Справа №752/2394/18
Провадження №2/752/51/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2025 року м. Київ

Голосіївський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Кордюкової Ж.І.,

за участю секретаря Олійник К.С.,

представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Приватбудсервіс» про стягнення грошових коштів,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Голосіївського районного суду міста Києва знаходиться вищезазначена цивільна справа.

На обговорення судом було винесено питання щодо виключної підсудності зазначеної справи.

Представник позивача зазначила, що об`єкт, з приводу якого були укладені договори про надання безвідсоткової фінансової допомоги, знаходиться у Печерському районі міста Києва, однак справа підлягає розгляду за правилами загального позовного провадження, оскільки місцезнаходження відповідача у Голосіївському районі міста Києва.

Відповідач в судове засідання не з`явився.

Дослідивши матеріали справи, встановлено, що вона підлягає передачі за підсудністю на розгляд до іншого суду, виходячи з наступного.

Позивач звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Приватбудсервіс» про стягнення грошових коштів, які були передані на підставі договорів про надання безвідсоткової фінансової допомоги №1-1/ПБС/Ф/14 від 11.08.2014, №2-1/ПБС/Ф/14 від 11.08.2014, №3-1/ПБС/Ф/14 від 01.09.2014, №4/ПБС/Ф/14 від 21.10.2014, №5/ПБС/Ф/14 від 10.12.2024, №5/ПБС/Ф/15-05 від 27.01.2015, №/ПБС/Ф/16-05 від 27.01.2015, №5/ПБС/Ф/18-05 від 02.03.2015, №5/ПБС/Ф/19-05 від 13.03.2015, НСХN №05-ПБС-Ф-18-38 від 30.04.2015, НСХN №05-ПБС-Ф-18-39 від 11.06.2015, НСХN №05-ПБС-Ф-18-40 від 11.06.2015, укладені між ОСОБА_1 та ТОВ «Приватбудсервіс».

Відповідно до п. 1.2. договору про надання безвідсоткової фінансової допомоги №1-1/ПБС/Ф/14 від 11.08.2014 під фінансовою допомогою в даному договорі розуміється - грошові кошти в національній валюті України - гривня, які кредитор повинен сплатити на користь третіх осіб за придбання у них товарно-матеріальних цінностей в інтересах позичальника для забезпечення господарської діяльності ТОВ «Приватбудсервіс», проведення ремонту та прибирання на території цілісного майнового комплексу «Ремонтно-відстійний пункт № 1», розташований за адресою: м. Київ, вул. Набережно-Печерська дорога, 8, забезпечення ТМЦ постів охорони та інше.

Відповідно до п. 1.2. договору про надання безвідсоткової фінансової допомоги №2-1/ПБС/Ф/14 від 11.08.2014 під фінансовою допомогою в даному договорі розуміється - грошові кошти в національній валюті України - гривня, які кредитор повинен сплатити на користь ПП «Легіон про» на підставі договору на охорону, укладеного 11.08.2014 між ТОВ «Приватбудсервіс» та ПП «Легіон про» про охорону території цілісного майнового комплексу за адресою: м. Київ-14, вул. Набережно-Печерська дорога, 8, що належить на праві власності ТОВ «Приватбудсервіс».

Відповідно до п. 1.2. договору про надання безвідсоткової фінансової допомоги №3-1/ПБС/Ф/14 від 01.09.2014 під фінансовою допомогою в даному договорі розуміється - грошові кошти в національній валюті України - гривня, які кредитор повинен сплачувати на користь ТОВ «Євротрансгруп» на підставі договору №01/09/14 про надання послуг за вивезення відходів, укладеного 01.09.2014 між кредитором та ТОВ «Євротрансгруп» в інтересах ТОВ «Приватбудсервіс», а саме: надання (встановлення) контейнерів об`ємом 3- м.куб в стані придатному для збирання відходів та їх вивозу один раз на тиждень (4 рази на місяць) з території цілісного майнового комплексу за адресою: м. Київ-14, вул. Набережно-Печерська дорога, 8, що належить на праві власності ТОВ «Приватбудсервіс».

Відповідно до ч. 1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Як зазначено у п. 42 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду кримінальних і цивільних справ № 3 від 01.03.2013 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 114 ЦПК). Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.02.2021 у справі №911/2390/18 (провадження №12-73гс20), аналізуючи логічну послідовність зміни формулювання положень процесуального законодавства щодо правил розгляду позовів за виключною підсудністю, убачається її спрямованість на визначення виключної підсудності в цілому для всіх спорів, які виникають у межах відповідних правовідносин у зв`язку з нерухомим майном, безвідносно до предмета конкретного спору. Отже, слід дійти висновку, що виключна підсудність застосовується до тих спорів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. Велика Палата Верховного Суду вважала, що словосполучення «з приводу нерухомого майна» у частині третій статті 30 ГПК України необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення. Тому до спорів, предметом яких є стягнення заборгованості, яка виникла внаслідок невиконання зобов`язань за договором, який укладений щодо користування нерухомим майном, поширюються правила виключної підступності.

Схожа правова позиція також викладена у постанові Верховного Суду від 09.09.2020 у справі №910/6644/18 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2020 у справі №910/10647/18.

З матеріалів справи встановлено, що у позові заявлено вимогу про стягнення грошових коштів, які були надані позивачем для охорони, утримання, проведення ремонту та прибирання території цілісного майнового комплексу, який розташований за адресою: м. Київ, Печерський район, вул. Набережно-Печерська дорога, 8.

Таким чином, до цього позову застосовуються правила виключної підсудності, оскільки заявлені вимоги з приводу нерухомого майна, а справа розглядається Голосіївським районним судом міста Києва, тобто з порушенням територіальної юрисдикції (підсудності), що за правилами ч.1 ст. 378 ЦПК України може мати наслідком скасування судового рішення, ухваленого за результатами розгляду справи по суті оскільки воно прийнято з порушенням правил територіальної юрисдикції (підсудності).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Відповідно до ст. 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються.

Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Таким чином, цивільна справа підлягає передачі за підсудністю на розгляд до Печерського районного суду міста Києва.

Керуючись ст.ст. 27, 30-31, 184, 258, 260-261, 353-355 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Передати за підсудністю на розгляд до Печерського районного суду міста Києва цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Приватбудсервіс» про стягнення грошових коштів.

Передачу цивільної справи здійснити в порядку, встановленому частиною 3 статті 31 ЦПК України.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її проголошення.

Ухвалу складено 27.03.2025.

Суддя Ж. І. Кордюкова