ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/749/24
Провадження № 2/210/60/25
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

27 березня 2025 року

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Вікторович Н.Ю.,

за участі секретаря судового засідання: Біди А.В.,

позивача: ОСОБА_1 ,

представника відповідача: ОСОБА_2 ,

представника третьої особи: Путненко Н.К.,

представника третьої особи: Хильницької В.О.,

представника третьої особи: Новікової С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, в режимі відеоконференції (дистанційного провадження), цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Держави України, в особі Державної Казначейської служби України, треті особи Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, Дніпропетровська обласна прокуратура, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Уповноважений Верховної Ради України з прав людини про стягнення моральної шкоди за незаконне та безпідставне переслідування правоохоронними органами, -

В С Т А Н О В И В:

07 лютого 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до Держави України, в особі Державної Казначейської служби України, треті особи Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області про стягнення моральної шкоди за незаконне та безпідставне переслідування правоохоронними органами та просив суд стягнути з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди за незаконне та безпідставне переслідування правоохоронними органами та судом шляхом безспірного списання коштів з єдиного казначейського рахунку 627800грн.

В обґрунтування позову зазначив, що 24.08.2022 року, приблизно о 09-35год. йому телефонував начальник кримінальної поліції і у недопустимій формі розпитував про факт перевезення ним своїх меблів 23.08.2022 року за адресою: АДРЕСА_1 , у межах м. Кривий Ріг, і після відмови з`явитися 24.08.2022 року до нього у кабінет, останній погрожував порушити кримінальну справу відносно нього. 24.08.2022 року позивач звернувся на лінію «102» з заявою про незаконне переслідування, про результати розгляду якої його до теперішнього часу невідомо. Того ж дня працівниками ВП№2 Криворізького РУП було внесено неправдиву інформацію до ЄРДР (ЖЄО №11483) за фактом того, що нібито 23.08.2022 року, в період часу з 15:27год. до 15:35год., в умовах воєнного стану, з приміщення ТОВ «Юридична компанія АГРОЛЕНД», що розташована за адресою: проспект Металургів, буд.№37, м. Кривий Ріг, таємно, шляхом вільного доступу здійснив крадіжку належного ОСОБА_3 майна, чим завдав їй нібито майнового збитку, кримінальне провадження №0000991 за ст.185 ч.4 КК України. З того часу кримінальне переслідування відносно нього триває вісімнадцять місяців, з 24.08.2022 року дотепер. У вересні 2022 року відбувся його перший допит. У подальшому відбувались виклики та допити свідків, проте подані доручення співробітникам сектору кримінальної поліції на встановлення свідків та очевидців події. Позивач надавав докази належності йому майна, яке є предметом правопорушення, не ухилявся від відповідей слідчого. 04.02.2023р. надіслана заява на адресу начальника ГУНП в Дніпропетровській області, про притягнення ОСОБА_3 до відповідальності за ст.383 ч.2 КК України. Заява про притягнення ОСОБА_3 до відповідальності за ч.2 ст.383 КК України 07.02.2023 року була прийнята Дніпровським районним управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області.

03.03.2023 року на звернення позивача №С-487 від 06.02.2023 року №45.2/2-С/60з він отримав копію постанови про закриття кримінального провадження №0000991 за ч.4 ст.185 КК України від 30.11.2022р., відповідно до якої лейтенантом поліції Мироненко Богданом Сергійовичем встановлено, що майно, на яке вказує ОСОБА_3 , а саме: 1) стіл офісний, 2) стілець (крісло) офісне, 3) тумба на коліщатах, 4) МФУ марки «Canon» моделі «МF-4320» в подальшому викрадене її колишнім співмешканцем ОСОБА_1 , насправді належить останньому та окрім свідчень самої потерпілої, даний факт нічим та ніким не підтверджується.

04.05.2023 року, на заяву про притягнення ОСОБА_3 до відповідальності за ч.2 ст.383 КК України разом з пам`яткою про процесуальні права та обов`язки потерпілого, позивач отримав витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань про кримінальне провадження №0000413 за ч.1 ст.383 КК України від 06.04.2023 року. Досудове розслідування триває і дотепер. Вказані дії та бездіяльність працівників поліції порушують вимоги ст.28 КПК України, тому 26.06.2023 року він звернувся до Територіального Управління ДБР.

Позивач оскаржував постанови слідчого СВ ВП №2 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області, лейтенанта поліції Собічевської О.С. про закриття кримінального провадження №0000413 від 30.06.2023 року у зв`язку з отриманням ухвали слідчого судді Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Чайкіної О.В. від 23.06.2023 року, якою скасовано постанову слідчого по справі №0000991, за ознаками ч.4 ст.185 КК України. 30.08.2023р. ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Сільченко В.Є. по справі №210/4443/23, постанову скасовано внаслідок її оскарження.

29.09.2023 року він звернувся з клопотаннями в порядку ст.220 КПК України по справі №0000991 та по справі №0000413. По клопотанню у справі №0000413, в порушення термінів, він отримав формальне повідомлення про прийняття. 30.09.2023р. по клопотанню у справі №0000991, слідчим винесено постанову про повну відмову у задоволенні його клопотання вказану постанова була оскаржена позивачем та скасована ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Сільченко В.Є. від 25.10.2023р. по справі №210/3140/23, де позивача визнано іншою особою, права чи законні інтереси обмежуються під час досудового розслідування.

26.10.2023 року йому було повідомлено, що досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000991 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України 29.06.2023 року відновлено на підставі ухвали Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23.06.2023 року.

Позивач стверджу, що його матеріальні витрати, як ресурсу так часу не можу порівняти з моральною шкодою, що завдано йому такими діями, бездіяльністю, ігнорування намагань відновлення справедливості. Слідчим надано копії наявних документів про право власності, фото інших меблів з частини комплекту, тощо. Коли і чим завершиться таке переслідування його дуже турбує. Він втратив право вільно розпоряджатися своїми речами, по справі за ч.4 ст.185 КК України. Безпідставним переслідуванням з боку правоохоронних органів які він зазнав і зазнає душевних переживань, втратив авторитет серед оточення, зазнав та зазнає надзвичайного впливу, що призвів та призводить до суттєвої зміни його життєвого укладу та завдав і завдає йому значних страждань. Сукупність дій та бездіяльності, з 24.08.2022 року, у подвійному сенсі з 06.04.2023 року, фактично знищили його як особистість, він втратив інтерес до життя, зумовлений тривалістю часу та зусиллями, направленими на відновлення своїх прав. Внаслідок незаконного кримінального переслідування він позбавлений можливості працевлаштування на посади державної служби. Його робота була пов`язана з правоохоронною діяльністю, він має двадцятирічний стаж державної служби з повагою колег та підлеглих, мав, до початку його незаконного кримінального переслідування, яке постійно тримало і тримає його у великій напрузі через приниження честі, гідності, престижу та ділової репутації, що призводить до виснаження як психічних так і фізичних сил. У зв`язку з чим, посилаючись на вимоги ст.ст.23, 1176 ЦК України та вимоги Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суди», позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Ухвалою суду від 12 березня 2024 року відкрито провадження по вказаній справі за правилами загального позовного провадження та призначено дату підготовчого судового засідання (а.с.18).

29 березня 2024 року на адресу суду від представника третьої особи Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області Новікової С.А. надійшли пояснення щодо вказаного позову, в якому представник просила суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. В обґрунтування чого представник зазначила, що в ході досудового розслідування кримінального провадження №0000991 від 24.08.2022 року за ч.4 ст.185 КК України проведено ряд слідчих дій, зокрема: надано в порядку ст.ст.40, 41 КПК України доручення про проведення слідчих (розшукових) заходів та дій з метою встановлення повних обставин подій, можливих свідків та очевидців події чи інших обставин, витребувано відповіді, долучено до матеріалів кримінального провадження заява про вчинення кримінального правопорушення, проведено огляд місця події, визнано в якості потерпілої ОСОБА_3 , вилучено та оглянуто відеозапис з камер відео спостереження з приміщення офісу «Агроленд» у подальшому визнано у якості речового доказу та долучено до матеріалів кримінального провадження, допитано в якості потерпілої ОСОБА_3 , допитано у якості свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , відібрано пояснення від ОСОБА_1 30 листопада 2022 року вказане кримінальне провадження було закрите у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, яку 23 червня 2022 року було скасовано ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області. Досудове розслідування кримінального провадження №0000991 від 24.08.2022 року за ч.4 ст.185 КК України триває.

Щодо досудового розслідування кримінального провадження №000413 від 06.04.2023 року за ч.1 ст.383 КК України зазначили, що позивач звернувся з заявою до відділення поліції №2 Криворізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області в якій повідомив, що ОСОБА_3 надала завідомо неправдиве повідомлення органу досудового розслідування про вчинення кримінального правопорушення, а саме вчинення крадіжки майна ТОВ «Юридична компанія «Агроленд». В ході досудового розслідування проведено наступні слідчі дії: долучено до матеріалів кримінального провадження пояснення ОСОБА_1 , відібрано пояснення від ОСОБА_3 та допитано в якості потерпілого ОСОБА_1 . Досудове розслідування кримінального провадження №000413 від 06.04.2023 року за ч.1 ст.383 КК України триває.

Представник третьої особи посилаючись на вимоги ст.ст.1, 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суди» зазначила, що досудове розслідування кримінальних проваджень №0000991 від 24.08.2022 року за ч.4 ст.185 КК України та №000413 від 06.04.2023 року за ч.1 ст.383 КК України триває, статус позивача визначено як свідка та потерпілого, відповідно, тому вважає, що відсутнє переслідування позивача правоохоронними органами. Ухвали слідчих суддів про скасування постанов слідчих про закриття кримінального провадження, не є доказом бездіяльності слідчого. Факт надмірної тривалості досудового розслідування також не підтверджено жодними доказами, вимогами закону не передбачено можливості встановлення в порядку цивільного судочинства ефективність чи неефективність досудового розслідування.

08 квітня 2024 року на адресу суду від представника відповідача Держави України, в особі Державної казначейської служби України Янчук І.С. надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просив суд відмовити у задоволенні позову, в обґрунтування чого зазначив, що позивачем не обґрунтовано належним чином, щодо залучення виключено Казначейства, яке не завдало позивачу шкоди в якості відповідача та залучення відповідального суб`єкта як третьої особи, що є безумовною підставою для відмовити у задоволенні позову.

Крім того, представник відповідача зазначив, що при відшкодуванні шкоди обов`язковому з`ясуванню підлягають наявність такої шкоди, протиправність дій, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діянням заподіювача та вини останнього. Належним доказом протиправного (неправомірного) рішення, дії чи бездіяльності, є як правило, відповідне рішення, що набрало законної сили, або відповідне рішення посадових осіб органу державної влади вищого рівня. Заявлений розмір моральної шкоди є завищеним та не відповідає критеріям розумності.

11 квітня 2024 року на адресу суду надійшла заява керівника Дніпропетровської обласної прокуратури Біжко С. про залучення до розгляду справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог Дніпропетровську обласну прокуратуру.

15 травня 2024 року на адресу суду надійшла заява Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини про вступ у справу в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог.

Ухвалою суду від 16 травня 2024 року залучено до участі у розгляді вказаної справи, у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача Дніпропетровську обласну прокуратуру та у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини (а.с.114, 115-116).

14 червня 2024 року на адресу суду від представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача Дніпропетровської обласної прокуратури Путненко Н.К. надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник зазначила, що СВ ВП №2 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000991 від 24.08.2022р. за ч.4 ст.185 КК України за фактом можливої крадіжки майна ТОВ «Юридична компанія АГРОЛЕНД». У ході досудового розслідування вказаного кримінального провадження допитана як потерпіла ОСОБА_3 , яка надала показання, що 23.08.2022р. у період часу з 15:27год. по 15:35год. ОСОБА_1 таємно, шляхом вільного доступу в умовах воєнного стану здійснив крадіжку з приміщення буд. АДРЕСА_2 майна, належного ОСОБА_3 . Разом з цим, ОСОБА_1 надав пояснення, що речі (меблі, ноутбук, кулер, принтер тощо), які 23.08.2022р. ним вивезено з приміщення ТОВ «Юридична компанія АГРОЛЕНД», належать йому на праві приватної власності та у 2015 році він надав їх підприємству на зберігання та безоплатне використання під розписку ОСОБА_5 , який на той момент там працював. Також, допитано як свідка колишнього працівника ТОВ «Юридична компанія АГРОЛЕНД» ОСОБА_5 , який надав показання, що ОСОБА_1 у 2015 році передав йому під розписку речі (меблі, ноутбук, кулер, принтер тощо) на зберігання та безоплатне використання підприємством. У подальшому, 30.11.2022 слідчим СВ ВП №2 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області винесено постанову про закриття вказаного кримінального провадження на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, яку 23.06.2023р. ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу за скаргою ОСОБА_3 скасовано. На теперішній час досудове розслідування триває. Крім того, СД ВП №2 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000413 від 06.04.2023р. за ч.1 ст.383 КК України за фактом можливого завідомо неправдивого повідомлення про вчинення злочину. У ході досудового розслідування вказаного кримінального провадження допитано як потерпілого ОСОБА_1 , який надав показання, що він проживав спільно з ОСОБА_3 близько 4 років та у подальшому, після розірвання з нею відносин, вирішив забрати свої речі, які у 2015 році за розпискою надавав підприємству та, попередньо повідомивши про свої наміри, приїхав до офісу та забрав вказані речі. Разом з цим, ОСОБА_3 надала пояснення, що про розписку вона дізналась після розірвання у 2021 році з ОСОБА_1 відносин та згодна повернути ОСОБА_1 речі за умови сплати ним частки у статутному капіталі підприємства у розмірі 17500грн. У подальшому, 30.06.2023р. слідчим СВ ВП №2 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області винесено постанову про закриття вказаного кримінального провадження на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, яку 30.08.2023р. ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу за скаргою ОСОБА_1 скасовано. На теперішній час досудове розслідування триває. Оскільки, досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000991 від 24.08.2022р. за ч.4 ст.185 КК України триває та не прийнято жодного рішення, яким позивача визнано винним у вчинені правопорушення, то позовні вимоги ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України, третя особа - Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням є безпідставними та передчасними та не підлягають задоволенню. Позивач не надав до суду відповідних доказів протиправності діяння (бездіяльності) органів досудового розслідування та органів прокуратури, наявності причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана. позивачем не доведено, що в ході проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000413 від 06.04.2023р. за ч.1 ст.383 КК України уповноваженими особами Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області, Державної казначейської служби України, допущені порушення норм кримінально процесуального права (протиправність дій чи бездіяльності), в тому числі порушені розумні строки розслідування у кримінальному провадженні Задоволення слідчими суддями скарг у кримінальному провадженні №0000413 на бездіяльність слідчих та скасування постанов про закриття кримінального провадження, не є безумовною підставою для визнання позовних вимог ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України, третя особа - Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Звернення ОСОБА_1 зі скаргами до різних установ є реалізацією його права, а ніяк не доказом заподіяння йому шкоди з боку відповідачів. Просили відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Ухвалою суду від 16 вересня 2024 року зарито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду (а.с.163).

Присутній у судовому засіданні позивач ОСОБА_1 заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та посилаючись на обґрунтування наведені у позовній заяві, просив суд позов задовольнити.

27 березня 2025 року до суду від позивача ОСОБА_1 надійшло клопотання про відкладення (перенесення) розгляду справи, оскільки повідомлення про призначення справи на 27 березня 2025 року він отримав о 21:00год. 26 березня 2025 року.

Однак, суд вважає за необхідне зазначити, що у судовому засіданні 19 березня 2025 року, розгляд справи було закінчено, та учасників процесу, під час якого був присутній також позивач ОСОБА_1 в режимі відеоконференції (дистанційного провадження), останніх було повідомлено, що проголошення повного тексту рішення відбудеться 27 березня 2025 року, о 13:00год., а тому посилання позивача про його необізнаність про це, уваги не заслуговує.

Крім того, на даній стадії процесу, суд позбавлений права розглядати будь-які клопотання, в тому числі щодо відкладення розгляду справи.

Присутня у судовому засіданні представник відповідача Тараненко М.С. заперечувала проти задоволення позову, просила суд відмовити у задоволенні позову посилаючись на обґрунтування наведені у раніше поданому відзиві на позовну заяву.

Представник третьої особи Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області Новікова С.А. просила суд відмовити у задоволенні позову посилаючись на обґрунтування наведені у поясненнях.

Представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Уповноважений Верховної Ради України з прав людини Хильницька В.О. підтримала заявлені позовні вимоги та просила суд позов задовольнити.

Представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Дніпропетровської обласної прокуратури Путненко Н.К. заперечувала проти задоволення позову, посилаючись на обґрунтування наведені у поданому відзиві на позовну заяву.

Суд заслухавши пояснення учасників по справ, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку.

Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000991, 24.08.2022 року до чергової частини ВП №2 Криворізького РУП, з письмовою заявою звернулась гр. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за фактом того, що 23.08.2022 року, в період часу з 15:27год. до 15:35год., чоловік на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в умовах воєнного стану, з приміщення ТОВ «Юридична компанія «Агроленд», що розташована за адресою:проспект Металургів, буд.№37 м. Кривий Ріг, таємно, шляхом вільного доступу здійснив крадіжку належного їй майна, чим завдано майнові збитки. Попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення ч.4 ст.185 КК України (а.с.3 зворот).

Постановою СВ ВП №2 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенантом поліції Мироненко Б.С. від 30 листопада 2022 року, за результатами розгляду матеріалів досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №000991 від 24.08.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення (а.с.5 зворот).

04 лютого 2023 року ОСОБА_1 звернувся з заявою на ім`я начальника ГУНП в Дніпропетровської області в якій повідомив, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 здійснила завідомо неправдиве повідомлення органу дізнання про вчинення злочину (а.с.4).

Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000413, 06.04.2023 року до чергової частини ВП №2 Криворізького РУП, надійшла заява ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за фактом того, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , надала завідомо неправдиве повідомлення органу досудового розслідування ВП №2 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області про вчинення кримінального правопорушення, а саме вчинення ним крадіжки майна ТОВ «Юридична компанія «Агроленд». Обставини події встановлюються. Попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення ч.1 ст.383 КК України (а.с.5 зворот).

04.05.2023 року слідчою СВУ ВП №2 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області старшим лейтенантом поліції Собічевською О. було вручено ОСОБА_1 пам`ятку про процесуальні права та обв`язки потерпілого (а.с.6).

Постановою СВ ВП №2 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції Собічевською О.С. від 30 червня 2023 року, за результатами розгляду матеріалів досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №000413 від 06.04.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.383 КК України, закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення (а.с.8).

Ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 серпня 2023 року по справі №210/4443/23, задоволено скаргу ОСОБА_1 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження та скасовано постанову слідчого слідчого відділення відділення поліції №2 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції Собічевської О.С. про закриття кримінального провадження №000413 від 30.06.2023 року (а.с.8 зворот).

Відповідно до Листа вих.№45/8-19-425 від 23.11.2023р. за підписом заступника начальника управління поліції начальника слідчого відділу Криворізького районного управління поліції в Дніпропетровській області Д. Фіщін повідомлено ОСОБА_6 , що досудове розслідування кримінального провадження №000991 від 24.08.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, 29.09.2023 року відновлено на підставі ухвали Дзержинського районного суду від 23.06.2023 року (а.с.10 зворот).

Постановою СВ ВП №2 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції Мироненко Б.С. від 30 вересня 2023 року про повну відмову у задоволенні клопотання, за результатами розгляду матеріалів досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №000991 від 24.08.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.9).

Ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 жовтня 2023 року по справі №210/3140/23, задоволено скаргу ОСОБА_1 на постанову слідчого про відмову у задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій. Скасовано постанову від 30.09.2023 року слідчого СВ відділення поліції №2 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області про повну відмов у задоволенні клопотання ОСОБА_1 від 29.09.2023 року у кримінальному провадженні №000991. Зобов`язано слідчого СВ відділення поліції №2 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області розглянути клопотання ОСОБА_1 від 29.09.2023 року як учасника кримінального провадження у строки та порядку, визначені ст.220 КПК України (а.с.10).

Відповідно до статей 55, 56 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), яка з огляду на приписи частини першої статті 9 Конституції України, статті 10 ЦК України є частиною національного законодавства, встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

За змістом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту особистих немайнових або майнових прав та інтересів, з якими особа має право звернутися до суду, зокрема, є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 ЦК України).

Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України.

Статті 1173, 1174 ЦК України є спеціальними і передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності. Так, зокрема, цими правовими нормами передбачено, що для застосування відповідальності посадових осіб та органів державної влади наявність їх вини не є обов`язковою. Втім, цими нормами не заперечується обов`язковість наявності інших елементів складу цивільного правопорушення, які є обов`язковими для доказування у спорах про стягнення збитків або відшкодування моральної шкоди.

Необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді відшкодування шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою. Довести наявність цих умов має позивач, який звернувся з позовом про відшкодування шкоди на підставі статті 1173 ЦК України.

Зазначений правовий висновок викладений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12 березня 2019 року у справі №920/715/17 (провадження №12-199гс18).

Застосовуючи статті 1173, 1174 ЦК України, суд має встановити: по-перше, невідповідність рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування чи відповідно їх посадової або службової особи вимогам закону чи іншого нормативного акта; по-друге, факт завдання цим рішенням, дією чи бездіяльністю шкоди фізичній або юридичній особі. За наявності цих умов є підстави покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування».

Такий правовий висновок викладений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03 вересня 2019 року у справі №916/1423/17 (провадження №12-208гс18).

Частинами першою та другою статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 3 постанови від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Положеннями частини третьої статті 23 ЦК України визначено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Отже, моральну шкоду розуміють як втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди; протиправність діяння її заподіювача; наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіяювача та вини останнього в її заподіянні. Суд повинен з`ясувати, зокрема, чим підтверджується факт завдання позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони завдані, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює завдану йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до частин першої, другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

У постанові Верховного Суду від 11 вересня 2019 року у справі №336/5519/18 (провадження №61-11350св19) зазначено, що, вирішуючи спір, суди не врахували, що оскарження позивачем процесуальних рішень органів досудового слідства в порядку кримінального судочинства є механізмом реалізації права на судовий контроль за додержанням прав особи в кримінальному провадженні та скасування таких рішень в судовому порядку не є безумовною підставою для відшкодування моральної шкоди, а задоволення його вимог про визнання потерпілим є достатньою сатисфакцією.

Схожу за змістом правову позицію висловлено Верховним Судом у постановах від 04 липня 2018 року у справах №614/2328/17 (провадження №61-7053зпв18) і №638/14260/16 (провадження №61-11766св18), від 10 жовтня 2018 року у справі №640/3837/17 (провадження №61-29382св18), від 31 жовтня 2018 року у справі №646/5224/17 (провадження №61-7478св18), від 28 листопада 2018 року у справі №638/9055/15 (провадження №61-20721св18), від 13 березня 2019 року у справі №638/12193/16 (провадження №61-18855св18), на які також посилалася Запорізька обласна прокуратура у касаційній скарзі.

У постанові Верховного Суду від 03 грудня 2019 року у справі №686/12334/18 (провадження №61-12965св19) вказано, що встановивши, що позивач не довів достатніми та допустимими доказами факту заподіяння йому шкоди та її розмір, а також причинний зв`язок між прийняттям постанови про закриття кримінального провадження, бездіяльністю органу прокуратури та настанням шкоди, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. Сам по собі факт того, що прийняте слідчим прокуратури процесуальне рішення про закриття кримінального провадження було скасовано судом, не свідчить про незаконність дій відповідача, оскільки постанова слідчого скасована з процесуальних підстав, цей факт не свідчить про заподіяння майнової та моральної шкоди позивачу, а також про причинний зв`язок із заподіяною майновою та моральною шкодою.

У постанові Верховного Суду від 20 травня 2020 року у справі №337/3375/17 (провадження №61-11586св19) зазначено, що для наявності підстав зобов`язання відшкодувати шкоду відповідно до вимог статті 1174 ЦК України потрібна наявність незаконного рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, наявність шкоди, протиправність дій її завдавача та причинний зв`язок між його діями та шкодою, а тому позивач у цій справі повинен довести належними та допустимими доказами завдання йому шкоди, і що дії або бездіяльність відповідача є підставою для відшкодування шкоди у розумінні статей 1167, 1174 ЦК України. При цьому сам факт винесення слідчим суддею процесуальних ухвал, якими за результатами розгляду скарг позивача зобов`язано відповідача вчинити певні процесуальні дії, не тягне наслідок цивільно-правового характеру і не може бути доказом того, що дії та бездіяльність відповідача заподіяли позивачу моральної шкоди. Судовий контроль на стадії досудового розслідування, внаслідок якого постановлені зазначені позивачем ухвали слідчих суддів, не є достатньою підставою для висновку про протиправність дій відповідача і притягнення його до цивільно-правової відповідальності. З огляду на зазначене, Верховний Суд виходить із недоведеності позовних вимог, оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження наявності заподіяної йому шкоди, причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями відповідача, що на підставі статті 81 ЦПК України є його процесуальним обов`язком.

Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач обґрунтовували свої вимоги про відшкодування моральної шкоди тим, що ухвалами слідчих суддів визнавалися незаконними рішення, дії та бездіяльність слідчих органів.

Верховний Суд у складі Касаційного господарського суду у постановах від 20 березня 2019 року у справі №918/203/18, від 28 жовтня 2020 року у справі №904/3667/19 дійшов висновку про те, що у справах про відшкодування шкоди доведення обґрунтованості вимог покладається на позивача, який має надати суду докази наявності шкоди, протиправності поведінки того, хто завдав шкоду, а також причинно-наслідковий зв`язок такої поведінки із завданою шкодою.

Саме лише задоволення скарги щодо неправомірності дій працівників правоохоронного органу не є безумовною підставою для висновку про наявність причинного зв`язку між діями працівників (посадових осіб) такого органу та завданою шкодою. Причинний зв`язок, як обов`язковий елемент цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди, між протиправною поведінкою та шкодою виражається у тому, що шкода, повинна бути об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди.

Сам по собі факт винесення слідчим суддею процесуальних ухвал, якими за результатами розгляду скарг позивача зобов`язано відповідача вчинити певні процесуальні дії, не тягне наслідок цивільно-правового характеру і не може бути доказом того, що дії та бездіяльність відповідачів заподіяли позивачу моральної шкоди. Судовий контроль на стадії досудового розслідування, внаслідок якого постановлені ухвали слідчих суддів, не є достатньою підставою для висновку про протиправність дій відповідачів і притягнення їх до відповідальності (див. постанови Верховного Суду від 19 травня 2021 року у справі №686/27967/19 (провадження №61-14451св20), від 31 травня 2024 року у справі №463/9819/21 (провадження №61-13921св23)).

Однією із засад кримінального провадження є забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності, гарантоване статтею 24 КПК України, згідно з якою кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до змісту частини першої статті 303 КПК України під час досудового розслідування можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора.

За правилом частини другої статті 307 КПК України слідчий суддя за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування виносить ухвалу про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Таким чином, в ухвалі слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування реалізується така засада кримінального судочинства, як реалізація особою права на оскарження їх процесуальних рішень, дій чи бездіяльності до суду.

Суд, здійснюючи нагляд за дотриманням верховенства права та законності у процесуальній діяльності слідчого та прокурора, забезпечує дотримання основних прав та інтересів особи та реалізує відповідний судовий контроль за їх діяльністю, що має на меті усунення недоліків у такій діяльності.

Наявність певних недоліків у процесуальній діяльності зазначених посадових осіб сама по собі не може свідчити про незаконність їх діяльності як такої й, відповідно, не може бути підставою для безумовного відшкодування моральної шкоди. При цьому не будь-яке рішення слідчого судді свідчить про протиправність дій державних органів, а мають значення конкретні обставини, встановлені таким рішенням. При встановленні в порядку судового контролю слідчим суддею протиправності дій чи бездіяльності слідчих органів для вирішення питання про відшкодування шкоди необхідним є доведення заподіяння такими діями (бездіяльністю) моральної шкоди та, відповідно, наявність причинно-наслідкового зв`язку між такими діями (бездіяльністю) та заподіяною шкодою.

До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 25 січня 2021 року у справі №227/4410/19 (провадження №61-9407св20), від 25 березня 2021 року у справі №227/3052/19 (провадження №61-22337св19), від 19 грудня 2022 року у справі №466/5021/18 (провадження №61-21157св19), від 27 березня 2023 року у справі №757/221/21-ц (провадження №61-10631св22).

Для відшкодування моральної шкоди необхідно встановити та довести наявність усіх складових елементів цивільного правопорушення. Причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою, завданою потерпілому, є однією з обов`язкових умов настання деліктної відповідальності. Визначення причинного зв`язку є необхідним як для забезпечення інтересів потерпілого, так і для реалізації принципу справедливості при покладенні на особу обов`язку відшкодувати заподіяну шкоду.

Причинно-наслідковий зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою має бути безпосереднім, тобто таким, коли саме конкретна поведінка без будь-яких додаткових факторів стала причиною завдання шкоди. Об`єктивний причинний зв`язок як умова відповідальності виконує функцію визначення об`єктивної правової межі відповідальності за шкідливі наслідки протиправного діяння.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що оскарження позивачем процесуальних рішень слідчого та прокурора є механізмом реалізації його права на контроль за діяльністю уповноважених осіб на здійснення функцій досудового розслідування в порядку кримінального судочинства, що не є підставою для відшкодування моральної шкоди у розумінні статті 23 ЦК України, оскільки не є порушенням прав особи. Судового рішення, яким би встановлювалась протиправність дій або бездіяльність слідчого або прокурора до суду не надано.

Таким чином, позивачем не доведено належними та допустимим доказами факту завдання йому моральної шкоди, наявності такої шкоди та можливого причинно-наслідкового зв`язку між шкодою та не вжиття органами досудового розслідування всіх необхідних заходів для закінчення досудового розслідування, а тому відсутні підстави для задоволення позову.

За вказаних обставин, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 в повному обсязі.

Судові витрати відповідно до ст.141 ЦПК України компенсуються за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 4, 5, 12, 76, 141, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Держави України, в особі Державної Казначейської служби України, треті особи Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, Дніпропетровська обласна прокуратура, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Уповноважений Верховної Ради України з прав людини про стягнення моральної шкоди за незаконне та безпідставне переслідування правоохоронними органами, - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дати його складання шляхом подання апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження, або прийняття постанови судом апеляційної інстанції.

Повний текст рішення суду складено та проголошено 27 березня 2025 року.

Суддя: Н. Ю. Вікторович