Справа № 526/4536/24
провадження у справі №2/0285/725/25
24 березня 2025 року м. Звягель
Новоград-Волинський міськрайонний суду Житомирської області у складі судді
Сташківа Т.Б., за участі секретаря судового засідання Павлюк Т.П., та осіб, які беруть участь у справі:
позивача: представник не прибув,
відповідача: не прибув,
розглянувши заочно в спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "КЕШ ТУ ГОУ" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
ТОВ "ФК "КЕШ ТУ ГОУ" звернулося до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
17.02.2022 між ТОВ "ФК Авіра Груп" та ТОВ "ФК" КЕШ ТУ ГОУ" укладено договір факторингу № 02-17/02/2022. За умовами договору ТОВ "ФК Авіра Груп" відступило ТОВ "ФК "КЕШ ТУ ГОУ" за плату належні йому права вимоги до боржників, а ТОВ "ФК "КЕШ ТУ ГОУ" прийняло належні ТОВ "ФК Авіра Груп" права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників до договору, у тому числі до ОСОБА_1 . У зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань у відповідача виникла заборгованість на загальну суму 8 925 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача на його користь, а також понесені судові витрати.
Представник позивача в судове засідання не прибув, подав заяву, у якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить розгляд справи проводити без його участі, не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач в судове засідання не прибув повторно, про час і місце судового розгляду був повідомлений вчасно та належним чином, однак про причини неявки суду не повідомив, відзив на позов та клопотань про розгляд справи за його відсутності та/або про відкладення розгляду справи не подавав.
За таких обставин, керуючись ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення, виходячи з настпуного.
За умовами договору позикодавець надав відповідачу грошові кошти у розмірі 1 500 грн, а відповідач зобов`язався повернути позику та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, що встановлені договором, з кінцевим терміном погашення не пізніше 10.05.2021.
Відповідно до інформаційної довідки ТОВ "Платежі онлайн" №1083/10 від 22.10.2024 23.04.2021 на платіжну картку НОМЕР_1 емітовану PRIVAT BANK перераховано 1 500 грн.
17.02.2022 між ТОВ "ФК Авіра Груп" та ТОВ "ФК" КЕШ ТУ ГОУ" укладено договір факторингу № 02-17/02/2022. За умовами договору ТОВ "ФК Авіра Груп" відступило ТОВ "ФК "КЕШ ТУ ГОУ" за плату належні йому права вимоги до боржників, а ТОВ "ФК "КЕШ ТУ ГОУ" прийняло належні ТОВ "ФК Авіра Груп" права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників до договору, в тому числі до ОСОБА_1 , що підтверджується витягом з реєстру боржників до вищезазначеного договору факторингу.
22.05.2024 за вих. б/н ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» направило на адресу ОСОБА_1 повідомлення про відступлення прав вимоги за договором позики. У повідомленні зазначено, що новим кредитором з у стало ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ», яке має право грошової вимоги на отримання від відповідача у повній мірі погашення заборгованості за договором позики в сумі 9 150 грн, яку просить негайно сплатити за реквізитами, які зазначені у повідомленні.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.
За ч. 1, 2 та ч. 4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
За ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Особливості укладання договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно із ст. 12 цього Закону якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: 1) електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; 2) електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; 3) аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Матеріалами справи підтверджується, що договір позики між сторонами укладено в електронному вигляді.
Згідно із ч.1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
При цьому право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу, визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.
У постанові Верховного Суду від 01 вересня 2022 року у справі № 225/3427/15-ц зазначено, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. Після спливу чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) дійшла висновку, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Таким чином, позивач відповідно до ст. 1048 ЦК України має право стягнути заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками за користування кредитними коштами у межах погодженого позикодавцем та боржником строку кредитування. Після закінчення строку його дії у позивача відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором відсотки.
Згідно кредитного договору проценти за користування кредитом нараховуються за ставкою 2,5% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.
Відповідно кредитного договору термін (дата) повернення кредиту і сплати процентів за користування кредитом (дата платежу) 10.05.2021.
Таким чином, позовні вимоги про стягнення процентів за користування кредитом підлягають частковому задоволенню за період з 23.04.2021 до 10.05.2021 року в розмірі 675 грн. У задоволенні позовних вимог про стягнення процентів за користування кредитом за період з 11.05.2021 до 22.07.2024 необхідно відмовити, оскільки такі проценти нараховані після закінчення строку кредитування.
Позовні вимоги про стягнення заборгованості за тілом кредиту підтверджуються належними доказами, є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 12 922 грн, суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Указаний критерій застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Суд приходить до висновку, що наданими до суду доказами фактичний обсяг витрат на правову допомогу у зазначеній справі представником позивача частково обґрунтовано, і з огляду на незначну складність самої справи, суд вважає, що понесені позивачем витрати є не співмірними із складністю справи, ціною позову та обсягом наданих адвокатом послуг. У зв`язку з вищезазначеним, суд, вирішуючи питання про визначення розміру витрат на правову допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, приходить до висновку про зменшення розміру таких витрат до 2500 грн., що буде за даних обставин справи справедливим і співмірним відшкодуванням таких витрат саме в зазначеному розмірі.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ч. 6 ст. 259, 265, 268, 273 ЦПК України, суд, -
Позов задовольнити частково.
У задоволенні позовних вимог про стягнення процентів за користування кредитом за період з 11.05.2021 до 22.07.2024 - відмовити.
Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленого Цивільним процесуальним кодексом України та може бути переглянуте судом, який його постановив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Житомирського апеляційного суду.

Повний текст рішенні виготовлено 24.03.2025.

Суддя Т. Б. Сташків