Постанова

Іменем України

24 березня 2025 року

м. Київ

провадження №22-ц/824/7920/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Мазурик О. Ф. (суддя-доповідач),

суддів: Желепи О. В., Поливач Л. Д.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_2 ,

на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва

від 31 січня 2025 року про повернення позовної заяви

в складі судді Коренюк А. М.

у цивільній справі №753/1108/25 Дарницького районного суду м. Києва

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_3

про поділ майна подружжя

У С Т А Н О В И В:

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 31 січня 2025 року позовну заяву, у зв`язку з не усуненням недоліків, визнано неподаною та повернуто позивачу.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, позивачка подала апеляційну скаргу, посилаючись на те, що ухвала суду є незаконною та необґрунтованою, постановлена з порушенням норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Як на підставу скасування ухвали посилалася на те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про повернення позовної заяви з підстав не зазначення дійсної ціни позову, оскільки не врахував вимоги ч. 2, ч. 3 ст. 176 ЦПК України.

Також вказувала, що в позовній заяві зазначено ціну позову - 341 763,84 грн, виходячи з якої нею сплачено судовий збір за вимогу майнового характеру та сплачено судовий збір за вимогу немайнового характеру.

ОСОБА_1 належним чином повідомлена про розгляд її апеляційної скарги на ухвалу суду від 31.01.2025 в порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) сторін (а. с. 68-70).

За приписами ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду про повернення позовної заяви розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення (виклику) учасників справи.

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах апеляційного оскарження та дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 22 січня 2025 року позовну заяву залишено без руху і надано строк для усунення недоліків протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали. Згідно ухвали суду, позивачу необхідно було зазначити дійсну ціну позову станом на час звернення до суду, оскільки зазначена вочевидь не відповідає дійсності, та згідно ціни позову сплатити судовий збір за вимогу майнового характеру, а також сплатити судовий збір за вимогу немайнового характеру.

В матеріалах справи відсутні докази отримання позивачкою копії ухвали без руху. Проте, 30 січня 2025 року через систему "Електронний суд" представник позивача - Татунець В. В. подав заяву про усунення недоліків, до якої долучив квитанцію про сплату судового збору в розмірі 10 295 грн.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 31 січня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто позивачу у зв`язку з неповним виконанням вимог ухвали суду від 22 січня 2025 року.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що у визначений строк позивач не виконав вимоги ухвали суду від 22.01.2025 повністю, а саме не зазначив дійсну ціну позову за правилом п. 2 ч. 1 ст. 176 ЦПК України, оскільки вказана ціна позову вочевидь не відповідає дійсності.

Наведений висновок суду першої інстанції не повною мірою відповідає вимогам процесуального закону, тому колегія суддів не може з цим погодитись з таких підстав.

Відповідно до пункту 3 частини третьої статті 175 ЦПК України, позовна заява, крім інших обов`язкових реквізитів, має містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 176 ЦПК України, ціна позову у позовах про право власності на майно або його витребування визначається вартістю майна.

В пункті 9 частини першої статті 176 ЦПК України визначено, що ціна позову у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, визначається дійсною вартістю нерухомого майна.

Згідно з частинами другою та третьою статті 176 ЦПК України, якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред`явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при вирішенні справи. У разі збільшення розміру позовних вимог або зміни предмета позову несплачену суму судового збору належить сплатити до звернення в суд з відповідною заявою.

Крім того, Верховний Суд в постанові від 05.08.2020 у справі №177/1163/16-ц зазначив, що суд першої інстанції при вирішенні питання про відповідність позовної заяви вимогам процесуального законодавства не наділений повноваженням вирішувати питання щодо допустимості доказів, які подані на підтвердження ціни позову. Повернення позовної заяви у такому випадку є неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Також Верховний Суд в постанові від 05.08.2020 зазначив, що пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою. Тому пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право звернутися до суду з будь-якою вимогою щодо своїх цивільних прав та обов`язків. У такий спосіб здійснюється право на суд, яке включає не лише право ініціювати провадження, а й право отримати вирішення спору судом.

До того ж, при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом. Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції.

Постановляючи ухвалу про визнання позовної заяви неподаною та повернення її позивачу, суд першої інстанції не звернув уваги на приписи ч. 2, ч. 3 ст. 176 ЦПК України в частині не зазначення дійсної вартості спірного майна, а тому висновок суду першої інстанції щодо повернення позовної заяви з підстав невиконання позивачем вимог ухвали суду без руху та не усунення недоліків є необґрунтованим.

З урахуванням викладеного колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права, обмежує права позивача та перешкоджає йому у доступі до правосуддя.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України, порушення норм процесуального права, яке призвело до помилковості ухвали є підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі з направленням справи для продовження розгляду (вирішення питання про відкриття провадження у справі) до суду першої інстанції.

На підставі викладеного та керуючись ст. 268, 369, 374, 379, 383, 384, 389 ЦПК України

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_2 , - задовольнити.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 31 січня 2025 року - скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Головуючий О. Ф. Мазурик

Судді О. В. Желепа

Л. Д. Поливач