КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 752/2177/22
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/3923/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Слюсар Т.А.,

суддів: Голуб С.А., Таргоній Д.О.,

за участю секретаря судового засідання Шаламай Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 17 жовтня 2024 року про призначення судово-психологічної експертизи у складі судді Данілової Т.М.,

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: служба у справах дітей Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації про визначення місця проживання малолітньої дитини,-

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2022року ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 звернулася у суд із позовом до ОСОБА_3 про визначення місця проживання малолітньої дитини.

В ході розгляду справи у жовтні 2024 року ОСОБА_3 подав до суду клопотання про призначення судової психологічної експертизи для з`ясування питань стосовно прихильності дитини до одного з батьків.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 17 жовтня 2024 року клопотання відповідача про призначення судово-психологічної експертизи задоволено. Призначено по справі судово-психологічну експертизу, на вирішення якої поставлено питання:

1. Встановити психологічні портрети батьків малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 : ОСОБА_1 - матері та батька - ОСОБА_3 , як зі слів дитини, так і при особистому спілкуванні експерта з матір`ю та батьком. Яким чином поведінка батька/матері впливали та можуть вплинути на психологічний стан та розвиток дитини?

2. Чи є специфічні психологічні особливості у ставленні малолітньої дитини - ОСОБА_2 до батьків разом та кожного окремо і у чому вони виражаються?

3. Чи вбачається в діях та поведінці малолітньої дитини - ОСОБА_2 негативне ставлення до матері від впливу батька, чи негативне ставлення до батька від впливу матері?

4. Чи спроможна малолітня дитина - ОСОБА_2 , з урахуванням його віку, емоційного стану, індивідуально-психологічних властивостей, рівня розумового розвитку усвідомлювати реальний зміст ситуації, яка склалася навколо спору між матір`ю та батьком щодо визначення місця його проживання?

5. Чи спроможна малолітня дитина - ОСОБА_2 , з урахуванням його вікових особливостей, емоційного стану, індивідуально-психологічних властивостей, рівня розумового розвитку, надавати належну оцінку ставленню кожного з батьків до нього, виявляти прихильність до когось із батьків?

6. Яким чином вплинуло на емоційний стан та прихильність малолітньої дитини - ОСОБА_2 припинення спільного проживання з батьком і обмеження побачення з ним?

7. Чи є у малолітньої дитини - ОСОБА_2 зміни в емоційному стані, індивідуально-психологічних проявах, які перешкоджають активному соціальному функціонуванню його як особистості і виникли внаслідок впливу певних обставин (зміна місця проживання; різка зміна звичайного способу життя; відсутність спілкування із батьком)?

8. Чи є факти розлуки із батьком, зміна місця проживання; зміна звичайного способу життя; відсутність спілкування із батьком, психотравмувальними для малолітньої дитини - ОСОБА_2 .? Якщо так, то чи завдані малолітній дитині - ОСОБА_2 страждання (моральна шкода)?

9. Чи є ознаки, що дозволяють припустити вплив одного з батьків на формування у малолітньої дитини - ОСОБА_2 негативної думки про іншого із батьків? Якщо є, то в чому вони виражаються?

10. Якими є основні індивідуально-особистісні характеристики ОСОБА_3 .? Якими є його основні установки як батька?

11. Якими є основні індивідуально-особистісні характеристики ОСОБА_1 .? Якими є її основні установки як матері?

12. Яким чином можуть вплинути умови виховання кожного з батьків на психологічний стан та розвиток дитини?

13. Що є мотивацією у матері дитини - ОСОБА_1 до того, щоб вимагати встановити місце проживання дитини з нею?

14. Проживання з ким з батьків, враховуючи результати психологічного дослідження малолітньої дитини - ОСОБА_2 , та обох батьків та їх індивідуально-психологічні властивості, створить для малолітньої дитини - ОСОБА_2 , максимально сприятливе середовище для його гармонійного розвитку та виховання?

Проведення судово-психологічної експертизи доручено експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України (03057, м. Київ, вул. Смоленська, 6). Провадження по справі на час проведення експертизи зупинено. Оплату за проведення судово-психологічної експертизи у справі покладено на ОСОБА_3 .

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 , просить скасувати ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 17 жовтня 2024 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні клопотання відповідача відмовити, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що оскаржувана ухвала є незаконною, необґрунтованою, постановленою з порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням матеріального права.

Вказує, що судове рішення не має мотивувальної частини, не містить, з яких суд дійшов висновку про обґрунтованість клопотання відповідача, оскільки підстави, які вказані відповідачем, жодним чином не вказують на обов`язковість її призначення саме судом, при цьому, визначені питання не входять до предмету доказування у даній конкретній справі, а саме щодо визначення місця проживання дитини.

Посилається на те, що суд першої інстанції порушив вимоги ст. 197 ЦПК України, оскільки вирішив питання призначення експертизи на стадії судового розгляду, що є порушенням норм процесуального права. При цьому з моменту фактичного викрадення дитини та відкриття провадження у справі відповідачем неодноразово залучалась дитина до участі у проведенні подібних експертиз й на даний час відомо про 3 висновки за результати їх проведення.

Крім того, подане клопотання є зловживанням відповідачем процесуальним правом, оскільки подане до суду останнє в порушення процесуальних строків та з новими доказами, які фактично в порушення вимог ЦПК України долучено судом до матеріалів цивільної справи з порушенням процесуальних строків.

Звертає увагу суду, що поставлені на вирішення експертам питання не відповідають методикам Наказу № 08.10.98 №53/5 (в редакції 27 травня 2024 року) Про затвердження Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень.

Разом з тим, судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Вважає, що судом залишено поза увагою наявність конфлікту інтересів, доручаючи проведення експертизи експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, не взяв до уваги те, що ОСОБА_3 є діючим працівником Офісу генерального прокурора, який систематично співпрацює з вказаною установою в рамках кримінальних проваджень, в яких здійснює процесуальне керівництво.

У судовому засіданні ОСОБА_1, яка діє в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримала й просила її задовольнити, ОСОБА_3 та його представник адвокат Якименко М.М. просили апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про розгляд прави повідомлявся належно.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які брали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

За приписами частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У частинах 1, 3 статті 12, частинах 1, 5, 6 статті 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про судову експертизу" судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

Пункт 1 частини 1 статті 103 ЦПК України передбачає, що суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Стандарт доказування залежить від специфіки обставин, про доведення яких йдеться, а сторонам повинна бути надана можливість повідомити будь-які докази, необхідні для успіху скарги. При визначенні наявності або відсутності підстав для призначення судової експертизи суди не повинні ігнорувати позицію осіб, які беруть участь у справі. Для забезпечення реалізації вказаного положення суди повинні мотивовано відповідати на клопотання сторін як про призначення експертизи, так і про відмову в її призначенні. Крім того, вирішуючи питання про доцільність призначення експертизи в цивільній справі, необхідно враховувати чи має значення для справи факт, який експерт має встановити, чи не доведений той чи інший факт іншими доказами, зібраними у справі, які реальні можливості тієї чи іншої судової експертизи.

Вказаний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 24 березня 2021 року у справі № 760/13253/19.

Згідно зі статтею 160 СК України, місце проживання малолітньої дитини визначається за згодою батьків, якщо дитина не досягла 10 років. Якщо ж дитині від 10 до 14 років, вона спільно з батьками бере участь у прийнятті рішення щодо свого місця проживання.

Призначаючи судово-психологічну експертизу в даній цивільній справі, районний суд виходив з того, що у даній категорії справ для правильного вирішення спору необхідно визначити прихильність дитини до одного з батьків, що потребує спеціальних знань у сфері іншій, ніж право без яких встановити відповідні обставини не можливо.

З висновками викладеними в оскаржуваній ухвалі погоджується і колегія суддів, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи, а також узгоджуються з вимогами чинного законодавства, з огляду на наступне.

Для з`ясування тих обставин, які є предметом доказування, необхідні спеціальні знання в галузі психології, що відповідно до ст. 103 ЦПК України, є підставою для призначення у справі судової психологічної експертизи, яка є окремою формою застосування спеціальних психологічних знань.

Предметом дослідження судово-психологічної експертизи є питання, що пов`язані з психічними властивостями й особливостями особи; питань, що стосуються впливу на психіку різноманітних умов і пов`язаних з ними станів людини в момент певної події; питань, пов`язаних із особливостями перебігу психічних процесів у даної особи.

Згідно розділу VI Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз експертних досліджень, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1998 року № 53/5, об`єктом психологічної експертизи є психічно здорові особи (підозрюваний, обвинувачений, підсудний, виправданий, засуджений, свідок, потерпілий, позивач, відповідач, малолітні, неповнолітні, дорослого та похилого віку).

Психологічна експертиза встановлює ті особливості психічної діяльності та такі їх прояви в поведінці особи, які мають юридичне значення та викликають певні правові наслідки (п. 6.3 Рекомендацій).

Основним завданням психологічної експертизи є визначення у підекспертної особи: індивідуально-психологічних особливостей, рис характеру, провідних якостей особистості; мотивотвірних чинників психічного життя і поведінки; емоційних реакцій та станів; закономірностей перебігу психічних процесів, рівня їхнього розвитку та індивідуальних її властивостей (п. 6.4 Рекомендацій).

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 2 ЦПК України, основними засадами (принципами) цивільного судочинства є змагальність сторін.

Статтею 129 Конституції України визначено, що однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Наведене відповідає положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою судові процедури повинні бути справедливими для всіх учасників процесу.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

Згідно з частиною четвертою ст. 12 ЦПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Сторони вільні розпоряджатися своїми правами на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 103 ЦПК України, суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Відповідно до ч. 3 ст. 103 ЦПК України, при призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд.

Суд з урахуванням обставин справи має право визначити експерта чи експертну установу самостійно.

Предметом доказування у справі, що переглядається, є визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з одним із батьків.

Убачається, що ОСОБА_1 заперечує проти проведення призначеної судом експертизи, зокрема з тих підстав, що вона повторно травмує дитину.

На переконання скаржниці, матеріалів справи цілком достатньо для вирішення спору й потреби для призначення експертизи немає.

Відповідно до ст. 103 ЦПК України, суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів і цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Перевіряючи висновки суду першої інстанції, колегія апеляційного суду погоджується з тим, що для вирішення цього спору необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право.

Згідно із вимогами ст. 12 Конвенції про права дитини, держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю.

З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства.

Психологічна експертиза встановлює ті особливості психічної діяльності та такі їх прояви у поведінці особи, які мають юридичне значення та викликають певні правові наслідки.

В даному конкретному випадку між сторонами існує спір з приводу визначення місця проживання дитини, у зв`язку з чим є доцільність призначення експертизи у даній справі, так як для з`ясування обставин справи необхідні знання у галузі психології.

Окрім того, при вирішенні даного питання апеляційний суд враховує ту обставину, що як висновки фахівців, так і наявні у матеріалах справи експертні висновки проводилися за участі дитини та батька.

Матір, при цьому, участі в дослідженні не брала.

Оскільки основним питанням, що має вирішити експертиза в такого роду справах є психоемоційний зв`язок дитини як з батьком так і з матір`ю, наявність призначення судової експертизи з дослідженням відповідних питань за одночасної участі обох батьків з дитиною, є очевидним.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд вирішив питання призначення експертизи на стадії судового розгляду, що є порушенням процесуального закону, колегія суддів відхиляє з огляду на таке.

Так, дійсно у разі коли необхідність експертного висновку обумовлена обставинами, викладеними у позовній заяві, чи поданими доказами, суддя має призначати експертизу, як правило, при підготовці справи до судового розгляду, враховуючи при цьому думку осіб, які беруть участь у справі.

Разом з тим, Пленум Верховного Суду України у п. 5 постанови "Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах" від 30.05.97 року за № 8 роз`яснив, що призначення експертизи в цивільних справах допускається як під час судового розгляду, так і в процесі підготовки до нього.

Голослівними та непідтвердженим доказами є також довід про наявність конфлікту інтересів, з огляду на те, що доручаючи проведення експертизи експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, суд не взяв до уваги те, що ОСОБА_3 є діючим працівником Офісу генерального прокурора, який систематично співпрацює з вказаною установою в рамках кримінальних проваджень, в яких здійснює процесуальне керівництво.

За наведеного, доводи апеляційної скарги не мають суттєвого впливу на прийняття судового рішення у даній справі, не спростовують правильних висновків суду першої інстанції щодо призначення додаткової експертизи у справі, а також не свідчать про порушення судом норм матеріального та процесуального права, які б могли бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали суду.

Згідно статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду першої інстанції - без змін як такої, що є законною та обґрунтованою.

Оскільки в цьому випадку судове рішення в оскаржуваній частині підлягає залишенню без змін, то розподілу судових витрат апеляційний суд не здійснює.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 17 жовтня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повне судове рішення складено 27 березня 2025 року.

Суддя-доповідач:

Судді: