Справа № 183/9153/24
№ 2/183/1325/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2025 року м. Самар

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Фролової В.О.

за участю секретаря судового засідання Сторожик А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, що продовжує навчання,-

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2024 року позивач звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на своє утримання як повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, в розмірі частини заробітку (доходу) відповідача, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з моменту подачі позовної заяви і до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23 років.

Обґрунтовуючи позов, позивач зазначила, що є донькою відповідача, що підтверджується свідоцтвом про її народження. На час звернення до суду із позовом їй виповнилось 18 років, вона проживає разом із матір`ю ОСОБА_3 та перебуває на її утриманні, оскільки навчається на ІІ курсі денного відділення державної форми навчання в Національному університеті «Одеська політехніка», у зв`язку з чим потребує матеріальної підтримки. Відповідач добровільно допомогу не надає. До повнолітня сплачував аліменти за рішенням суду.

Ухвалою суду від 28 листопада 2024 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі, призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Позивач звернулась до суду з заявою про розгляд даної справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, в порядку п.19 Перехідних положень ЦПК України, ч.1 ст. 12-1 Закону України «Про забезпечення праві свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Будь-яких заяв та клопотань від відповідача не надходило.

Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи немає.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, дійшов наступних висновків.

Так, судом встановлено, що відповідач є батьком позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження виданого повторно Відділом реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управління юстиції Луганської області серії НОМЕР_1 від 15 квітня 2009 року.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 досягла повноліття, що підтверджується копією паспорта громадянина України № НОМЕР_2 .

Позивач, ОСОБА_1 , має зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з реєстру територіальної громади № 2024/010468177.

Відповідно до довідки № 611 від 02.09.2024 виданої Національним університетом «Одеська політехніка», ОСОБА_1 є студентом 2 курсу першого (бакалаврського) рівня вищої освіти денної форми здобуття вищої освіти Навчально-наукового інституту інформаційної безпеки, радіоелектроніки та телекомунікації Національного університету «Одеська політехніка». Закінчення навчання планується 30.06.2027.

Вказані вище обставини, учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому відповідно до вимог ст.ст. 12, 229 ЦПК України ці докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними.

Оцінюючи обставини справи, суду зазначає, що спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 досягла повноліття та продовжує навчання, тому потребує матеріальної допомоги (аліментів), у зв`язку з чим звернулась за захистом своїх порушених прав, а відповідач спроможний надавати таку допомогу, проте добровільно не виконує цей обов`язок.

Згідно із статтею 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 13 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов необхідно задовольнити з таких підстав.

До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, суд застосував норми Сімейного кодексу України (СК України).

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 Сімейного кодексу України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст.ст. 199, 200, 201 СК України).

Так, відповідно до ст. 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

Зазначена правова позиція висловлена також у постановах Верховного Суду від 24 січня 2019 року у справі №225/1447/16-ц та від 17 квітня 2019 року у справі № 644/3610/16-ц.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Сімейний кодекс України виходить із принципів рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону, надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину чи доньці, які продовжують навчання, зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх син (дочка).

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Разом з тим, судом при визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу та проживання за місцем його знаходження.

Аналогічна правова позиція висвітлена в Постанові Верховного Суду від 17 червня 2020 року у справі № 761/10510/17.

Системний аналіз вказаних вище норм свідчить, що під час розгляду справ за позовом про стягнення аліментів на повнолітніх дітей, які продовжують навчання, підлягають доказуванню та встановленню такі обставини як потреба повнолітньої дитини в матеріальній допомозі у зв`язку з продовженням навчання та наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Одночасно, подаючи до суду позовну заяву, особа має довести наявність вищевказаних фактів, які надають право стягувати аліменти на повнолітню дочку, сина, що продовжують навчання.

З огляду на встановлені обставини справи, суд вважає, що вимога позивача про стягнення із відповідача аліментів на її утримання є правомірною.

Разом з тим, на підставі ст. 200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Так, при визначенні розміру аліментів, суд враховує, що відповідач є працездатним і може надавати матеріальну допомогу на утримання позивача.

Враховуючи те, що позивач досягла повноліття, проте продовжує навчатися на денній формі навчання, що виключає можливість власного працевлаштування на повний день, потребує матеріальних витрат на житлово-побутові потреби, їжу, одяг, придбання підручників та інших матеріалів для навчання, суд вважає доведеною обставину щодо наявності потреби в матеріальній допомозі.

Суд зазначає, що ч. 2 ст. 199 СК України, передбачено, що право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Згідно зі ст. 191 Сімейного Кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Отже, аліменти мають бути присуджені з дня звернення позивача до суду з позовом, тобто з 05 вересня 2024 року.

Відповідно до статті 430 ЦПК України рішення суду, в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць, необхідно допустити до негайного виконання.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

З огляду на це, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 19, 76-78, 80-81, 89, 141, 211, 229, 247, 258-259, 263-265, 279, 430 Цивільного процесуального кодексу України, ст. 182, 191, 199-201 Сімейного кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, що продовжує навчання - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 05 вересня 2024 року і до закінчення ОСОБА_1 навчання, але не більше ніж до досягнення нею двадцяти трирічного віку.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 1211 (тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ;

відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , останнє відоме зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя В.О. Фролова