Провадження № 2/712/ 508/25
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 березня 2025 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:
головуючого судді ПИРОЖЕНКО С.А.
при секретарі ГАНДЖА В.І.
розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_2 ) про відшкодування майнової (матеріальної) та моральної (немайнової) шкоди, завданої злочином,
Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування майнової (матеріальної) та моральної (немайнової) шкоди, завданої злочином, посилаючись на те, що вироком Соснівського районного суду міста Черкаси від 30.04.2024 (справа № 712/4045/24, провадження № 1-кп/712/533/24), ОСОБА_3 , визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначено покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_3 , звільнено від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 3 (трьох) років не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.
У відповідності до вироку Черкаського апеляційного суду від 06 серпня 2024 року, вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 30 квітня 2024 року стосовно ОСОБА_3 - скасовано. Ухвалено в цій частині новий вирок, яким ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначено покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у вигляді п`яти років позбавлення волі.
Загалом сума матеріальних збитків спричинених йому в наслідок кримінального правопорушення становить 29 159,67 грн. Вказана сума складається: вартість викраденої сумочки - 509,81 грн.; гроші, що знаходилися у сумочці в сумі 5 800 грн.; гроші отримані шляхом зняття готівки в сумі 22 849,86 грн.
В зв`язку з неправомірними діями відповідача йому також завдано моральної шкоди, яка полягає у спричиненні незручностей, його та його сім`ю фактично залишено без засобів на існування, витрачав власний час на прибуття до слідчих органів, переживав, внаслідок чого втрачав сон. Вартість моральних збитків оцінює в розмірі 10 000 грн.
Просить стягнути з ОСОБА_3 на його користь майнову шкоду в розмірі 29 159 грн. 67 коп. та моральну шкоду в розмірі 10 000 грн.
Ухвалою від 19 вересня 2024 року відкрито провадження по справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Позивач до судового засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.
Відповідач до судового засідання не з`явився, причини неявки суду не відомі, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином.
У зв`язку з неявкою сторін фіксація технічними засобами відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалася.
З письмової згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільного законодавства.
В судовому засіданні встановлено, що вироком Соснівського районного суду міста Черкаси від 30.04.2024 (справа № 712/4045/24, провадження № 1-кп/712/533/24), ОСОБА_3 , визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначено покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_3 , звільнено від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 3 (трьох) років не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.
У відповідності до вироку Черкаського апеляційного суду від 06 серпня 2024 року, вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 30 квітня 2024 року стосовно ОСОБА_3 - скасовано. Ухвалено в цій частині новий вирок, яким ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначено покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у вигляді п`яти років позбавлення волі.
Як вбачається з вказаного вироку, потерпілим у кримінальному провадженні є ОСОБА_4 .
В позовній заяві позивачем вказано, що діями відповідача йому було завдано. зокрема, матеріальні збитки на загальну суму 29 159,67 грн. Вказана сума складається: вартість викраденої сумочки - 509,81 грн.; гроші, що знаходилися у сумочці в сумі 5 800 грн.; гроші отримані шляхом зняття готівки в сумі 22 849,86 грн. Зазначені сумі також підтверджені і вироком Черкаського апеляційного суду від 06 серпня 2024 року.
Частиною 1 ст. 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Згідно до положень ст.1166 ЦК України єдиною підставою для цивільно - правової відповідальності за завдання шкоди є правопорушення, що включає як складові елементи шкоду, протиправне діяння особи, котра її завдала, причинний зв`язок між ними, а також вину заподіювача шкоди.
Відповідно до роз`яснень, які містяться в п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.
Таким чином, ч. 2 ст. 1166 ЦК України передбачає, що вина заподіювача шкоди припускається, тобто обов`язок доведення відсутності вини покладається на нього самого, до цього часу він вважається винним; обсяг відшкодування шкоди не залежить від завдання шкоди умисно чи необережно, тобто береться до уваги тільки наявність вини, а не її форма. Тільки у випадках, встановлених законом, відповідач може бути звільнений від обов`язку відшкодовувати завдану шкоду за відсутності його вини, наприклад, в результаті непереборної сили, тобто надзвичайної і невідворотної зовнішньої події, яка повністю звільняє відповідача від відповідальності за заподіяну шкоду (це явища суспільного характеру і вибухи епідемій, епізоотій, стихійні лиха та інше).
Статтею 1177 ЦК України визначено, що шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.
Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Крім того, з огляду на положення статті 509 та з урахуванням приписів статей 11, 22, 599, 1166-1168 ЦК України факт завдання особі шкоди, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах з особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов`язане з виконанням цими особами обов`язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов`язання. Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка завдала шкоду. Сторонами деліктного зобов`язання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник).
Зазначене підтверджується правовою позицією Верховного Суду України №6-954цс16 від 26 жовтня 2016 року.
Особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.
Відповідно до п. 7 постанови Пленуму ВСУ №14 від 18.12.2009 «Про судове рішення у цивільній справі», розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування.
Пленум Верховного Суду України у пункті 2 постанови № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз`яснив, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.
Оскільки вина ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України вже була встановлена вироком Черкаського апеляційного суду від 06 серпня 2024 року, ухваленого на основі викладених у ньому доказів, а також враховуючи надані позивачем письмові докази, що підтверджують понесення матеріальних витрат позивачем, суд приходить до висновку, що вимоги позивача в частині відшкодування відповідачем матеріальної шкоди завданої вищевказаним правопорушенням на суму 29 159 грн. 67 коп. підлягають задоволенню в повному обсязі.
Окрім матеріальної шкоди, неправомірними діями відповідача також завдано потерпілому немайнових втрат, тобто моральної шкоди. Відшкодування моральної шкоди передбачене статтею 23 Цивільного кодексу України.
Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних або фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Позивач стверджує, що у зв`язку з неправомірними діями відповідача йому також завдано моральної шкоди, яка полягає у спричиненні незручностей, його та його сім`ю фактично залишено без засобів на існування, витрачав власний час на прибуття до слідчих органів, переживав, внаслідок чого втрачав сон. Вартість моральних збитків оцінює в розмірі 10 000 грн.
Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала, у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої.
Моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, на підставі ч. 1 ст. 1167 ЦК України, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Верховний суд України в п. 1 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року за № 4 (з подальшими змінами та доповненнями) звернув увагу судів на те, що встановлене Конституцією та законами України право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб. Тому суди повинні забезпечити своєчасне, у повній відповідності із законом, вирішення справ, пов`язаних з відшкодуванням такої шкоди.
У відповідності до ч. 3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Верховним судом України в п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року за № 4 (з подальшими змінами та доповненнями) звернув увагу судів на те, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При ньому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.
Судом достовірно встановлено, що винні дії відповідача знаходяться в прямому причинному зв`язку із заподіяною позивачу матеріальною та моральною шкодою.
Вирішуючи позовні вимоги щодо стягнення з відповідача моральної шкоди суд враховує характер та обсяг моральних страждань позивача, їх тривалість, інші конкретні обставини справи, а саме те, що дана шкода була понесена ним в результаті злочинних та умисних дій відповідача, порушення в результаті укладу життя позивача, вимоги розумності і справедливості, та вважає справедливою та спів розмірною сумою відшкодування моральної шкоди в розмірі 8 000 грн., тому в цій частині позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.
Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1 211 грн. 20 коп.
Керуючись ст.ст. 12,13,259,263-265,268, 280-282 ЦПК України, ст.ст. 22, 1166, 1177 ЦК України, суд
В И Р І Ш И В:
Позов задоволити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 29 159 грн. 67 коп. та моральну шкоду в сумі 8 000 грн., а всього 37 159 грн. 67 коп.
В решті позову відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 1 211 грн. 20 коп.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

ГОЛОВУЮЧИЙ: