Справа № 344/1473/25
Провадження № 2/344/1905/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Пастернак І.А.

секретаря Устинської Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів, мотивуючи тим, що 12.03.2013 року Івано-Франківський міський суд у справі № 344/1842/13-ц за позовом ОСОБА_1 ухвалив рішення, яким вирішив стягнути з відповідача на її користь щомісячно у твердій грошовій сумі аліменти в розмірі 600 грн. на утримання старшого сина - ОСОБА_3 , та 400 грн. на утримання молодшого сина - ОСОБА_4 . Не погодившись з таким способом сплати аліментів, відповідач звернувся до Івано-Франківського міського суду з позовом про зменшення розміру аліментів та сплати їх в розмірі 1/3 частини від доходів. 02 грудня 2013 року Івано-Франківський міський суд ухвалив рішення у справі № 344/14213/13-ц, яким вирішив зменшити розмір аліментів, що стягуються з відповідача та проводити стягнення із відповідача, аліменти в її користь на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини всіх доходів щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття. З моменту ухвалення рішення Івано-Франківського міського суду у справі № 344/14213/13-ц від 02 грудня 2013 року, яким зменшено розмір аліментів і змінено спосіб їх стягнення, пройшло більше 11 років, а тому змінились обставини, а саме старший син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , став повнолітнім і по ньому припинилось стягнення аліментів, а що стосується молодшого сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , то станом на зараз йому виповнилось 14 років і його утримання значно збільшилось. Кошти, які оплачує відповідач, зі свого доходу є мізерними, а їх розмір зовсім не відповідає потребам розвитку і утримання дитини. Відповідач для розрахунку розміру його доходів надав виконавчій службі документи, що він є пенсіонером, та не має інших доходів. Однак останній не повідомив ДВС, що він є фізичною особою-підприємцем та веде підприємницьку діяльність, яка полягає у здачі в оренду нерухомого майна, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Тому, позивачка просить змінити спосіб стягнення аліментів та стягувати аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 5000 грн.

14.02.2025 відповідач подав відзив у якому просив відмовити у позовних вимогах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у твердій грошовій сумі 5 000,00 грн., але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття, а розмір аліментів визначити у сумі 2 000,00 грн.

Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила задоволити.

Відповідач у судовому засіданні щодо позовних вимог заперечив, просив відмовити в задоволенні позову

Всебічно, повно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Згідно копії свідоцтва про народження Серія НОМЕР_1 батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с.19).

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області 20.03.2013 року вирішено стягувати з відповідача на користь ОСОБА_1 щомісячно у твердій грошовій сумі аліменти в розмірі 600 грн. на утримання старшого сина - ОСОБА_3 , та 400 грн. на утримання молодшого сина - ОСОБА_4 . (а.с.6-9).

02 грудня 2013 року Івано-Франківський міський суд ухвалив рішення у справі № 344/14213/13-ц, яким вирішив зменшити розмір аліментів, що стягуються з Відповідача на підставі рішення Івано-Франківського міського суду від 12.03.2013 року по цивільній справі N?344/1842/13-ц аліменти на утримання неповнолітніх дітей - ОСОБА_3 , і ОСОБА_4 та визначити проводити стягнення із Відповідача, аліменти на користь позивачки на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини всіх доходів щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, починаючи із дня набрання рішення суду законної сили до досягнення дітьми повноліття(а.с.10-12).

Згідно з довідки виданої ОСОБА_4 про те, що він дійсно навчається на І курсі (9 клас) в Івано-Франківському науковому фізико-технічному ліцеї Івано-Франківської обласної ради з 01.09.2024р. і поданий час(а.с.20).

Відповідно до договору Про внесення змін до Договору оренди нежитлового приміщення від 01.06.2022 ФОП ОСОБА_2 здає у оренду нерухоме майно, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . За здачу даного майна в оренду відповідач отримує дохід (орендну плату) в розмірі 12000,00 гривень(а.с.25).

Відповідно до довідки до акта огляду МСЕК серії 12 ААГ № 484733 від 07.09.2023. ОСОБА_2 є особою з інвалідністю III групи(а.с.47).

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, що ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частини першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Стаття 11 Закону України «Про охорону дитинства» встановлює, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

Обов`язок батьків по утриманню своїх дітей виникає з моменту народження дитини і зберігається до досягнення ним повноліття і являє собою як моральний, так і правовий обов`язок батьків.

Сам факт народження дитини покладає на батьків обов`язки, зокрема, щодо її утримання. Відмови про недостатність коштів у платника аліментів не заслуговують на увагу. У батьків немає і не може бути більшої цінності за дитину, а тому її утримання має домінувати над усіма іншими витратами.

Згідно статті 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина третя статті 181 Сімейного кодексу України).

Частиною першою статті 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

За приписами частини другої статті 182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно частини першої статті 184 Сімейного кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Частина перша статті 192 Сімейного кодексу України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи зміст статей 181, 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік» прожитковий мінімум для дітей дітей віком до 6 років - 2563 гривні; дітей віком від 6 до 18 років - 3196 гривень.

Розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням зміни матеріального становища платника аліментів є зміна доходів, витрат, активів тощо. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (абзац другий частини третьої статті 181 Сімейного кодексу України ).

За положеннями статті 192 Сімейного кодексу України, зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 Сімейного кодексу України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі») (постанова Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13).

Крім того, суд виходить з того, що батьки мають рівні обов`язки щодо утримання дитини.

Тому, врахувавши право позивача на зміну способу стягнення аліментів, якнайкращі інтереси дитини, яка має право на достатній рівень матеріального забезпечення, законодавчо встановлений прожитковим мінімумом для дитини, суд дійшов висновку про наявність підстав для зміни способу стягнення аліментів, що стягуються з відповідача із 1/3 частини від доходів на тверду грошову суму, а тому з відповідача післягають стягнення аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 4000 (чотири тисячі) грн щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття, що повністю відповідає вимогам ст. 182 та ст. 183 СК України.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року N 3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, у разі задоволення судом вимоги про зміну розміру аліментів, новий розмір аліментів сплачується з дня набрання рішенням законної сили.

За таких обставин, враховуючи наведене вище та із урахуванням якнайкращого забезпечення інтересів дитини, суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав для задоволення позову та стягує аліменти в новому розмірі саме із дня набрання рішенням законної сили.

З частини шостої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України вбачається, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про збільшення розміру аліментів.

Враховуючи те, що позивач звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви, в якій містяться вимоги про зміну способу стягнення аліментів, тому суд дійшов висновку про стягнення судового збору у розмірі 1211,20 грн з відповідача в дохід держави.

На підставі вищевикладеного, відповідно до статті 51 Конституції України, статей 141, 180-182, 184, 191, 192 Сімейного кодексу України, керуючись статтями 4, 5, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 280-282, 352, 354-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів задоволити частково.

Змінити спосіб стягуваних аліментів, які стягуються на підставі рішення Івано-Франківського міського суду від 02.12.2013 року у справі №344/14213/13-ц з 1/3 частки заробітку (доходу) платника аліментів, та стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 аліменти в користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у твердій грошовій сумі в розмірі 4000 (чотири тисячі) грн щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Припинити стягнення аліментів, які стягуються згідно рішення Івано-Франківського міського суду від 02.12.2013 року у справі №344/14213/13-ц.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 на користь держави з зарахуванням на рахунок UA0026001, отримувач коштів ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код за , банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету 22030106 - 1211 гривень 20 копійок судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Довідка: Повний текст рішення виготовлено 28.03.2025 року.

Суддя Пастернак І.А.