КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ __________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/947/329/25
Київський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого судді Петренка В.С.
за участю секретаря Торгонської В.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди,
Свої вимоги мотивувала тим, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 . В даній квартирі вона зареєстрована та проживає. Вказана квартира знаходиться на третьому поверсі дев`яти поверхового будинку.
На четвертому поверсі, безпосередньо над її квартирою, розташована квартира АДРЕСА_2 , власником якої є відповідач ОСОБА_2 .
Позивачка зазначає, що 19.04.2024 року з квартири АДРЕСА_2 та яка належить відповідачу, відбулося залиття належної їй квартири.
У той саме день, до квартири ОСОБА_1 прибула комісія у складі начальника дільниці №2 ТОВ «УК «Чорноморський» Голубовської О.О., майстра дільниці №2 ТОВ «УК «Чорноморський» Ничипорука С.П., майстра дільниці №2 ТОВ «УК «Чорноморський» Дядечко В.О., якою було оглянуто квартиру та встановлені сліди затоплення, а саме: у коридорі вся підлога затоплена, залита стеля у вигляді плям 0,3х0,5 м., плями на стіні 0,5х0,6 м.; у маленькій кімнаті вся підлога затоплена, мокрі плями 0,20х0,30 м., шпалери мокрі; у спальні вся підлога затоплена, на стелі мокрі плями 0,20х0,30 м., мокрі шпалери; у великій кімнаті калюжі на підлозі, мокрі шпалери; всі електричні приладдя (світильники, люстри, розетки, вимикачі, електричний розподільчий щит) намокли, з них текла вода; міжкімнатні двері, двері ванної кімнати та санвузла мокрі.
Позивачка вказує, що причиною затоплення її квартири стало те, що в квартирі відповідача лопнув з`єднувальний шланг у ванній кімнаті.
Зазначає, що залиття її квартири з вини відповідача відбулося не вперше.
Крім того, позивачка вказує, що через наслідки від залиття її квартири, з вини відповідача яке відбулося не вперше, а ще і у 2023 році, а саме від появи вологості, плісняви вона захворіла на гострий фарингіт, який у подальшому прогресував до загострення хронічного бронхіту.
Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Петренко В.С.
Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Петренка В.С. від 05.07.2024 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди. Призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Призначено судове засідання по справі.
У судове засідання 17.03.2025 року позивач не з`явилася, про час та місце судового засідання була повідомлена належним чином, однак надіслала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Не заперечувала проти заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_2 , в судове засідання 17.03.2025 року не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений шляхом надсилання повідомлень на адресу, за якою він зареєстрований, таякі повернуті з позначкою «адресат відсутній за вказаною адресою», що підтверджується повідомленням (накладною) кур`єрської служби та є належним повідомленням, у судове засідання не з`явився, про поважність причин відсутності не повідомив, відзив на позовну заяву не надав.
При цьому, суд зазначає, що відповідно до п.2 ч.7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.
Відповідно до ст.ст. 280, 281 ЦПК України за згодою позивача, Київським районним судом м. Одеси постановлена ухвала про заочний розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.
Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з такого.
Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом у судовому засіданні, ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності належить квартира АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав.
Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, квартира АДРЕСА_2 на праві власності належить ОСОБА_2 , на підставі договору купівлі-продажу №6-166 від 25.02.2014 року.
Згідно Акту від 22.04.2024 року, складеного комісією у складі представників дільниці №2 ТОВ «УК «Чорноморський» - начальника дільниці №2 ТОВ «УК «Чорноморський» Голубовської О.О., майстра дільниці №2 ТОВ «УК «Чорноморський» Ничипорука С.П., майстра дільниці №2 ТОВ «УК «Чорноморський» Дядечко В.О., якою 19.04.2024 року було оглянуто квартиру АДРЕСА_1 на предмет затоплення та встановлені сліди затоплення, а саме: у коридорі вся підлога затоплена, залита стеля у вигляді плям 0,3х0,5 м., плями на стіні 0,5х0,6 м.; у маленькій кімнаті вся підлога затоплена, мокрі плями 0,20х0,30 м., шпалери мокрі; у спальні вся підлога затоплена, на стелі мокрі плями 0,20х0,30 м., мокрі шпалери; у великій кімнаті калюжі на підлозі, мокрі шпалери; всі електричні приладдя (світильники, люстри, розетки, вимикачі, електричний розподільчий щит) намокли, з них текла вода; міжкімнатні двері, двері ванної кімнати та санвузла мокрі. У висновках вказано в квартирі АДРЕСА_3 лопнув з`єднувальний шланг за умивальником у ванній кімнаті.
За змістом положень частини 3статті 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової і моральної шкоди.
Згідно до статті 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
Частиною другою статті 22 ЦК України передбачено, що збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, як би її право не було порушене (упущена вигода).
Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому, такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.
Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.
При цьому, такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.
Загальне положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної шкоди визначено у статті 1166 ЦК України, якою передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, згідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України, та, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях як зазначено у ч. 6 ст. 81 ЦПК України.
При цьому, належність доказів правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій.
Правила допустимості доказів визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину в справі. Правила допустимості доказів встановлені з метою об`єктивності та добросовісності у підтвердженні доказами обставин у справі, виходячи з того, що нелегітимні засоби не можуть використовуватися для досягнення легітимної мети, а також, враховуючи те, що правосудність судового рішення, яке було ухвалене з урахуванням нелегітимного доказу, завжди буде під сумнівом.
Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму.
Допустимість доказів означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами.
Відповідно до ч. 2 ст.43 ЦПК України обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті покладається саме на осіб, які беруть участь у справі.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи згідно до ст.76 ЦПК України.
Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивачем зазначається, що залиття квартири позивача 19.04.2024 р. відбулося внаслідок того, що у квартирі АДРЕСА_2 , власником якої є відповідач ОСОБА_2 , лопнув з`єднувальний шланг у ванній кімнаті, а тому встановлено наявність причинно-наслідкового зв`язку між діями (бездіяльністю) відповідача та наслідками у вигляді пошкодження майна.
Як вбачається з матеріалів справи, актом від 22.04.2024 року, складеним комісією у складі представників дільниці №2 ТОВ «УК «Чорноморський» - начальника дільниці №2 ТОВ «УК «Чорноморський» Голубовської О.О., майстра дільниці №2 ТОВ «УК «Чорноморський» Ничипорука С.П., майстра дільниці №2 ТОВ «УК «Чорноморський» Дядечко В.О., якою 19.04.2024 року було оглянуто квартиру АДРЕСА_1 на предмет затоплення, дійсно підтверджено факт залиття квартири позивачки, який мав місце 19.04.2024 р. та встановлені причини такого залиття: лопнув з`єднувальний шланг у ванній кімнаті у квартирі АДРЕСА_2 , власником якої є відповідач ОСОБА_2 .
У додатку № 4 до цих Правил зазначено, що факт залиття квартири, та його наслідки фіксується актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організації (підприємства), яка згідно з укладеною угодою обслуговує внутрішньо-будинкові системи опалення та водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету та затверджується начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної є обов`язковою.
Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях, зокрема норми ст. 1166 ЦК України, передбачають презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.
У роз`ясненнях п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» вказано, що, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ЦК шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.
З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень ЦК України щодо відшкодування шкоди, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності, вини у завданні шкоди.
Отже, судом встановлено, що з наявних в матеріалах справи доказів, у тому числі складеного акту, вбачається факт затоплення квартири позивачки, встановлена причина такого затоплення.
Доказів на спростування вказаних обставин відповідачем до суду надано не було.
Отже, вину у завданні шкоди позивачу - затоплення її квартири, відповідачем належними та допустимим доказами не спростовано, що є його процесуальним обов`язком, оскільки у спірних правовідносинах діє презумпція заподіювача шкоди.
Таким чином, в судовому засіданні встановлення факт завдання шкоди майну позивача внаслідок залиття квартири і вина відповідача ОСОБА_2 , як власника квартири АДРЕСА_2 , яка не спростовано останнім.
Щодо стягнення моральної шкоди, то суд виходить з наступного.
Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна (частина перша та друга статті 23 ЦК України).
Відповідно до частини 1статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною 2 цієї статті.
Згідно п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язково з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної немайнової шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння чи заподіювання, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.
Отже, суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі, чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду, та з чого він при цьому, виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору, тому обов`язковими умовами відшкодування шкоди є неправомірність дій відповідного органу та наявність причинно-наслідкового зв`язку між такими діями та завданою шкодою.
Пунктом 9 вказаної постанови Пленуму Верховного суду України, роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.
При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
З огляду на природу інституту відшкодування моральної шкоди, цілком адекватними і самодостатніми критеріями визначення розміру належної потерпілому компенсації є морально-правові імперативи справедливості, розумності та добросовісності.
Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати покладаються у разі задоволення позову на відповідача; у разі відмови в позові- на позивача; у разі частково задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує у тому числі, такі обставини, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес, поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Оскільки згідно п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II групп, та позивачка звільнена від сплати судового збору, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 1169,10 грн., пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (79,58%).
Керуючись ст.12,18,19,81,82,178,187,211,247,258,259,274-279,280-282,354-355 ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.
В іншій частині вимог відмовити.
Стягнути ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 ) на користь держави судовий збір в розмірі 1169,10 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення.

У зв`язку із перебуванням судді Петренко В.С. у відпустці, рішення підписано 31.03.2025 року.

Суддя: В. С. Петренко