Справа 565/482/23
Номер провадження 2-др/556/1/25

Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28.03.2025. Володимирецький районний суд Рівненської області в складі:
головуючого судді - Котик Л.О.
при секретарі Соловей Г.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Володимирець, заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по справі №565/482/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та поділ майна,-
В провадженні Володимирецького районного суду Рівненської області перебувала цивільна справа №565/482/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та поділ майна.
Рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від 10 березня 2024 року, позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та поділ майна, задоволено частково.

Визнано заОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 право на 1/2 частину у праві спільної власності на автомобіль, марки BMW" модель "X3, державний номерний знак НОМЕР_2 , 2005 року випуску, номер кузова НОМЕР_3 .

Визнано заОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 , право на 1/2 частину у праві спільної власності на автомобіль, марки BMW" модель "X3, державний номерний знак НОМЕР_2 , 2005 року випуску, номер кузова НОМЕР_3 .

В решті позовних вимог відмовлено.

17 березня 2025 року від позивача ОСОБА_1 надійшла заява про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат, а саме просить стягнути з ОСОБА_2 на його користь витрати на оплату правничої допомоги, в розмірі 17700 грн.

Свою заяву обгрунтовує тим, що ними в судовому засіданні, що відбулось 10.03.2025 зроблено усну заяву про те, що протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду буде надано докази розміру витрат ОСОБА_1 на правничу допомогу, які він має сплатити у зв`язку з розглядом справи.

Так, згідно п. 4.2 Договору про надання правничої допомоги від 18.05.2023 року, укладеного між адвокатським бюро «Оксани Полюхович» та ОСОБА_1 розмір гонорару Адвокатського бюро складає: по справі № 565/482/23 від 7000,00 грн. (Семи тисяч гривень) в суді першої інстанції, та по 5000,00 грн. (П`ять тисяч гривень) в суді апеляційної та касаційної інстанцій. Конкретний розмір гонорару визначається сторонами в Акті наданих послуг, що підписується протягом 5-ти календарних днів після завершення розгляду справи на відповідній стадії судового процесу. Сплата гонорару здійснюється протягом 10 днів після проголошення судом повного рішення по конкретній судовій справі на кожній стадії судового процесу.

Під час розгляду справи у першій інстанції, витрати на правничу допомогу становлять 17700 гривень, про що свідчить Акт наданих послуг по договору про надання правничої допомоги від 18.05.2023.

На підставі викладеного, просить його заяву задовольнити.

19.03.2025 від представника відповідача адвоката Мудрака О.С. надійшло клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги. Своє клопотання обгрунтовує тим, що заява ОСОБА_1 є необгрунтованою, непропорційною до предмету спору. Представник позивача не з`являвся в судове засідання без поважних причин, затягували розгляд справи, подавали необгрунтовані клопотання та заяви, безпідставно стверджували та заперечували певні обставини, які мають значення для справи, вводили суд в оману, штучно створювали докази , а тому просить відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_3 про відшкодування витрат на правничу допомогу, ухвалення додаткового рішення.

28 травня 2025 року від представника відповідача адвоката Бірук О.В. надійшло клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката. Вважає, що позивач ОСОБА_1 в порушення вимог ч.3 ст.137 ЦПК України, не надав детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних Адвокатським бюро, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Зазначена справа є малозначною, судова практика щодо вказаною категорії справ є напрацьованою, сталою та не змінюваною вже тривалий час, і не потребує детального вивчення проблеми, аналізу законодавства та розроблення стратегії ведення справи, а відтак загальна вартість витрат на правову допомогу є завищеною та не може бути оцінена в розмірі 17700,00 гривень. Отже, витрати на надану правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачено стороною третьою особою чи тільки має бути сплачено.

На підтвердження понесення судових витрат на правничу допомогу Адвокатським бюро, позивачем надано копії наступних документів: договору про надання правничої (правової) допомоги №б/н від 18.05.2023 на 2-х арк. та акту наданих послуг по договору про надання правничої допомоги від 18.05.2023 року по справі №565/482/23 (надалі по тексту - Акт).

На виконання Договору сторони підписали акт надання послуг по договору про надания правничої допомоги від 18.05.2023 року про справі №565/482/23, відповідно до якого сторони погодили, що вартість винагороди, яка підлягає оплаті за надані послуги, складає 17 700,00 грн. та згідно опису послуг, наданих адвокатом, вказали, що «Стрілець В.В. підтверджує, що отримав від Адвокатського бюро в справі №565/482/23 в повному обсязі правничу домомогу у формі: визначення та аналізу документів у даній судовий справі аналіз судової практики та чинного законодавства для доведення обгрунтованості позову; визначення правової позицій для ефективного захисту прав та інтересів клієнта; підготовка та подання письмових документів (клопотань, зала) до суду; консультації клієнта щодо правової визначеності та захисту прав клієнта у суді; участь у судових засіданнях в Володимирецькому районному суду Рівненської області, на підставі договору про надання правничої допомоги від 18.05.2023 року».

Отже, представник відповідача адвокат Бірюк О.В. звертає увагу суду на ту обставину, що у вказаному Акті не зазначено кількість витраченого Адвокатським бюро часу та окремої вартості кожної з наданих послуг. Надані Адвокатським бюро послуги у виді вивчення та аналіз документів у даній судовій справі, аналіз судової практики та чинного законодавства для доведення обгрунтованості позову, визначення правової позиції для ефективного захисту прав та інтересів клієнта, підготовка та подання письмових документів, тощо, охоплюється однією послугою з підготовки позовної заяви та не може бути оцінено окремо.

На підставі вищевикладеного, просить зменшити розмір витрат на оплату правничої допомоги адвоката, та стягнути на користь ОСОБА_1 витрати на првничу допомогу в розмірі 3000 гривень.

Належним чином повідомлений позивач та його представник в судове засідання не з`явилися. Від позивача надійшло клопотання про розгляд даної заяви про ухвалення додаткового рішення в його відсутності.

Від представників відповідача адвокатів Бірюка О.В., Мудрака О.С. надійшли заяви про розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення у їх відсутності.

Розгляд справи здійснюється за відсутності сторін, без фіксування судового засідання технічними засобами, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Вивчивши заяву про ухвалення додаткового рішення, дослідивши додані до неї докази та матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Полюхович О.І. 10 березня 2025 року в судових дебатах усно заявила, що докази судових витрат на професійну правничу допомогу будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

18 травня 2023 року між ОСОБА_1 та Адвокатським бюро «Оксани Полюхович» в особі керуючого адвоката Полюхович О.І. укладено Договір про надання правничої допомоги.

Згідно п. 4.2 Договору про надання правничої допомоги від 18.05.2023 , розмір гонорару по справі № 565/686/23 від 7000,00 грн. (семи тисяч гривень) в суді першої інстанції, та від 5000,00 грн. (П`яти тисяч гривень) в суді апеляційної та касаційної інстанцій; по справі № 565/482/23 від 7000,00 грн. (Семи тисяч гривень) в суді першої інстанції, та по 5000,00 грн. (П`ять тисяч гривень) в суді апеляційної та касаційної інстанцій. Конкретний розмір гонорару визначається сторонами в Акті наданих послуг, що підписується протягом 5-ти календарних днів після завершення розгляду справи на відповідній стадії судового процесу. Сплата гонорару здійснюється протягом 10 днів після проголошення судом повного рішення по конкретній судовій справі на кожній стадії судового процесу.

Відповідно до Акту наданих послуг по Договору про надання правничої допомоги від 18.05.2023 по справі №565/482/23, який складено 13.03.2025, правнича допомога надана Адвокатським бюро для клієнта в повному обсязі на підставі відповідного договору від 18.05.2023. Зокрема, даним Актом ОСОБА_1 підтверджує, що отримав від Адвокатського бюро в справі № 565/482/23 в повному обсязі правничу допомогу у формі: вивчення та аналізу документів у даній судовій справі; аналіз судової практики та чинного законодавства для доведення обгрунтованості позову; визначення правової позиції для ефективного захисту прав та інтересів клієнта; підготовки та подання письмових документів (клопотань, заяв) до суду; консультації клієнта щодо правової визначеності та захисту прав клієнта у суді; участі у судових засіданнях в Володимирецькому районному суді, на підставі договору про надання правничої допомоги від 18.05.2023 року.

Сторони підтверджують, що з урахуванням наданих послуг, в тому числі кількості судових засідань по судовій справі, в яких брала участь представник позивача, розмір гонорару Адвокатського бюро в справі № 565/482/23 складає 17700,00 (Сімнадцять тисяч сімсот) гривень.

ОСОБА_1 не має жодних претензій до Адвокатського бюро, правнича допомога надана повно, об`єктивно та відповідно до законодавства.

Як зазначено в ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ст.134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Суд може попередньо визначити суму судових витрат (крім витрат на професійну правничу допомогу), пов`язаних з розглядом справи або певною процесуальною дією. Така попередньо визначена судом сума не обмежує суд при остаточному визначенні суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Згідно з частинами першою-шостою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України).

Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постановах: від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у постановах: від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19 (провадження № 61-22131св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18 (провадження № 61-44217св18), від 15 червня 2021 року у справі № 159/5837/19 (провадження № 61-10459св20), від 01 вересня 2021 року у справі № 178/1522/18 (провадження № 61-3157св21).

Указана судова практика є незмінною.

Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується статтею 141 ЦПК України.

Частиною 2 зазначеної статті встановлено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У частині восьмій статті 141 ЦПК України не встановлено вимог до форми заяви про надання доказів щодо витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи. Тому такі заяви можуть подаватись суду як в усній, так і в письмовій чи електронній формі. Аналогічний висновок зроблено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 грудня 2021 року у справі № 755/4466/20-ц (провадження № 61-16762св21).

При цьому склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування.

Розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Отже витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначено, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат».

У відповідності до висновку, викладеного Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19, постанова Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та є неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг (висновки Верховного Суду у постановах від 02 жовтня 2019 року у справі № 211/3113/16-ц (провадження № 61-299св17), від 06 листопада 2020 року у справі № 760/11145/18 (провадження № 61-6486св19)).

При вирішенні питання розподілу судових витрат суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

При встановленні гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

А отже, судом має братися до уваги досвід адвоката у подібних справах, обсяг, якість та характер наданих послуг та чи відповідають вони ціні позову.

Європейський суд з прав людини зазначає, що присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України, заява № 19336/04, п.269).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Як вбачається з матеріалів справи позивачем заявлено майнову вимогу у розмірі 484909,80 гривень 80 копійок. Позов задоволено частково на суму 172282, 50 грн. (вартість половини вартості автомобіля), що становить 35,53% від ціни позову.

Відтак, з заявлених до стягнення витрат на правничу допомогу підлягає до стягнення 6288,81 грн. - пропорційно задоволеним вимогам.

У додатковій постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18 лютого 2022 року у справі № 925/1545/20 вказано, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.

З урахуванням наведеного, вище вказаних висновків Верховного Суду та правових висновків Великої Палати Верховного Суду з указаного процесуального питання, понесені ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу, підлягають задоволенню.

Разом із цим, представники відповідачки подали клопотання, в яких викладені заперечення проти заявленого позивачем розміру витрат на правничу допомогу.

Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

Подібні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 27 лютого 2023 року у справі № 726/1142/22.

Враховуючи наведене вище, беручи до уваги характер правовідносин у цій справі, що позов задоволено частково, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а також заперечення відповідача, керуючись принципом співмірності, суд приходить до висновку, що на користь позивача підлягає до стягнення - 6300 гривень витрат понесених на правничу допомогу, що буде за даних обставин справи справедливим і співмірним відшкодуваннням таких витрат.

Керуючись ст. ст. 2, 81, 141, 258, 263-265, 268, ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по справі №565/482/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та поділ майна, задовольнити частково.

Ухвалити додаткове рішення у справі №565/482/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та поділ майна.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені витрати на надану професійну правничу допомогу в сумі 6300 (шість тисяч триста) гривень.

Дане рішення є невід`ємною частиною рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 10 березня 2024 у справі №565/482/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та поділ майна.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Додаткове рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня проголошення додаткового рішення. Учасник справи, якому додаткове рішення не було вручене у день його проголошення чи складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому додаткового рішення суду.

Суддя: Котик Л.О.

Учасники процесу:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 .