ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

27 березня 2025 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 740/623/24

Головуючий у першій інстанції - Шевченко І. М.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/546/25

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі:

головуючого-судді: Онищенко О.І.

суддів: Висоцької Н.В., Мамонової О.Є.

Позивач: ОСОБА_1

Відповідачі: ОСОБА_2 , Правління Об`єднання співвласників багатоповерхового будинку «Мальва-10»

Особа, яка подала апеляційну скаргу: ОСОБА_2

Розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу на додаткове рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 25 грудня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Правління Об`єднання співвласників багатоповерхового будинку «Мальва-10» про зобов`язання вчинити певні дії, відшкодування моральної та матеріальної шкоди (суддя Шевченко І.М.), ухвалене у м.Ніжин,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про зобов`язання ОСОБА_2 , Правління Об`єднання співвласників багатоповерхового будинку «Мальва-10» (далі - ОСББ «Мальва-10») у семиденний термін з моменту вступу в законну силу рішення суду у повному обсязі надати відповіді на такі питання та підтвердити їх документально: скільки всього квартир у будинку; яка загальна кількість співвласників багатоквартирного будинку входить до складу ОСББ; яка загальна площа квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку; прізвище, ім`я, по батькові кожного співвласника або його представника, а також номер квартири або нежитлового приміщення; зобов`язати відповідачів ознайомити позивача, а також інших зацікавлених співвласників ОСББ з опитувальними листами, на підставі яких ОСОБА_2 , переобрано Головою Правління ОСББ «Мальва-10» у 2022 році, а також повідомити і документально підтвердити, який бюджет ОСББ в гривнях був у 2020, 2021, 2022, 2023 роках; скільки грошових коштів з них витрачено на утримання ОСОБА_2 , чи використовує ОСОБА_2 нежитлові приміщення будинку, якщо так, то які, і на яких умовах, чи отримує вона дохід від їх використання; зобов`язати відповідачів ознайомити позивача, а також інших зацікавлених співвласників ОСББ з Протоколом зборів та Фінансовим звітом ОСББ за 2023 рік; зобов`язати ОСОБА_2 сплатити моральну шкоду у розмірі 10 000 грн та матеріальну шкоду і судові витрати власним коштом, а ОСББ «Мальва-10» - здійснити контроль за обігом коштів ОСББ, а також прийняти рішення, яким заборонити використання ОСОБА_2 коштів з бюджету ОСББ для сплати завданої моральної та матеріальної шкоди та судових витрат.

Позов мотивовано тим, що ОСОБА_1 є співвласником ОСББ «Мальва-10», яке утворено у 2016 році. 30 вересня 2023 року відбулися загальні збори співвласників, під час яких виникло питання легітимності перебування на посаді Голови правління ОСОБА_2 , правомірність її переобрання на цій посаді у 2022 році, а також висловлено їй недовіру. 12 жовтня 2023 року ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 звернулися до ОСОБА_2 із письмовою заявою, в якій просили надати для ознайомлення опитувальні листи з метою встановлення і перевірки, чи належать наявні в них підписи співвласникам будинку, а також акти ревізійної комісії за 2020, 2021, 2022 роки, але відповідачка безпідставно відмовила у наданні необхідної інформації. Позивач вважає, що ОСОБА_2 використовує перебування на посаді Голови правління ОСББ для особистого збагачення, а свідома, зухвала, зневажлива поведінка відповідачки протягом тривалого часу принижувала честь, гідність і ділову репутацію позивача, призвела до того, що він пережив сильні душевні страждання, порушення сну, істотне зниження настрою, негативні зміни в особистому житті, погіршення стосунків з близькими людьми.

Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 02 грудня 2024 року у задоволенні позову відмовлено.

Додатковим рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 25 грудня 2024 року заяву ОСОБА_2 задоволено частково; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу в розмірі 2000 грн. Рішення суду мотивовано тим, що визначений до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу відповідає критеріям реальності таких витрат, розумності їхнього розміру з урахуванням конкретних обставин цієї справи, що є співмірним зі складністю справи, а також обсягом наданих адвокатом послуг, відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості. При цьому суд врахував фінансовий стан обох сторін, зокрема, що позивач є особою пенсійного віку, має інвалідність 2 групи, а також категорію справи та її значення для сторін.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить вказане додаткове рішення суду змінити і стягнути з позивача на її користь витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000 грн. Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції, крім формального посилання на нормативно-правову базу, не наведено обгрунтування застосування ст.ст. 137, 141 ЦПК України, не зазначено, за якими конкретними критеріями справи було визначено її складність, який саме обсяг наданих адвокатом послуг відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості. Також судом не мотимовано, яке саме значення для сторін має справа. Відповідачка вважає, що за складністю справу не можна віднести до незначної складності, оскільки характер та кількість фактів позову, які підлягали спростуванню, мали значний обсяг, виходячи з декількох позовних вимог. Судом не враховано кількість та специфіку доказового матеріалу, зокрема свідків зі сторони позивача, яких було допитано по справі, в зв`язку з чим адвокат приймав участь у двох судових засіданнях. Також зазначає, що для неї особливо важливе значення мав результат розгляду справи, оскільки фактично впливав на її репутацію. Крім того, ОСОБА_2 вказує, що позивач не надав жодних доказів про розмір пенсії чи інші доходи.

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справ.

Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справ.

Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною 1 ст.368 ЦПК України встановлено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

За нормами ст. 268 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону відповідає судове рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Статтею 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу, проведенням експертизи.

Згідно з ч.2, 8, 10 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема у разі відмови в позові - на позивача. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. При частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для цілей розподілу витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Верховний Суд у постанові від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 зазначив, що склад і розмір витрат на правничу допомогу є предметом доказування у справі. Для підтвердження цих витрат необхідно подати договір про надання правничої допомоги, акт приймання-передачі послуг, платіжні документи та розрахунок витрат. Наявність таких доказів є підставою для їх відшкодування стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Таким чином, Верховний Суд роз`яснив, що перелік доказів витрат на правничу допомогу не є вичерпним, а їх оцінка перебуває у межах дискреції суду.

Верховний Суд у постановах від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19, від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц, від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18 виклав правову позицію, згідно з якою витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт перший частини другої статті 137 ЦПК України).

Так, Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Відповідно до правового висновку, викладеного в пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи це питання, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їхню необхідність.

У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 206/6537/19 зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України.

З матеріалів справи вбачається, що у січні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , Правління Об`єднання співвласників багатоповерхового будинку «Мальва-10» про зобов`язання вчинити певні дії, відшкодування моральної та матеріальної шкоди (а.с.1-3).

У відзиві на позов ОСОБА_2 зазначила, що орієнтовний розрахунок судових витрат, які вона очікує понести, складає 5000 грн, а докази цих витрат будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення (а.с. 40-42).

Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 2 грудня 2024 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено (а.с. 100-108).

4 грудня 2024 року, тобто у п`ятиденний термін після ухвалення судового рішення судом першої інстанції, відповідачкою ОСОБА_2 подано до суду докази на підтвердження витрат на правничу допомогу.

Відповідно до договору про надання правничої допомоги від 7 березня 2024 року, відповідачка ОСОБА_2 надала повноваження Адвокатському бюро «Прокопець та партнери» представляти її інтереси в Ніжинському міськрайонному суді Чернігівської області, що підтверджується відповідним ордером на надання правничої (правової) допомоги. У додатку № 1 від 3 грудня 2024 року до цього договору ОСОБА_2 надано послуги на загальну суму 7000 грн, зокрема: 1000 грн - вивчення документів та усні консультації; 3000 грн - складання відзиву; 3000 грн - представництво інтересів у судових засіданнях.

Згідно з актом прийняття-передачі наданих послуг від 3 грудня 2024 року, ОСОБА_2 прийняла надані їй послуги за договором від 7 березня 2024 року на загальну суму 7000 грн (а.с. 54, 114-117).

У запереченнях щодо неспівмірності заявлених витрат на правничу допомогу позивач ОСОБА_1 зазначив, що є особою з інвалідністю другої групи, крім пенсії, інших доходів не має. На його думку, заявлені витрати є завищеними, оскільки розгляд справи не потребував дослідження значного обсягу доказів чи залучення багатьох учасників процесу, а предмет спору для кваліфікованого юриста не міг становити особливої складності. Враховуючи його матеріальне становище, характер справи, обсяг виконаних робіт адвокатським об`єднанням та відсутність належних доказів оплати витрат на правничу допомогу, позивач просив відмовити у стягненні заявлених витрат (а.с. 123-124).

Додатковим рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 25 грудня 2024 року заяву ОСОБА_2 задоволено частково: стягнуто з ОСОБА_1 на її користь витрати на правничу допомогу в розмірі 2000 грн.

Колегія суддів погоджується з визначеним судом першої інстанції розміром судових витрат на правничу допомогу, які підлягають стягненню з позивача на користь відповідачки.

Суд першої інстанції вірно оцінив розмір судових витрат, понесених ОСОБА_2 на правничу допомогу у зв`язку з розглядом справи в суді першої інстанції, через призму критеріїв, встановлених частиною четвертою статті 137 та частиною третьою статті 141 ЦПК України, врахувавши обсяг виконаних Адвокатським бюро «Прокопець та партнери» робіт (складання відзиву, участь у двох судових засіданнях), клопотання позивача про неспівмірність заявлених витрат до стягнення, відмови у задоволенні позову, значення справи для сторін, їх майновий стан, зокрема позивача, який отримує пенсію за віком та є особою з інвалідністю другої групи.

Доводи апеляційної скарги про те, що заявлений розмір витрат на правничу допомогу в розмірі 7000 грн є співмірним зі складністю справи, обсягом виконаних адвокатським бюро робіт і значенням справи для сторін спору, зокрема для ОСОБА_2 , щодо її ділової репутації, є безпідставними.

Для суду не є обов`язковими зобов`язання, які виникли між адвокатським бюро та клієнтом, а відсутність у матеріалах справи доказів про можливі інші доходи позивача, з урахуванням принципу змагальності сторін, не є підставою для покладення на нього всіх витрат, понесених відповідачкою.

Стягнення витрат на професійну правничу допомогу з іншої сторони не може бути засобом надмірного збагачення тієї сторони, на користь якої такі витрати стягуються, зважаючи на складність справи, обсяг наданих послуг та матеріальне становище сторін.

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги правильності висновків суду першої інстанції щодо визначеного ним до стягнення розміру судових витрат на правничу допомогу не спростовують, додаткове рішення суду постановлено з дотриманням норм процесуального права, а тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 258, 263, 374, 375, 382, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а додаткове рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 25 грудня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Судді: