НОВОМИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

26 березня 2025 рокуСправа № 322/1868/24

Новомиколаївський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Гасанбекова С.С.,

при секретарі судового засідання Коваль О.В.,

за участю:

позивача ОСОБА_1 ;

представника позивача адвоката Шиша А.Б.,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за позовом:ОСОБА_1
до:ОСОБА_2
третя особа:Виконавчий комітет Преображенської сільської ради Пологівського району Запорізької області, що виконує функції органу опіки та піклування,
про:позбавлення батьківських прав.

25 жовтня 2024 року до Новомиколаївського районного суду Запорізької області надійшов вищезазначений цивільний позов, в якому позивач просить суд:

- позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця смт. Новомиколаївка Новомиколаївського району Запорізької області;

- стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив наступне.

З 2008 року по серпень 2015 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу.

ІНФОРМАЦІЯ_2 у сторін народився син ОСОБА_3 , що підтверджується повторним свідоцтвом про народження, серії НОМЕР_1 , виданим 12.06.2019 Новомиколаївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області.

Стосунки між сторонами не склалися, і, починаючи з серпня 2015 року, сторони однією сім`єю не проживають. Син залишився проживати з матір`ю.

У грудні 2018 року позивач дізнався, що службою у справах дітей його син, з іншими дітьми відповідача, був забраний від неї, та поміщений до лікарні. Це трапилося тому, що відповідач стала постійно зловживати спиртними напоями та покидати дітей на довгий час.

У січні 2019 року позивач забрав сина до себе, з вказаного часу ОСОБА_3 проживає з ним.

Починаючи з січня 2019 року, відповідач припинила виконувати батьківські обов`язки відносно вищевказаної дитини, добровільно залишивши дитину позивачу. З вказаного часу дитина постійно проживає з позивачем, знаходиться на його утриманні та піклуванні, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Преображенської сільської ради Пологівського району Запорізької області від 17.10.2024 № 119 та актом обстеження житлово-побутових умов проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 від 17.10.2024.

Відповідач долею дитини не цікавиться, про фізичний і духовний розвиток сина, його підготовку до самостійного життя не піклується, не турбується про стан його здоров`я, не приїздить провідати його та навіть не телефонує. Кошти на утримання та лікування дитини відповідач не надає. Всі питання, пов`язані з вихованням та утриманням сина, вирішуються позивачем самостійно, без участі та підтримки відповідача.

Також відповідач ухиляється від спілкування з сином, та не надає йому доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню ним загально визнаних норм моралі, проявляє відсутність інтересу до його внутрішнього світу.

Враховуючи вищевикладене, позивач вважає за необхідне вирішити питання про позбавлення відповідача батьківських прав.

Ухвалою суду від 29.10.2024 було відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання.

Під час розгляду справи позивач підтримав позов з вищенаведених підстав.

Відповідач у встановлений судом строк не подав відзиву на позов, а також не надіслав до суду будь-яких заяв.

29.01.2025 судом отримано висновок органу опіки та піклування щодо розв`язання спору.

Ухвалою суду від 31.01.2025 було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

З огляду на те, що відповідач, який був належним чином повідомлений судом про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не прибув та не повідомив суд про причини неявки, а також не подав відзиву, беручи до уваги відсутність заперечень з боку позивача проти заочного розгляду справи, у судовому засіданні 26.03.2025 судом, відповідно до ст.ст. 280, 281 ЦПК України, було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.

У судовому засіданні 26.03.2025 судом було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суд, розглянувши матеріали та з`ясувавши обставини цивільної справи, дослідивши наявні в справі докази в їх сукупності,

встановив:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є сином ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження (повторне) від 12.06.2019 серії НОМЕР_1 , виданого Новомиколаївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України № 1 від 06.09.2024.

Довідкою від 17.10.2024 № 119, виданою старостою Вільнянсько-Микільського старостинського округу № 3 Преображенської сільської ради Пологівського району Запорізької області Іриною Федорчук, підтверджується те, що позивач з матір`ю ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживають спільно без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 .

У висновку щодо розв`язання спору про позбавлення матері ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітньої дитини ОСОБА_3 , затвердженому розпорядженням начальника Преображенської сільської військової адміністрації від 21.01.2025 № 14, зазначено наступне. З січня 2019 року по теперішній час ОСОБА_3 проживає з батьком ОСОБА_1 , оскільки в грудні 2018 року його син, разом з іншими дітьми ОСОБА_2 , був відібраний від неї, та поміщений до лікарні. Несприятлива ситуація склалася у зв`язку із зловживанням ОСОБА_2 спиртними напоями. Починаючи з січня 2019 року мати ОСОБА_2 припинила виконувати батьківські обов`язки відносно дитини ОСОБА_3 , добровільно залишивши дитину батькові ОСОБА_1 , дитина постійно проживає з батьком, знаходиться на його утриманні та піклуванні. Здоров`ям дитини піклується виключно ОСОБА_1 , що підтверджується декларацією КНП «Новомиколаївський центр первинної медико-санітарної допомоги» Новомиколаївської селищної ради Запорізької області № 0001-3Е95-Х010 від 22.10.2024. Навчанням і духовним розвитком дитини теж займається ОСОБА_1 , що підтверджується довідкою КЗ «Новомиколаївський навчально-реабілітаційний центр «Паросток» імені В.А. Польського» від 21.10.2024 № 01/35-439, характеристикою ОСОБА_3 , виданою вказаним закладом 21.10.2024 № 01/35-439, довідкою Преображенської гімназії «Основа» від 17.10.2024 № 428, та характеристикою ОСОБА_3 , виданою вказаним закладом 23.10.2024 № 431. Мати ОСОБА_2 долею дитини не цікавиться, про фізичний і духовний розвиток сина, його підготовку до самостійного життя не піклується, не турбується про стан здоров`я, не відвідує дитину, ухиляється від спілкування з сином навіть телефоном, не надає йому доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі, проявляє відсутність інтересу до його внутрішнього світу. Кошти на утримання та лікування дитини ОСОБА_2 не надає. Всі питання, пов`язані з вихованням та утриманням сина, вирішуються ОСОБА_1 самостійно, без участі та підтримки ОСОБА_2 . В результаті обстеження умов проживання дитини ОСОБА_3 та його батька ОСОБА_1 , встановлено, що гр. ОСОБА_1 дійсно проживає на території Преображенської сільської територіальної громади без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з ним за вказаною адресою мешкає його мати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Дитині створені всі умови для належного проживання, розвитку та навчання. Мати ОСОБА_2 не проживає на території Преображенської сільської територіальної громади, будь-яких контактних даних з нею орган опіки та піклування Преображенської сільської ради не має, обстежити умови її проживання та встановити наміри щодо участі у вихованні, розвитку та утримання сина ОСОБА_3 наразі не є можливим. Враховуючи вищевикладене, комісія вважає за доцільне розв`язати спір між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 шляхом позбавлення матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Допитані у судовому засіданні свідки: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у судовому засіданні пояснили, що за роки спілкування із позивачем жодного разу не бачили ОСОБА_2 , знають, що остання є матір`ю ОСОБА_3 тільки зі слів позивача. Під час розмов з самим ОСОБА_3 , останній про матір не згадує. Додатково пояснили, що відповідач не бере участі у вихованні дитини, не спілкується з сином, не цікавиться його життям та не піклується про його фізичний і духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя.

Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позову, суд виходить з такого.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Під час розгляду даної справи суд враховує висновки, викладені в постанові Верховного Суду від 10.11.2023 по справі № 401/1944/22 (реєстраційний номер у ЄДРСР 114904591), в постанові Верховного Суду від 06.05.2020 по справі № 753/2025/19 (реєстраційний номер у ЄДРСР 89209715) та зазначає таке.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Забезпечення найкращих інтересів дитини дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити (абзац четвертий частини першої статті 1 Закону України «Про охорону дитинства»).

Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»).

Частиною сьомою статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.

Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності (частина перша статті 155 СК України).

Відповідно до статті 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.

Тлумачення змісту пункту 2 частини першої статті 164 СК України дає змогу зробити висновок, що ухилення від виконання обов`язків з виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Доведення обставин свідомого, умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення останнього батьківських прав, покладено на позивача.

Дослідивши та оцінивши вищенаведені докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що позбавлення відповідача батьківських прав у цій справі відповідатиме найкращим інтересам дитини.

Досліджені судом докази під час розгляду даної справи підтверджують те, що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання та навчання свого малолітнього сина.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

До позовної заяви позивачем додано квитанцію від 24.10.2024, якою підтверджується сплата ним судового збору в розмірі 1211,20 грн., отже відповідна сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Враховуючи вищезазначене та керуючись ст.ст. 258, 259, 263 265, 268, 273, 282 ЦПК України, суд

вирішив:

1. Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задовольнити повністю.

2. Позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця смт. Новомиколаївка Новомиколаївського району Запорізької області.

3. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 коп.).

4. Реквізити учасників справи:

- позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ;

- відповідач: ОСОБА_2 , АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 ;

- третя особа: Виконавчий комітет Преображенської сільської ради Пологівського району Запорізької області, вул. Преображенська, 3, с. Преображенка Пологівського району Запорізької області, 70545, ідентифікаційний код: 26403862.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, а відповідачем протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення до Запорізького апеляційного суду.

Повне судове рішення складено 28 березня 2025 року.

Суддя С.С. Гасанбеков