судового провадження, який містить у собі окремий процесуальний режим розгляду справ.

Аналогічні правові висновки Верховного Суду щодо застосування частини другої статті 183 ЦПК України, сформовані також у постановах від 17 лютого 2021 року у справі № 569/13160/20 (провадження № 61-15478св20), від 21 квітня 2021 року у справі № 713/1972/20 (провадження № 61-2247св21), від 21 квітня 2021 року у справі № 569/12949/20 (провадження № 61-15532св20), від 28 липня 2021 року у справі № 509/4648/14-ц (провадження № 61-7851св21).

Відтак, районний суд дійшов до помилкового висновку про повернення скарги ОСОБА_1 на підставі ч. 4 ст. 183 ЦПК України.

З огляду на наведене ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню як така, що постановлена з порушенням норм процесуального права, та перешкоджає подальшому провадженню у справі, з направленням справи для до суду першої інстанції для вирішення питання відкриття провадження.

Керуючись ст. ст. 374, 379, 382 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану в інтересах недієздатного ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Полтави від 16 жовтня 2024 року скасувати.

Справу за скаргою ОСОБА_1 на дії приватного виконавця - направити до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач: Ю.В. Дряниця

Судді: О.Ю. Кузнєцова

В.П. Пікуль