Провадження 2/127/6026/24
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 березня 2025 року
Вінницький міський суд Вінницької області в складі:
головуючого судді Вохмінової О.С.
з участю секретаря судових засідань Сунько Я.Р.
позов зареєстрований судом 12.12.2024 року і мотивований тим, що 28.12.2019 року в електронній формі, згідно вимог ст.ст. 11, 12 ЗУ «Про електронну комерцію», між позичальником ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» був укладений договір про споживчий кредит № 1043610, згідно з умовами якого відповідач отримав кредит в сумі 8 000,00 грн. на умовах повернення, сплати процентів за користування кредитом в порядку та строки, визначені договором.
Сторони погодили, що договір діє до повного виконання ними своїх зобов`язань.
Відповідачу кредитні кошти були перераховані на картковий рахунок в обсязі та у строк, визначені умовами договору.
ТОВ «Мілоан» умови договору виконало в повному обсязі, відповідач умов договору не виконав, коштів не повернув.
01.04.2020 року згідно договору факторингу № 01/04 ТОВ «Мілоан» відступило право вимоги за кредитним договором № 1043610 від 28.12.2019 року на користь ТОВ «ФК «Довіра та гарантія».
13.12.2021 року між ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» та ТОВ «ФК «Пінг-Понг» укладено договір факторингу № 1/4 відповідно до умов якого та згідно додатку № 1 до договору факторингу, набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором про споживчий кредит № 1043610 від 28.12.2019 року.
Заборгованість відповідача за договором № 1043610 від 28.12.2019 року становить 29 440 грн. Дана сума складається з: заборгованості за тілом кредиту - 8 000 грн., заборгованості за відсотками - 16 640 грн., заборгованості за комісією - 800 грн., заборгованості за пенею - 4 000 грн.
На підставі ст.ст. 526, 530, 625, 1048, 1049, 1054 ЦК України ТОВ «ФК «Пінг-Понг» просило стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 1043610 від 28.12.2019 року в загальному розмірі 29 440 грн. та судові витрати: 2 422,40 грн. судового бору та 6 000 грн. витрат на правничу допомогу.
Директор ТОВ «ФК «Пінг-Понг» Лановий Є.М.. в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, проти ухвалення судом заочного рішення не заперечив.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання повторно не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, завчасно, за адресою реєстрації проживання, відзиву на позов, заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи у його відсутності не надавав. Про причини неявки суд не повідомив.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
З урахуванням вимог статей 223, 280 ЦПК України суд провів заочний розгляд справи.
Відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явились в судове засідання.
Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку, що позов обґрунтований і підлягає частковому задоволенню.
Судом встановлено, що 28.12.2019 року ОСОБА_1 звернувся до ТОВ «Мілоан» за допомогою електронного сервісу за отриманням кредиту.
28.12.2019 ОСОБА_1 заповнив анкету-заяву на кредит № 1043610, пройшов перевірки, верифікацію, підтвердив зміну умов та підписав договір.
Відповідачеві погоджено умови кредитування по заяві № 1043610 від 28.12.2019 року: 8 000 грн. на 30 днів, комісія - 10, 00 % одноразово, ставка процентів - 2, 00 % за кожен день користування.
Договір про споживчий кредит № 1043610 був підписаний 28.12.2019 року позичальником ОСОБА_1 (тел НОМЕР_4) згідно ЗУ «Про електронну комерцію», електронним підписом.
ОСОБА_1 підтвердив отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, усі пояснення щодо договору, інформацію про право кредитодавця залучити до врегулювання простроченої заборгованості колекторську компанію у разі невиконання ним зобов`язань за договором про споживчий кредит.
Відповідач отримав кредит в сумі 8 000 грн. на умовах повернення, сплати процентів за користування кредитом, комісії в порядку та строки, визначені договором та графіком платежів.
Сторони домовились, що кредит видається на строк 30 днів з 28.12.2019 року, дата повернення кредиту/, сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом - 27.01.2020 року.
Сукупна вартість кредиту - 5 600 грн (852,00% річних).
Комісія за надання кредиту - 800 грн. нараховується за ставкою 10, 00 % від суми кредиту одноразово (п.1.5.1 договору). Проценти за користування кредитом - 4 800, нараховуються за ставкою 2, 00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (п.1.5.2) Стандартна (базова) процентна ставка - 2, 50 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (п.1.6). Особливості нарахування процентів визначені п.2.2.3.
Нарахування за договором у разі прострочення повернення кредиту визначені в п.4.1. Згідно п.7.1, договір діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.
Згідно погодженого сторонами графіку розрахунків, на надану 28.12.2019 року суму кредиту - 8 000 грн., станом на дату платежу - 27.01.2020 року підлягає поверненню кредит - 8 000 грн., комісія за надання кредиту - 800 грн., проценти - 4 800 грн., разом - 13 600 грн.
29.12.2019 року ТОВ «Мілоан» перерахувало відповідачу ОСОБА_1 на його кредитний рахунок НОМЕР_1 кредитні кошти в сумі 8 000 грн. за договором № 1043610 згідно платіжного доручення № 13112948.
При укладенні договору сторони домовились, що, цей договір прирівнюється до такого, що укладений в письмовій формі.
ТОВ «Міолан» умови договору виконало в повному обсязі, відповідач ОСОБА_1 умов договору не виконав, коштів не повернув.
01.04.2020 року згідно договору факторингу № 01/04 ТОВ «Мілоан» відступило право вимоги за кредитним договором № 1043610 від 28.12.2019 року на користь ТОВ «ФК «Довіра та гарантія».
13.12.2021 року між ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» та ТОВ «ФК «Пінг-Понг» був укладений договір факторингу № 1/4 відповідно до умов якого та згідно додатку № 1 до договору факторингу, набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором про споживчий кредит № 1043610 від 28.12.2019 року.
Заборгованість відповідача за договором № 1043610 від 28.12.2019 року становить 29 440 грн. Дана сума складається з: заборгованості за тілом кредиту - 8 000 грн., заборгованості за відсотками - 16 640 грн., заборгованості за комісією - 800 грн., заборгованості за пенею - 4 000 грн.
За таких обставин суд вважає, що правовідносини, що виникли між сторонами, є зобов`язальними і регулюються нормами глав 47-49 ЦК України, а також спеціальними нормами глави 71 ЦК України, Закону України «Про електронну комерцію».
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.
Згідно ст. 1054 ч. 1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Статтею 1046 ЦК України визначено: за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).
Сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов кредитного договору (ст. 638 ЦК України).
Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені статтею 203 ЦК України.
Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.
Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (частина третя статті 215 ЦК України).
У статті 3 Закону України "Про електрону комерцію" зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України "Про електронну комерцію").
Частиною п`ятою статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Положеннями статті 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Судом встановлено, що за умовами кредитного договору від 28.12.2019 року кредит в сумі 8 000 грн. був наданий відповідачу шляхом перерахування 29.12.2019 року коштів на його банківський картковий рахунок.
Договір укладений дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-комунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт пропозиції) та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію» договір прирівнюється до укладеного в письмовій формі.
Без отримання листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення, без здійснення входу на сайти товариств за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету договір позики та кредитний договір з відповідачем не були б укладені.
Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Відповідно до частини першої статті 181 ГК України господарський договір, як правило, існує в вигляді єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощеній формі шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами та іншими засобами електронної комунікації, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлення, якщо законом не встановлено спеціальні норми до форми та порядку укладення даного виду договорів.
Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).
Необхідно, щоб електронний договір включав всі істотні умови для відповідного виду договору, інакше він може бути визнаний неукладеним або недійсним, у зв`язку з недодержанням письмової форми в силу прямої вказівки закону.
В силу частини першої статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Однак важливо розуміти в якому конкретному випадку потрібно створювати електронний договір у вигляді окремого електронного документа, а коли досить висловити свою волю за допомогою засобів електронної комунікації.
Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі.
Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом.
Відповідно до частини першої статті 12 Закону України "Про електронну комерцію" моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа.
Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.
Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі "логін-пароль", або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.
При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.
Відповідна позиція щодо застосування вказаних норм права викладена в постанові ВС від 09.09.2020 року у справі № 732/670/19.
Таким чином, в судовому засіданні було встановлено, що позивач надав належні і допустимі докази укладення 28.12.2019 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 кредитного договору № 1043610 та отримання позичальником кредитних коштів в сумі 8 000 грн.
Відповідно до наданого розрахунку заборгованості, який не був оспорений відповідачем, заборгованість ОСОБА_1 перед Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК «Пінг-Понг» за кредитним договором № 1043610 від 28.12.2019 року становить 29 440 грн. Дана сума складається з: заборгованості за тілом кредиту - 8 000 грн., заборгованості за відсотками - 16 640 грн., заборгованості за комісією - 800 грн., заборгованості за пенею - 4 000 грн.
Разом з тим, позов в частині стягнення пені в сумі 4 000 грн. задоволенню не підлягає, оскільки відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Станом на день розгляду справи заборгованість за кредитним договором від 28.12.2019 року відповідачем не погашена, тому з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 25 440 грн. Дана сума складається з: заборгованості за тілом кредиту - 8 000 грн., заборгованості за відсотками - 16 640 грн., заборгованості за комісією - 800 грн.
При зверненні до суду з позовом позивач сплатив (із застосуванням коефіцієнта 0,8) судовий збір в сумі 2 422,40 грн., про що надав платіжну інструкцію від 27.11.2024 року.
На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір сумі 2083,26 грн. - пропорційно задоволеним позовним вимогам (2 422,40?86%?100=2 083,26).
Щодо витрат позивача на правничу допомогу, суд зазначає наступне. Позивачем надано договір про надання адвокатом Білецьким Б.М. правової допомоги № 43657029 від 07.08.2024 року, згідно якого адвокат зобов`язується представляти інтереси клієнта в судах загальної юрисдикції, підписувати та подавати до суду позовні заяви, відзиви та заперечення. Згідно п.4.1 загальна вартість послуг складається з вартості наданих юридичних послуг (поточне супроводження) згідно тарифної сітки вказаної у п.4.8 даного договору, а також гонорар, зазначений в п. 4.9. Оплата за даним договором здійснюється не пізніше 3 банківських днів з моменту отримання клієнтом рахунку (п.4.2). Сторони домовились, що у разі прийняття судом по матеріалам позовної заяви позитивного рішення, клієнт зобов`язується сплатити гонорар на користь адвоката в розмірі 6 000 грн. (п.4.9).
Актом від 11.11.2024 року підтверджено факт надання правової допомоги ТОВ «ФК «Пін-понг» на суму 6 000 грн.
Адвокатом надано детальний опис робіт за 5,5 годин на загальну суму 6 000 грн.: правовий аналіз обставин спірних правовідносин - 1, 5 год. загальною вартістю 2 250 грн., складання позовної заяви в тому числі попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат - 3 години загальною вартістю 3 000 грн., формування додатків до позовної заяви - 1 година вартість - 750 грн.
Додатковою угодою № 1043610 до договору про надання адвокатом Білецьким Б.М. правової допомоги № 43657029 від 07.08.2024 року підтверджено представництво та захист інтересів ТОВ «ФК «Пінг-понг» у справі про стягнення кредитної заборгованості з ОСОБА_1 .
Враховуючи вимоги ст. 137 ЦПК України, а також тривалість і складність справи та виконані адвокатом Білецьким Б.М. роботи, час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт, обсяг наданих адвокатом послуг, предмет позовних вимог, а також враховуючи співмірність витрат на правничу допомогу із складністю даної справи, обсягом наданих послуг і значенням справи для сторін, суд вважає необхідним компенсувати позивачу понесені витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3 000 грн.
Керуючись ст.ст. 203, 204, 207, 512, 526, 625, 629, 638, 1050, 1049, 1054 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 10, 12, 76-82, 89, 137, 141, 223, 247, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд,
позов задоволити частково.
В решті позову - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня проголошення рішення.
Рішення може бути оскаржене. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення відповідно до вимог 354, 355 ЦПК України, розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України.

Повне судове рішення складене 17 березня 2025 року.

Суддя: