Справа № 509/4097/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2025 року сел. Овідіополь

Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Панасенка Є.М.,

за участю секретаря судового засідання Степанової Н.С.,

представника відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференцзв`язку цивільну справу № 509/4097/20 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, приватний нотаріус Одеського районного нотаріального округу Одеської області Капшук Єлізавета Вікторівна, приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Омарова Віолетта Султаналіївна, про визнання недійсним договору дарування, договору купівлі-продажу

ВСТАНОВИВ:

10.11.2022 року Овідіопольським районним судом Одеської області було ухвалено заочне рішення по справі № 509/4097/20 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору нотаріус Одеського державного нотаріального архіву Капшук Єлізавета Вікторівна, нотаріус Одеського міського нотаріального округу Омарова Віолетта Султаналіївна про визнання недійсним договору дарування, договору купівлі-продажу.

12.12.2022 року представник ОСОБА_5 в інтересах відповідача ОСОБА_4 звернувся до суду з заявою про перегляд заочного рішення по даній справі.

За результатами розгляду даної заяви, судом 23.01.2023 року постановлена ухвала, відповідно до якої заява в інтересах відповідача ОСОБА_4 задоволена, заочне рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 10.11.2022 року скасовано, справа направлена до канцелярії суду для подальшого автоматизованого розподілу.

На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.02.2023 року, справа передана до провадження судді Панасенка Є.М.

Ухвалою судді від 06.02.2023 року цивільну справу прийнято до свого провадження, призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 08.05.2024 року закрито підготовче провадження по справі та призначено судовий розгляд.

Представником позивача під час підготовчого провадження по справі заявлялося клопотання щодо допиту свідків під час судового розгляду, про що ще раз зазначено в промові в судовому засіданні 24.09.2024 року.

Судове засідання, яке було призначено судом на 12.11.2024 року було відкладено на іншу дату за клопотанням представника позивача, оскільки свідки які заявлені по справі не можуть бути присутніми в судовому засіданні.

В судовому засіданні 14.01.2025 року було допитано свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , та представником позивача вказано що ще залишилося допитати двох осіб в якості свідків.

В судове засідання 03.03.2025 року позивач та його представник будучи належним чином повідомленими не прибули, причини неявки суду не відомі, свідки сторони позивача також до суду не з`явилися.

В судове засідання 27.03.2025 року позивач та його представник будучи належним чином повідомленими повторно в судове засідання не прибули, причини неявки суду не відомі, заяв чи клопотань до суду не надсилали.

Свідки також до суду не з`явилися.

Представник відповідача ОСОБА_4 адвокат Мацко В.В. зауважив про чергову неявку позивача та його представника, що свідчить про втрату сторони позивача інтересу до даної справи, тому просив дану позовну заяву залишити без розгляду у зв`язку з повторною неявкою позивача в судове засідання без повідомлення причин неявки.

Треті особи в судове засідання також не з`явилися, додаткових заяв чи клопотань процесуального характеру від сторін не надходило.

Суд, заслухавши позицію представника відповідача, дослідивши матеріали справи, зважаючи не чергову неявку позивача та його представника за відсутності від останніх клопотань чи заяв, вважає, що позов слід залишити без розгляду за наступних підстав.

Судом встановлено, що в судові засідання, які були призначені на 03.03.2025 року та 27.03.2025 року позивач та його представник, будучи повідомленим належним чином та заздалегідь не з`являлися, хоча саме стороною позивача під час підготовчого провадження заявлено клопотання щодо допиту свідків, та станом на 27.03.2025 року двоє із перелічених свідків не допитані, питання стосовно доцільності їх допиту суду незрозуміле в зв`язку з відсутності зацікавленості сторони позивача в розгляді справи.

Згідно із ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Як зазначено в ст. 10 цього Кодексу, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини, як джерела права.

Слід звернути увагу, що Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить з того, що положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Європейський суд з прав людини дотримується позиції, що проявляти ініціативу щодо своєчасного розгляду справи повинен саме позивач.

Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Крім того, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, позивач як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі "Смірнова проти України").

Між тим, статтями 223, 257 ЦПК України врегульовано питання щодо наслідків неприбуття в судове засідання позивача.

Так, згідно із ч. 5 ст. 223, п. 3 ч.1 ст. 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання без поважних причин або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, чинний Цивільний процесуальний кодекс України імперативно встановлює, що у випадку повторної неявки в судове засідання належним чином повідомленого позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає заяву без розгляду.

При цьому, закон жодним чином не пов`язує повторну неявку в судове засідання позивача з будь-якими об`єктивними факторами (поважними причинами) і не зобов`язує суд перевіряти причини повторної неявки та надавати їм відповідну оцінку з точки зору поважності.

Це пов`язано із дією принципу цивільного судочинства - диспозитивністю, відповідно до якого, кожний учасник процесу самостійно розпоряджається наданими йому законом процесуальними правами.

Крім того, таке положення закону пов`язане із дотриманням судом розумних строків розгляду справи, що є вимогою статті 121 ЦПК України та статті 6 Конвенції про захист прав людини га основоположних свобод 1950 року.

Крім того, при прийнятті рішення про залишення позову без розгляду, суд приходить до переконання, що таке рішення не буде визначати обмеження права позивача на звернення до суду, так як він не втрачає права знов звернутися до суду з таким саме позовом. Разом з тим, продовження розгляду справи, буде порушувати вимоги ст.ст. 223, 257 ЦПК України, та може призвести до порушення розумного строку її розгляду.

Враховуючи викладене, а також, зважаючи на розумні строки розгляду справ, суд вважає за доцільне залишити позов без розгляду, оскільки, позивач повторно не з`явився в судове засідання без поважних причин, не звернувся до суду із заявою стосовно його позиції щодо заявлених позовних вимог, адвокат який здійснював представництво інтересів позивача в суді в судове засідання двічі поспіль також не з`явився, з заявами щодо причин неявки чи заявами процесуального характеру не звертався, позиція стосовно допиту свідків суду незрозуміла, що унеможливлює продовження розгляду справи за умови відсутності сторони позивача.

Керуючись ст.ст. 223, 257, 258-260 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, приватний нотаріус Одеського районного нотаріального округу Одеської області Капшук Єлізавета Вікторівна, приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Омарова Віолетта Султаналіївна, про визнання недійсним договору дарування, договору купівлі-продажу - залишити без розгляду.

Роз`яснити позивачу, що залишення позову без розгляду не позбавляє його права повторно звернутися до суду з даним позовом після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду.

Ухвала набирає чинності з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її підписання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Головуючий: Є.М. Панасенко