Справа № 308/3996/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2025 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Бедьо В.І., розглянувши заяву адвоката Овсепян Кристини Адіківни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Овсепян К.А., яка діє в інтересах ОСОБА_1 звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із заявою про видачу судового наказу про стягнення із ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей.

Зі змісту вказаної заяви про видачу судового наказу вбачається, що заявник порушує перед судом питання про видачу судового наказу, у тому числі про стягнення аліментів за минулий час, а саме з 01 жовтня 2024 року.

Відповідно до частини 1, 2 статті 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років.

Таким чином, стягнення аліментів за минулий час можливо лише в порядку позовного провадження, оскільки така вимога є фактично спором про право, адже обов`язковою умовою присудження аліментів за минулий час є доведеність саме позивачем вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача, та неможливість їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати.

У свою чергу, наказне провадження являє собою особливий спрощений вид цивільного судочинства щодо розгляду справ, які не потребують повної та детальної процедури розгляду, та спрямоване на спрощений і ефективний захист безспірних прав осіб шляхом видачі судового наказу. Тобто, при розгляді цього питання у наказному провадженні, з урахуванням доданих до заяви про видачу судового наказу документів, суд фактично позбавлений можливості встановити наявність чи відсутність спору про розмір аліментів за минулий період з 01 жовтня 2024 року, а також всі обставини та підстави для правильного та об`єктивного розгляду.

Оскільки стягнення аліментів за минулий час у наказному проваджені не передбачено, суд вважає вказану вимогу про стягнення такою, що не передбачена ст. 161 ЦПК України.

Так само, чинним процесуальним законодавством не передбачено часткового задоволення заяви про видачу судового наказу.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, якщо заявлено вимогу, не передбачену статтею 161 цього Кодексу, суддя відмовляє у видачі судового наказу.

Відповідно до ч. 2 ст. 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3 - 6 частини першої статті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

На підставі викладеного, керуючись ст. 163, 165, 166, 258-260 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

У видачі судового наказу за заявою ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя В.І. Бедьо