Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2025 року м.Львів

Галицький районний суд міста Львова у складі:

головуючого судді Кітова О.В.,

за участю секретаря судового засідання Петрушки І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 ), ОСОБА_3 (адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) до ОСОБА_4 (адреса: АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_4 ), Львівської міської ради (адреса: м. Львів, пл. Ринок, 1; ), за участю третіх осіб: Першої Львівської державної нотаріальної контори (адреса: м. Львів, вул. Саксаганського, 6; ), Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» (адреса: м. Львів, вул. Липинського, 54; ЄДРПОУ 0334852) про визнання права власності в порядку спадкування за законом,

встановив:

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до Галицького районного суду м. Львова з позовом до ОСОБА_4 , Львівської міської ради, за участю третіх осіб: Першої Львівської державної нотаріальної контори, Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», в якому просять:

-визнати за ОСОБА_1 (податковий номер НОМЕР_1 ) - право власності в порядку спадкування за законом на 4/15 часток квартири АДРЕСА_4 ;

-визнати за ОСОБА_2 (податковий номер НОМЕР_2 ) - право власності в порядку спадкування за законом на 1/15 частку квартири АДРЕСА_4 ;

-визнати за ОСОБА_3 (податковий номер НОМЕР_3 ) - право власності в порядку спадкування за законом на 1/5 частку квартири АДРЕСА_4 ;

В обгрунтування позову покликається на те, що квартира АДРЕСА_4 загальною площею 81,6 кв. м, (площа уточнена у відповідності до Технічного паспорту на квартиру від 24.06.2024 р.) - була приватизована в 1995 р. її мешканцями - ОСОБА_5 (батько позивачів), ОСОБА_6 (мати позивачів) та їх дітьми - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_7 (позивачами) - на праві спільної сумісної власності - відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду». Після приватизації квартири органом приватизації було видане Свідоцтво про право власності на квартиру № Г-01653 від 04.04. 1995 р., на підставі якого була проведена реєстрація квартири у Львівському міському бюро технічної інвентаризації. В подальшому, мати позивачів ОСОБА_6 - діючи від свого імені та від імені інших співвласників квартири в тому числі і позивачів - на підставі нотаріально посвідченого доручення, продала квартиру уклавши Договір купівлі-продаж з ОСОБА_8 , який був посвідчений від 11.04.1995 р. приватним нотаріусом Львівського нотаріального округу Кулиняком І.Я.

Відповідно до довідки ОКП «БТІ та ЕО» № 1146 від 26.04. 2021 р., - квартира АДРЕСА_4 була первинно зареєстрована на праві власності за ОСОБА_5 , ОСОБА_6 (мати позивачів) та їх дітьми - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_7 на підставі Свідоцтва про право власності на квартиру № НОМЕР_5 від 04.04. 1995 р. виданого Львівською міською радою згідно до Розпорядження за № 216 від 04.04.1995 р. Згідно до матеріалів інветаризаційної справи станом на 29.12.2012 р. квартира була зареєстрована за № 14368885 від 04.04. 2006 р. на праві власності за ОСОБА_4 на підставі дублікату договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Львівського нотаріального округу Кулиняком І.Я. від 11.04.1995 р. за№ 1358.

Рішенням Галицького районного суду м Львова від 14.12.2011 р., яке набрало законної сили у справі № 2-62/11 за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_9 до ОСОБА_6 до ОСОБА_4 за участю третіх осіб ОСОБА_1 .. Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки, приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Кулиняка І.Я., Головного управління юстиції у Львівській області, Органу опіки та піклування Галицької районної адміністрації Львівської міської ради - про визнання доручення, договору купівлі- продажу квартири та реєстрації права власності на нерухоме майно недійсними та зустрічним позовом ОСОБА_8 про стягнення коштів: визнано недійсним доручення від 06.04.1995 р. посвідчене приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Мельником Є.А. від імені ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , на уповноваження ОСОБА_6 укласти договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_4 ; визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_4 , укладений від імені ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , посвідчений 11.05.1995 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Кулиняком Ігорем Ярославовичем; визнано недійсною реєстрацію права власності на нерухоме майно № 10294737 від 04.04.2006 року на ім`я ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_4 ;

Ухвалою Галицького районного суду від 27.12.2017 р. виправлено описку допущену у рішенні Галицького районного суду м. Львова від 14.11.2011 р. - П`ятий абзац резолютивної частини рішення викладено наступним чином - «Визнати недійсною реєстрацію права власності на нерухоме майно № 14368885 від 04.04.2006 року на ім`я ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_4 ».

Ухвалою Галицького районного суду від 06.02.2023 р. виправлено описку допущену у описовій, мотивувальній та резолютивній частинах рішення Галицького районного суду м. Львова від 14.11.2011 р. у справі № 2-62/11. Постановлено вважати вірною у описовій, мотивувальній та резолютивній частинах рішення Галицького районного суду м. Львова від 14.11.2011 р. - дату укладення/посвідчення договору купівлі-продажу «11.04.1995 року», замість неправильної дати : «11.05.1995 року».

Оскільки, судовим рішенням Договір купівлі продажу квартири від 11.04.1995 р. визнано недійсним - то відповідно, позивачі та їх батьки фактично залишились власниками квартири.

Однак, вони не подали в орган реєстрації - Бюро технічної інвентаризації вказаного Рішення Галицького районного суду м. Львова від 14.12.2011 р. та не поновили реєстрацію свого права власності на квартиру.

Позивачі зазначають, що реєстрація права власності на квартири, житлові будинки, нежитлові приміщення та інше нерухоме майно, до 01.01.2013 р. проводилася Бюро технічної інвентаризації, яке вело Реєстр прав власності на нерухоме майно та видавало відповідні документи (Реєстраційні посвідчення, Витяги про реєстрацію) або проставляло відповідні відмітки (штампи) на самому документі. Відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» - з 01.01.2013 р. функції державної реєстрації прав перейшли до органів державної реєстрації прав, утворені Міністерством юстиції України.

На підставі вказаного Рішення Галицького районного суду м. Львова від 14.12.2011 р. та Ухвали цього ж суду від 27.12. 2017 р. про виправлення описки допущеної в рішенні суду - 30.08.2019р. реєстрація права власності ОСОБА_4 на квартиру в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно була скасована.

З врахуванням наведеного - фактичними власниками квартири стали 5-ть осіб, позивачі та їх батьки, однак їх право власності не було підтверджене документально. В зв`язку з цим позивачі звернулись до Галицького районного суду з позовом до ОСОБА_4 , Львівської міської ради, третя особа: Обласне комунальне підприємство Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», в якому просили визнати за кожним з них право власності на 1/5 частки квартири.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 23.04.2024 р. в справі № 461/6997/23 позов задоволено: визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/5 частки квартири АДРЕСА_4 ; визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/5 частки квартири АДРЕСА_4 ; визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/5 частки квартири АДРЕСА_4 .

На даний час, право власності по 1/5 частки квартири за кожним з позивачів - є зареєстроване в Державному реєстрі речових прав, що підтверджується відповідними Витягами з ДРРП.

Батько позивачів ОСОБА_5 , помер - ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після його смерті, відкрилась спадщина яка складається з 1/5 частини вищевказаної квартири.

На момент його смерті позивачі були зареєстровані та проживали разом з ним в квартирі АДРЕСА_5 . Крім цього, вони у встановлений законом 6-ти місячний строк, звернулась з заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини померлого батька. За заявою позивачів в Першій Львівській державній нотаріальній конторі після смерті ОСОБА_5 була заведена спадкова справа № 662 за 2006 р.

Позивачі вважаються такими, що прийняли спадщину після смерті свого батька яка складалась з 1/5 (3/15) часток квартири і кожному з них належить по 1/15 часток квартири.

Мати позивачів ОСОБА_6 померла - ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після її смерті, відкрилась спадщина яка складається з 1/5 (3/15) частини квартири. За заявою позивачів в Першій Львівській державній нотаріальній конторі після смерті ОСОБА_6 була заведена спадкова справа № 250 за 2017 р.

У відповідності до ч. 1 ст. 1273 ЦК України, спадкоємці ОСОБА_2 та ОСОБА_10 у встановлений законом строк подали державному нотаріусу заяви про відмову від спадщини матері в користь сестри - ОСОБА_1 .

Позивачі зазначають, що ОСОБА_1 у відповідності до ч. З ст.1268 ЦК України, вважається такою, що прийняла спадщину після смерті матері, оскільки постійно проживала разом нею на час відкриття спадщини. Позивачу ОСОБА_1 - має належати 4/15 частки квартири, які складаються - 1/15 частки після прийняття спадщини батька та - 3/15 частки внаслідок прийняття спадщини матері. Позивачу ОСОБА_2 - має належати 1/15 частки квартири, після прийняття спадщини батька. Позивачу ОСОБА_3 - має належати 1/15 частки квартири, після прийняття спадщини батька.

Разом з тим, з листів-відповідей Першої львівської державної нотаріальної контори №№ 951/02-1, 952/02-14, 953/02-14, 954/02-14, від 20.09.2024 вбачається, що спадкоємцями не надано документів, що підтверджують право власності спадкодавців: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на частки в квартирі АДРЕСА_4 ., а в Державному реєстрі речових прав, Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек та Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, щодо об єкта нерухомого майна - квартири АДРЕСА_4 відсутня інформація про право власності на вказану частину квартири. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що підтверджують право власності спадкодавця на вищевказану частину квартир. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в суді.

З урахуванням вищенаведеного, просять позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою суду від 23.12.2024 року відкрито провадження у справі, розгляд якої постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 23.01.2025 року клопотання представника позивачі про витребування доказів задоволено. Витребувано у Першої Львівської державної нотаріальної контори належним чином посвідченні копії матеріалів спадкової справи №662 за 2006 рік, заведеної після смерті ОСОБА_5 та спадкової справи № 250 за 2017 рік заведеної після смерті ОСОБА_6 .

12 лютого 2025 року від Першої Львівської державної нотаріальної контори надійшли затребуванні докази.

Ухвалою суду від 24 лютого 2025 року підготовче судове засідання закрито та призначено справу до судового розгляду.

Представник позивачі подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, у якій позовні вимоги підтримав.

Відповідачі та третя особа - Обласне комунальне підприємство Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» (уповноважені представники) у судове засідання повторно не з`явилися, належним чином були повідомлені про розгляд справи.

Суд враховує, що відповідачі та третя особа обізнані про дату, час та місце розгляду справи, однак у судове засідання не з`явилися, відтак, з врахуванням тривалості провадження у справі, забезпечення судом можливості сторонам у повній мірі реалізувати свої процесуальні права, суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи. При цьому, суд наголошує, що основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні відповідача та третьої особи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Представник третьої особи - Першої Львівської державної нотаріальної контори подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно зі статтею 55 Конституції України, кожному гарантується право на судовий захист.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Пунктом 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд прийшов до наступного висновку.

Суд встановив, що квартира АДРЕСА_4 загальною площею 81,6 кв. м, (площа уточнена у відповідності до Технічного паспорту на квартиру від 24.06.2024 р.) - була приватизована в 1995 р. її мешканцями - ОСОБА_5 (батько позивачів), ОСОБА_6 (мати позивачів) та їх дітьми - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_7 (позивачами) - на праві спільної сумісної власності - відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Після приватизації квартири органом приватизації було видане Свідоцтво про право власності на квартиру № Г-01653 від 04.04. 1995 р., на підставі якого була проведена реєстрація квартири у Львівському міському бюро технічної інвентаризації.

В подальшому, мати позивачів ОСОБА_6 - діючи від свого імені та від імені інших співвласників квартири в тому числі і позивачів - на підставі нотаріально посвідченого доручення, продала квартиру уклавши Договір купівлі-продаж з ОСОБА_8 , який був посвідчений від 11.04.1995 р. приватним нотаріусом Львівського нотаріального округу Кулиняком І.Я.

Відповідно до довідки ОКП «БТІ та ЕО» № 1146 від 26.04. 2021 р., - квартира АДРЕСА_4 була первинно зареєстрована на праві власності за ОСОБА_5 , ОСОБА_6 (мати позивачів) та їх дітьми - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_7 на підставі Свідоцтва про право власності на квартиру № НОМЕР_5 від 04.04. 1995 р. виданого Львівською міською радою згідно до Розпорядження за № 216 від 04.04.1995 р. Згідно до матеріалів інветаризаційної справи станом на 29.12.2012 р. квартира була зареєстрована за № 14368885 від 04.04. 2006 р. на праві власності за ОСОБА_4 на підставі дублікату договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Львівського нотаріального округу Кулиняком І.Я. від 11.04.1995 р. за№ 1358.

Проте, рішенням Галицького районного суду м Львова від 14.12.2011 р., яке набрало законної сили у справі № 2-62/11 за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_9 до ОСОБА_6 до ОСОБА_4 за участю третіх осіб ОСОБА_1 .. Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки, приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Кулиняка І.Я., Головного управління юстиції у Львівській області, Органу опіки та піклування Галицької районної адміністрації Львівської міської ради - про визнання доручення, договору купівлі- продажу квартири та реєстрації права власності на нерухоме майно недійсними та зустрічним позовом ОСОБА_8 про стягнення коштів: визнано недійсним доручення від 06.04.1995 р. посвідчене приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Мельником Є.А. від імені ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , на уповноваження ОСОБА_6 укласти договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_4 ; визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_4 , укладений від імені ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , посвідчений 11.05.1995 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Кулиняком Ігорем Ярославовичем; визнано недійсною реєстрацію права власності на нерухоме майно № 10294737 від 04.04.2006 року на ім`я ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_4 .

Ухвалою Галицького районного суду від 27.12.2017 р. виправлено описку допущену у рішенні Галицького районного суду м. Львова від 14.11.2011 р. - П`ятий абзац резолютивної частини рішення викладено наступним чином - «Визнати недійсною реєстрацію права власності на нерухоме майно № 14368885 від 04.04.2006 року на ім`я ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_4 ».

Ухвалою Галицького районного суду від 06.02.2023 р. виправлено описку допущену у описовій, мотивувальній та резолютивній частинах рішення Галицького районного суду м. Львова від 14.11.2011 р. у справі № 2-62/11. Постановлено вважати вірною у описовій, мотивувальній та резолютивній частинах рішення Галицького районного суду м. Львова від 14.11.2011 р. - дату укладення/посвідчення договору купівлі-продажу «11.04.1995 року», замість неправильної дати : «11.05.1995 року».

Оскільки, 30.08.2019 р. скасовано зареєстроване права власності ОСОБА_11 на квартиру в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, на підставі вищевказаного Рішення Галицького районного суду м. Львова від 14.12.2011 р. та Ухвали Галицького районного суду м. Львова від 27.12.2017 р. про виправлення описки допущеної в рішенні суду, то відповідно позивачі та їх батьки фактично залишилися власниками квартири. Однак, вони не подали в орган реєстрації - Бюро технічної інвентаризації вказаного Рішення Галицького районного суду м. Львова від 14.12.2011 р. та не поновили реєстрацію свого права власності на квартиру.

Реєстрація права власності на квартири, житлові будинки, нежитлові приміщення та інше нерухоме майно, до 01.01.2013 р. проводилася Бюро технічної інвентаризації, яке вело Реєстр прав власності на нерухоме майно та видавало відповідні документи (Реєстраційні посвідчення, Витяги про реєстрацію) або проставляло відповідні відмітки (штампи) на самому документі. Відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» - з 01.01.2013 р. функції державної реєстрації прав перейшли до органів державної реєстрації прав, утворені Міністерством юстиції України.

На підставі вищевказаного Рішення Галицького районного суду м. Львова від 14.12.2011 р. та Ухвали цього ж суду від 27.12. 2017 р. про виправлення описки допущеної в рішенні суду - 30.08.2019р. реєстрація права власності ОСОБА_4 на квартиру в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно була скасована.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 23.04.2024 р. в справі № 461/6997/23 Позов ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , Львівської міської ради, третя особа: Обласне комунальне підприємство Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» про визнання права власності задоволено. Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/5 частку квартири АДРЕСА_4 . Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/5 частку квартири АДРЕСА_4 . Визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/5 частку квартири АДРЕСА_4 .

На даний час, право власності по 1/5 частки квартири за кожним з позивачів - є зареєстроване в Державному реєстрі речових прав, що підтверджується відповідними Витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

Як вбачається із наявного в матеріалах справи свідоцтва про смерть серії НОМЕР_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_5 , актовий запис за №6770. Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_6 , актовий запис за №200.

Відповідно до довідки Першої Львівської державної нотаріальної контори Львівської області від 31.01.2024 № 117/02-14, спадкоємцями після смерті ОСОБА_5 є: ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Відповідно до довідки Першої Львівської державної нотаріальної контори Львівської області від 31.01.2024 № 118/02-14, спадкоємцями після смерті ОСОБА_6 є ОСОБА_1 .

За заявою позивачів в Першій Львівській державній нотаріальній конторі після смерті ОСОБА_5 була заведена спадкова справа № 662 за 2006 р. Також, за заявою позивачів в Першій Львівській державній нотаріальній конторі після смерті ОСОБА_6 була заведена спадкова справа № 250 за 2017 р.

У відповідності до ч. 1 ст. 1273 ЦК України, спадкоємці ОСОБА_2 та ОСОБА_10 у встановлений законом строк подали державному нотаріусу заяви про відмову від спадщини матері в користь сестри - ОСОБА_1 .

З листів-відповідей Першої львівської державної нотаріальної контори №№ 951/02-1, 952/02-14, 953/02-14, 954/02-14, від 20.09.2024 вбачається, що спадкоємцями не надано документів, що підтверджують право власності спадкодавців: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на частки в квартирі АДРЕСА_4 ., а в Державному реєстрі речових прав, Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек та Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, щодо об єкта нерухомого майна - квартири АДРЕСА_4 відсутня інформація про право власності на вказану частину квартири. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що підтверджують право власності спадкодавця на вищевказану частину квартир. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріусом роз`яснено процедуру вирішення зазначеного питання в суді.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (державна реєстрація прав) - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

За змістом наведеної норми державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації.

Подібний висновок викладений у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019 р. у справі № 911/3594/17. Відповідно до вказаного правового висновку - можливість захистити своє право на нерухоме майно не може залежати тільки від запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Згідно зі ст. 50 Закону України «Про нотаріат», нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, права та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

У Постанові Верховного Суду від 19.03 2018 р. у справі № 754/16825/15-ц викладено висновок, що суд не може зобов`язати нотаріальну контору видати свідоцтво про право на спадщину, оскільки такі дії вчиняються нотаріусом відповідно до Закону України «Про нотаріат».

У Постанові від 10.04 2019 р. у справі № 161/9939/17 Верховний Суд зазначив, що суд не може підміняти орган, до повноважень якого належить прийняття рішення, яке є предметом оскарження, приймати замість нього своє рішення та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта.

Тобто - суд, не може зобов`язувати нотаріуса вчиняти дії щодо вирішення питань, які безпосередньо належать до його компетенції.

В п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до роз`яснень, викладених в інформаційному листі Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24- 753-0/4-13 від 16.05.2013 року, у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутись з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності.

У Постанові Верховного Суду від 22.09. 2021 р. у справі № 227/3750/19 викладений висновок У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку.

З огляду на викладене, найефективнішим способом захисту порушених прав Позивачів є - визнання за ними права власності в порядку спадкування за законом.

Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 05.10.2021 р. у справі № 910/18647/19 - зазначила, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають були захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (схожі висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16, від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц, від 11.09.2019 у справі № 487/10132/14-ц, від 16.06.2020 у справі № 145/2047/16-ц.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - суд, здійснюючи правосуддя захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб визначений законом або договором.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. При цьому способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; зміна правовідношення; припинення правовідношення.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

У відповідності до статей 1268, 1269 ЦК України, спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину за умови, що такий постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або у визначений законом строк подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

З огляду на викладене, Позивачі - як спадкоємці своїх батьків, у визначений законом строк, подали до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини і вважаються такими, що прийняли її. Однак, через відмову нотаріуса в оформлення спадщини - їх право власності на спадкове майно підлягає захисту шляхом звернення до суду з позовом, про визнання за ними права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом.

З урахуванням наведеного ОСОБА_1 у відповідності до ч. 3 ст.1268 ЦК України, вважається такою, що прийняла спадщину після смерті матері, оскільки постійно проживала разом нею на час відкриття спадщини. Позивач ОСОБА_1 має право на 4/15 частки квартири, які складаються - 1/15 частки після прийняття спадщини батька та - 3/15 частки внаслідок прийняття спадщини матері. Позивач ОСОБА_2 - має право на 1/15 частки квартири, після прийняття спадщини батька. Позивач ОСОБА_3 - має право на 1/15 частки квартири, після прийняття спадщини батька.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно з ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) право власності в порядку спадкування за законом на 4/15 часток квартири АДРЕСА_4 .

Визнати за ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) право власності в порядку спадкування за законом на 1/15 часток квартири АДРЕСА_4 .

Визнати за ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 ) право власності в порядку спадкування за законом на 1/15 часток квартири АДРЕСА_4 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивачі:

ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ),

ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 ),

ОСОБА_3 (адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 );

відповідачі:

ОСОБА_4 (адреса: АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_4 ),

Львівська міська рада (адреса: м. Львів, пл. Ринок, 1; );

Треті особи:

Перша Львівська державна нотаріальна контора (адреса: м. Львів, вул. Саксаганського, 6; ),

Обласне комунальне підприємство Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» (адреса: м. Львів, вул. Липинського, 54; ЄДРПОУ 0334852).

Повний текст судового рішення складено та підписано 28 березня 2025 року.

Головуючий суддя Олександр КІТОВ