Справа № 303/1152/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2025 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області у складі судді Полянчука Б.І., при секретарі Варваринець Н.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, вказуючи, що вона та відповідач зареєстрували шлюб 01.09.2018. У шлюбі в них народилась донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вона та відповідач разом не проживають, не підтримують сімейних відносини, не пов`язані спільним побутом, не мають спільний бюджет, не ведуть спільне господарство. Вважала, що примирення з відповідачем та збереження сім`ї неможливе. Донька проживає разом з нею і знаходиться на її утриманні. Обидва батьки зобов`язані утримувати дитину, але відповідач не приймає участі у грошовому забезпеченні дитини. Просила стягнути зі ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 3500,00 грн щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття, шлюб між нею та ОСОБА_2 розірвати та залишити їй шлюбне прізвище « ОСОБА_4 ».

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.02.2025 відкрито провадження по даній справі, визначено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, призначено справу до судового розгляду.

Позивачка у судове засідання не з`явилася без поважних причин, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином. Представник позивача, адвокат Софілканич М.І., надала до суду заяву про розгляд справи без участі позивача, позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з`явився без поважних причин, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином.

З`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрований 01.09.2018 Мукачівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Закарпатської області, актовий запис № 432.

Частина 3 ст. 105 СК України передбачає, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Відповідно до ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя.

Суд, керуючись ч. 2 ст. 112, постановляє рішення про розірвання рішення за позовом одного з подружжя, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

У судовому засіданні установлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, оскільки судом встановлено, що між подружжям склалися такі стосунки, які призвели до розпаду сім`ї.

Відповідно до ч. 5 ст. 295 ЦК України прізвище фізичної особи може бути змінене у разі реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу або визнання його недійсним.

Згідно ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Оскільки, позивачка просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « ОСОБА_4 », суд приходить до висновку про задоволення її вимог в цій частині, оскільки таким чином вона скористалася наданим їй правом вибору, яке закріплено в ч.1 ст. 113 СК України.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , видане виконкомом Чинадіївської селищної ради Мукачівського району Закарпатської області, актовий запис № 43, батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є позивач та відповідач по даній справі.

Обов`язок батьків щодо утримання дітей є одним з головних конституційних обов`язків, що передбачений ч.2 ст.51 Конституції України і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180 СК України, якою на батьків покладено обов`язок утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Положеннями статті 27 Конвенції ООН про права дитини визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового та духовного розвитку. Сюди входить належне харчування, житло, одяг. Батьки несуть відповідальність за забезпечення належного життєвого рівня дитини. Держава має вживати необхідних заходів щодо надання допомоги батькам у здійсненні цього права.

Відповідно до статті 8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно зі статтею 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів та інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Статтею 184 СК України визначено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі; розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше; за заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період; той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно з витягами з реєстру територіальної громади про реєстрацію місця проживання від 07.01.2025 та 29.06.2023 дитина зареєстрована та проживає разом з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з вимогами ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення аліментів підлягають частковому задоволенню на підставі ст. 180 Сімейного кодексу України виходячи з наступного.

Пред`являючи вимогу про стягнення із відповідача аліментів на утримання дітей у розмірі по 3500,00 грн позивачка не довела наявність у відповідача доходу та можливості сплачувати аліменти в заявленому розмірі.

Також позивачкою не доведено в повній мірі обставини, які підтверджують заявлений нею розмір аліментів у твердій грошовій сумі 3500,00 гривень.

Матеріали справи не містять доказів наявності на утриманні відповідача батьків, інших дітей або інших осіб, які потребують стороннього догляду і цей догляд ним здійснюється.

Також суд вважає, що маючи на своєму утриманні дитину позивачка поза будь-яким обґрунтованим сумнівом несе основний тягар як матеріального утримання дітей, так і їх виховання, розвитку, догляду, лікування тощо, несе основну відповідальність за дітей та організацію їх життя.

За наведених обставин у позивачки виникли підстави заявити вимоги до відповідача про стягнення аліментів. Недостатність у матері коштів на утримання дитини сумнівів не викликає, не заперечується по суті й відповідачем.

Визначаючи розмір аліментів, суд виходить з того, що кожний з батьків повинен приймати участь в утриманні дитини в однаковому розмірі та враховуючи обставини, що зазначені в ст. 182 СК України вважає, що з урахуванням фактичних обставин справи, динаміки значення базового соціального стандарту та маючи на увазі забезпечення тривалого та достатньо стабільного матеріального утримання дитини, аліменти у твердій грошовій сумі 3000,00 гривень на дитину протягом тривалого часу забезпечуватимуть грошове утримання в розмірі, який відповідатиме її інтересам, покриватиме суттєву частину витрат на них. Такий розмір аліментів забезпечуватиме тривалу, реальну, ефективну участь платника аліментів у забезпеченні потреб дітей та зважаючи на фактичні обставини не порушуватиме правила щодо дотримання загалом паритету батьків у виконанні обов`язку з матеріального утримання дітей.

Також суд звертає увагу, що за наявності для того підстав, істотної зміни обставин тощо, сторони не позбавлені права ставити в подальшому питання про зміну розміру стягуваних аліментів, зміну способу стягнення і т. ін., а також вирішувати питання про аліменти на дитину відповідно до положень ст. ст. 189, 190 СК України.

Слід також зазначити, що при прийнятті рішення слід застосувати положення ст. 191 СК України, яка передбачає, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір за позовну вимогу про стягнення аліментів.

Згідно з п.1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Керуючись ст. 141, 258-261, 273, 354, 355 ЦПК України, ст. 105, 110, 112, 180, 181, 182, 185, 191 СК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ) до ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: відсутній) про розірвання шлюбу та стягнення аліментів задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 01.09.2018 Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Мукачівського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області, актовий запис № 432 розірвати.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 іменувати набутим у шлюбі прізвищем « ОСОБА_4 ».

Стягнути зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі 3 000,00 грн щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 17.02.2025 і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1 211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень двадцять копійок).

Стягнути зі ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1211,20 гривні (одна тисяча двісті одинадцять гривень, двадцять копійок).

Рішення суду в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя