РІШЕННЯ

Іменем України

Справа № 285/3603/24

провадження у справі № 2/0285/107/25

28 березня 2025 року м. Звягель

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючого-судді Сусловця М.Г.,

за участю секретаря судового засідання Величко К.Б.,

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Звягельської міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини

УСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 - батько позивачки ОСОБА_2 . Після його смерті залишилась спадщина у вигляді земельної ділянки площею 1,52 га, кадастровий номер якої: :03:000:0127 (державний акт серія ЖТ №096061), що знаходиться на території Дідовицької сільської ради та земельної ділянки площею 0,63 га, кадастровий номер якої: :01:000:0244 (державний акт серія ЯБ №044306), що знаходиться на території Дідовицької сільської ради. Позивач зверталася до нотаріальної контори з питанням оформлення спадщини, однак їй було відмовлено у зв`язку з тим, що вона пропустила строк на прийняття спадщини. Зазначає, що пропустила строк на прийняття спадщини у зв`язку з тим, що була юридично необізнаною відповідно строків на подання заяви про прийняття спадщини. Також на момент звернення до нотаріальної контори, вона була необізнаною про наявність заповіту, що є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. На момент смерті батька з ним не проживала.

У судовому засіданні позивач та її представник позовну заяву підтримали з підстав, зазначених у ній та просили їх задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з`явилася, попередньо надавши заяву про розгляд справи без її участі.

Вислухавши пояснення позивача та її представника, дослідивши в судовому засіданні матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 - батько позивачки ОСОБА_2 . Після його смерті залишилась спадщина у вигляді земельної ділянки площею 1,51 га, кадастровий номер якої: :03:000:0127 та земельної ділянки площею 0,63 га, кадастровий номер якої: :01:000:0244, що знаходяться на території Дідовицької сільської ради.

Відповідно до свідоцтва про народження НОМЕР_1 ОСОБА_2 є донькою померлого ОСОБА_3 (а.с. 10).

12 грудня 2023 року позивач звернулася із заявою до державного нотаріуса Звягельської державної нотаріальної контори Житомирської області для отримання Свідоцтва про право на спадщину за законом, однак постановою за вихідним № 1860/02-31 від 12 грудня 2023 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом з підстав пропуску установленого законом строку для прийняття спадщини.

04 вересня 2020 року на підставі заяв ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , про відмову від прийняття спадщини заведено спадкову справу № 243/2020 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , останнім місцем проживання якого було: АДРЕСА_1 .

28 травня 2021 року до матеріалів спадкової справи долучено заяву ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , про пропущення строку для прийняття спадщини та не звернення в подальшому до суду за визначенням додаткового строку для прийняття спадщини.

24.05.2018 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 складено заповіт, відповідно до якого, земельні ділянки площею 1,51 га, кадастровий номер якої: :03:000:0127 та площею 0,63 га, кадастровий номер якої: :01:000:0244, що знаходяться на території Дідовицької сільської ради він заповів ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

ст. 1216 Цивільного кодексу України зазначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

ст. 1217 Цивільного кодексу України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ч. 1 ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені в заповіті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Тобто, подання заяви про прийняття спадщини є дією, що її повинен вчинити спадкоємець, який бажає прийняти спадщину у разі, коли він не проживав на час відкриття спадщини постійно зі спадкодавцем.

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 Цивільного кодексу України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1272 Цивільного кодексу України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не використав право на прийняття спадщини через брак інформації про смерть спадкодавця, незнання приписів закону тощо, тоді немає правових підстав для визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Такі правові висновки викладено у постанові Верховного Суду України від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15, а також у постановах Верховного Суду від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16, від 30 січня 2020 року, у справі № 487/2375/18 (провадження № 61-10136св19), від 31 січня 2020 року, у справі № 450/1383/18 (провадження № 61-21447св19) та інших.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. З урахуванням фактичних обставин конкретної справи поважними причинами пропуску строку суд може визнати, зокрема: тривалу хворобу спадкоємців; велику відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем розташування спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України тощо.

Суд не може визнати поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, брак коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо. Подібні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 17 березня 2021 року у справі № 638/17145/17, , від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16, від 24 січня 2020 року у справі № 192/1663/17, від 03 лютого 2023 р оку у справі № 521/8872/22, від 22 березня 2023 року, у справі № 361/8259/18.

Факт усвідомлення спадкоємцем першої черги або кожної наступної черги спадкоємців за законом (у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, закликаних до спадкування), який не знав про існування заповіту, наявності в нього права на спадкування та невчинення ним неодмінних активних дій щодо встановлення спадкової маси і прийняття спадщини не свідчить про виникнення в нього об`єктивних обставин, які унеможливили або істотно ускладнили йому своєчасне звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у передбачений ЦК України строк у зв`язку з його необізнаністю про існування заповіту, складеного на його ім`я. Сам факт відмови нотаріуса, за цих обставин, у видачі спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину не порушує принцип свободи заповіту (постанова Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2024 року в справі № 686/5757/23).

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 26 червня 2024 року в справі № 686/5757/23 зазначила, що необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, що випливає з принципу свободи заповіту, проте таку необізнаність суд не повинен ототожнювати з його (спадкоємця) незнанням про його право на спадкування загалом, оскільки в такому випадку особа з незалежних від неї причин не вчиняє юридично значущих дій, які пов`язані з набуттям нею певних прав, що випливають із спадкування. Коли ж особа усвідомлює чи повинна усвідомлювати, що вона є учасником процесу спадкування, зокрема на підставі своєї спорідненості зі спадкодавцем як спадкоємець першої черги спадкування або кожної наступної черги спадкоємців за законом, у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, закликаних до спадкування,і не вчиняє активних дій, спрямованих на прийняття спадщини (засвідчення своєї згоди на вступ у всі правовідносини спадкодавця) виходячи з обставин, які не пов`язані з об`єктивними, непереборними та істотними труднощами для своєчасного прийняття спадщини, то її необізнаність про наявність заповіту не може розглядатися як підстава для визначення їй додаткового строку на подання заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Разом з тим, позивачем до суду не надано належних та допустимих доказів в підтвердження об`єктивних, непереборних та істотних труднощів для своєчасного прийняття спадщини після смерті свого батька ОСОБА_3 .

Посилання позивача на необізнаність про наявність заповіту на його ім`я, як поважну причину пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_3 суд до уваги не бере, оскільки, позивач є донькою померлого ОСОБА_3 , тобто спадкоємцем першої черги. Відтак, незалежно від наявності заповіту на її ім`я, вона у випадку, якщо бажала би прийняти спадщину після смерті батька, мала можливість звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом. Проте, така заява позивачем у шестимісячний строк подана не була.

Таким чином, суду не надано належних та допустимих доказів існування об`єктивних та непереборних причин, які перешкодили ОСОБА_2 подати заяву про прийняття спадщини після смерті батька у визначений законом строк

Відповідно, встановивши відсутність правових підстав для визначення позивачу додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини, суд відмовляє у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 1270 ч. 1, 1272 ч. 3 ЦК України, суд

УХВАЛИВ:

У позові ОСОБА_2 до Звягельської міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Житомирського апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: