ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/6819/24
провадження № 2/753/3414/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" лютого 2025 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Лужецької О.Р.,

при секретарі - Григораш Н.М.,

розглянувши увідкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві заяву представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , про передачу цивільної справи за підсудністю,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Дарницького районного суду м. Києва знаходиться цивільна справа за позовною заявоюКомунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

14.01.2025 р. представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , подав до суду заяву, в якій просив передати справу за підсудністю до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області, посилаючись на правила підсудності, встановлені ст. 27 ЦПК України, оскільки відповідач зареєстрована в м. Рубіжне Луганської області.

В судове засідання представник позивача не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, представник відповідача подав заяву про розгляд справи без участі відповідача та її представника.

Суд, вивчивши клопотання представника відповідача, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Цивільного процесуального кодексу України (далі -ЦПК України) позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 ЦПК України встановлюється виключна підсудність, згідно якої позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Так, усі позови, що виникають з приводу нерухомого майна, мають пред`являтися до суду за місцезнаходженням такого майна або основної його частини.

Згідно з положеннями ст. 181 ЦК України до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (ст. 358 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності, та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК України); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Отже, якщо, наприклад, пред`явлені позовні вимоги стосуються нотаріально посвідченого договору про відчуження нерухомості, то позов подається з дотриманням правил про виключну підсудність, тобто до суду за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 16.02.2021 р. по справі № 911/9390/18 щодо територіальної юрисдикції (підсудності) зроблено наступні висновки.

Аналізуючи логічну послідовність зміни формулювання положень процесуального законодавства щодо правил розгляду позовів за виключною підсудністю, убачається її спрямованість на визначення виключної підсудності в цілому для всіх спорів, які виникають у межах відповідних правовідносин у зв`язку з нерухомим майном, безвідносно до предмета конкретного спору.

Отже, слід дійти висновку, що за правилами чинного ГПК України виключна підсудність застосовується до тих спорів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном.

Відповідна правова позиція у подібних правовідносинах викладена у постанові Верховного Суду від 9 вересня 2020 року у справі № 910/6644/18 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 7 липня 2020 року у справі № 910/10647/18.

Велика Палата Верховного Суду вважає, що словосполучення «з приводу нерухомого майна» у частині третій статті 30 ГПК України необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем заявлені вимоги, що виникають з приводу нерухомого майна, а саме вимоги про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, які надавались за адресою: АДРЕСА_1 , що територіально відноситься до Дарницькогорайону м. Києва.

Таким чином, суд вважає, що даний спір виник з приводу нерухомого майна, тому підсудний Дарницькому районному суду м. Києва, з огляду на встановлену чинним процесуальним законодавством виключну підсудність.

Враховуючи викладене, заява представника відповідача задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 30, 260, 353, 354 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , про передачу цивільної справи за підсудністю - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються в апеляційну скаргу на рішення суду.

СУДДЯ О.Р. ЛУЖЕЦЬКА