Справа № 128/296/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2025 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Шевчук Л.П.,

при секретарі судового засідання Нагірняк Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 28.01.2025 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини.

У позовній заяві позивачкою викладено наступну позицію.

Із відповідачем вони перебували у зареєстрованому шлюбі з 12.02.2006, який рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 26.11.2010 розірвано. Під час їх перебування у шлюбі у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася дочка ОСОБА_4 .. Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 26.11.2010 з відповідача стягнуто аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дочки в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісячно та до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 22.03.2018 розмір аліментів був змінений з твердої грошової суми на 1/5 частку доходу відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Дитина зареєстрована та проживає разом із нею за адресою: АДРЕСА_1 . З 01.09.2022 дочка навчається у Вінницькому медичному коледжі ім. акад. Д.К. Заболотного на 3 курсі на денному відділенні за спеціальністю фармація, промислова фармація, договірна форма навчання. Термін навчання до 31.06.2025. Оскільки дочка навчається за договірною формою навчання, нею було сплачено на навчання дочки на протязі 2022-2024 років 67812 грн. Окрім того, 15.11.2019 вона за власні кошти придбала для дочки необхідний дитині планшет ПК «Samsung SM-N51SN Galaxy Tab A10» з доповненнями, на загальну суму 9497,90 грн. Таким чином, нею додатково було витрачено на спільну із відповідачем дитину кошти в сумі 77310 грн.. Керуючись приписами ст. 185 СК України просить стягнути із відповідача половину понесених нею додаткових витрат на утримання дитини, яка становить 38655 грн.

Позивачка клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження не подавала.

Заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного провадження відповідачем не подано.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, подала заяву в якій позов підтримала за викладених в позовній заяві обставин, просила позов задоволити. Також справу розглянути у її відсутність (а.с. 35).

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій вказав, що позовні вимоги визнає. Просив справу розглядати у його відсутність (а.с. 30).

Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки розгляд справи відповідно до положень цього Кодексу здійснювався судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі.

Ухвалою суду від 05.02.2025 позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликому) сторін. Призначено судове засідання (а.с. 24).

Дослідивши наявні у матеріалах справи заяви по суті, докази, оцінивши їх в сукупності, судом установлені такі фактичні обставини та відповідні їм спірні правовідносини.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачка як на підставу своїх позовних вимог вказала на наявне у неї право на відшкодування половини понесених нею додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини, викликаних особливими обставинами. Відповідач погоджується із розміром таких витрат позивачки та відзив на позовну заяву не надав.

Предметом позову є матеріально-правова вимога позивачки до відповідача про стягнення додаткових витрат на утримання дитини.

Підставою позову є неоспорюване батьківство відповідача та невиконання ним вимог закону щодо надання додаткових витрат на утримання дитини.

Судом встановлено, що сторони з 12.02.2006 перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішеням Вінницького міського суду Вінницької області від 26.11.2010 у справі №2-837/10 - розірвано (а.с. 6).

Відповідно до копії повторного свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 сторони є батьками дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 7).

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 26.11.2010 у справі №2-1844/2010 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в твердій грошовій сумі по 500 грн. Щомісячно до досягення дитиною повноліття (а.с. 8).

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області вд 22.03.2018 у справі №128/1976/17 змінено розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітної дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з твердої грошової суми на 1/5 частку його доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с 9-10).

Відповідно до довідки Вінницько-Хутірського старостинського округу виконавчого комітету Вінницької міської ради №35 від 13.01.2025 ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 , разом із нею проживає ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 11).

Згідно довідки Вінницького медичного коледжу ім.акад. Д.К.Заболотного №12 від 14.01.2025 ОСОБА_4 навчається на 3 курсі на денному відділення по спеціальності фармація, промислова фармація, денна форма навчання у Вінницькому медичному коледжі ім.акад. Д.К.Заболотного, термін навчання з 01.09.2022 по 30.06.2025 (а.с. 12).

З копії договору про надання освітніх послуг закладом фахової передвищої освіти від 04.08.2022, що укладений між Вінницьким медичним коледжом ім.акад. Д.К.Заболотного та ОСОБА_1 вбачається, що предметом договору є надання закладом освіти освітніх послуг ОСОБА_4 , загальна вартість навчання становить 67812 грн.(а.с. 13-15).

Відповідно до копій квитанцій, що містяться на а.с. 16-17, позивачка ОСОБА_1 сплатила кошти на загальну суму 67812 грн. за навчання ОСОБА_4 у Вінницькому медичному коледжі ім.акад. Д.К.Заболотного.

Відповідно до копій договору купівлі-продажу №7ФТ-1091-33513399 від 15.11.2019, акту приймання-передачі товару/послуг від 15.11.2019 та видаткової накладної №7ФТ-1091-33513399 від 15.11.2019 позивачкою ОСОБА_1 було придбано у ТОВ «САВ-Дистрибьюшн» планшет ПК «Samsung SM-N51SN Galaxy Tab A10», захисну плівку «COLORWAY 9H» до «Samsung SM-N51SN Galaxy Tab A10», прим. ком. прог. «ESET Mobile Security» 2 пристрої 1 рік, послуга «Екстар Сервіс», картку пам`яті «Samsung microSDXC 64Gb EVO PLUS UHS-I», прим. ком. прог. «Support.UA» 1 пристрій 12 місяців, прим. ком. прог. «AdLock Mobile Protection» (6 місяців 1 примірник) на загальну суму 9497,90 грн. (а.с. 18-19).

Оцінюючи вищеперераховані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів відповідно до вимог статті 89 ЦПК України, суд згідно з положеннями статей 77, 78, 79, 80 цього ж Кодексу вважає ці докази належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, підтверджують існування обставин на які посилаються сторони, одержані у встановленому законом порядку, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи, а також у своїй сукупності вони дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Вказаний спір регулюється положеннями Сімейного кодексу України, які регулюють спірні правовідносини, на які посилались і сторони у заявах по суті.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно частини 2 статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частинами 1-3 статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно із частиною 1 статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними у кожному конкретному випадку.

У п.18 постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що відповідно до ст. 185 СК України до участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Додаткові витрати на утримання дитини мають бути викликані особливими обставинами. У зв`язку із особливими обставинами (розвиток здібностей дитини, тяжка хвороба, каліцтво дитини, тощо) потрібні значні додаткові витрати, тому розмір додаткових витрат, що стягується, повинен визначатися залежно від дійсно понесених або передбачуваних витрат.

Участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батьків незалежно від сплати ними аліментів. Чинним законодавством не передбачена можливість повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору.

Відповідно до частини 2 статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Аналіз наведених норм закону вказує на те, що базові постійні потреби дитини покриваються за рахунок аліментів. Проте, в окремих випадках, за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку або хронічну хворобу, тощо.

Наявність додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки медико-соціальної експертної комісії, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо).

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо).

Вказаний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 04 грудня 2019 року в справі № 320/383/19 (провадження № 61-18284св19) та 09 вересня 2019 року в справі № 344/5315/18 (провадження № 61-6722св19).

Суд звертає увагу на те, що виховання дітей передбачає спільне забезпечення батьками їх інтересів та розвитку, одночасно батьки між собою повинні обумовлювати та узгоджувати не обов`язкові та відворотні витрати, а також обговорювати та погоджувати додаткові витрати, які не викликані особливими обставинами і можуть в майбутньому призвести до виникнення спору. (постанова Вінницького апеляційного суду у справі №127/5729/21 від 28.12.2021 року).

На переконання суду відповідач, як батько спільної з позивачкою дитини, зобов`язаний брати рівну з позивачкою матеріальну участь у додаткових витратах на дочку, що обумовлені її навчанням.

На переконання суду понесені позивачкою витрати на навчання дочки є розумними.

Підсумовуючи викладене суд констатує, що позивачкою понесено додаткові витрати, пов`язані з навчанням спільної дитини сторін в розмірі 77310,0 гривень, тому визначає, що додаткові витрати, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача становлять 38655,00 грн., тобто половину тих коштів, які витрачені позивачкою.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з пунктом 1 частини другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК Ураїни у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Оскільки позивачка відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору при подачі даного позову до суду, а відповідачем до початку розгляду справи по суті подано заяву про визнання позову, то із відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 50 відсотків від розміру судового збору, що визначений станом на день подання позову до суду.

Керуючись ст.ст. 141, 180, 181, 185 СК України, ст.ст. 1, 10, 141, 206, 258, 259, 263-265, 273, 274-279 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини -задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 38655 (тридцять вісім тисяч шістсот п`ятдесят п`ять) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок на користь держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Сторони по справі:

Позивачка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , мешканка АДРЕСА_1 ;

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , мешканець АДРЕСА_2 .

Суддя Л.П. Шевчук