Справа № 355/1732/24
Провадження № 2/355/104/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2025 року Баришівський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Чальцевої Т.В.

за участю секретаря судового засідання Верби Ю.О.,

розглядаючи в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Надра», Баришівського відділу державної виконавчої служби Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» про зняття арешту з майна, -

установив:

В провадженні Баришівського районного суду Київської області перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Надра», Баришівського Відділу державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Дніпрофінансгруп" про зняття арешту з майна.

Представник третьої особи, Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» - Скребець О.С. звернувся з клопотанням про закриття провадження у цивільній справі у зв`язку з тим, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Представник позивача Куценко Н.В.20.03.2025 року надала суду клопотання, в якому просить суд справу слухати в її відсутність та у відсутність позивача. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Представник відповідача Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Надра» до уду не звивя, 16.01.2025 року надав суду відзив, в якому в обгрунтуваснні відзику просить відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача Баришівського відділу державної виконавчої служби Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)до суду не зявилися, надали суду заперечення на позовну заяву, в якому зазанченко, що виконавче провадження здійснювалося відповідно до вимог чинного законодавства. Просять суд провести судове засідання без участі представника иконавчої служби.

Дослідивши матеріали справи, клопотання представників сторін, суд дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що арешти на майно, за скасуванням яких позивач звернулась до суду, було накладено державною виконавчою службою в порядку примусового виконання рішень суду у виконавчих провадженнях №52603973 та №46719512, в яких позивач є боржником.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Під час виконання судових рішень сторони виконавчого провадження мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті .59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

При цьому, в порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статті 19 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

Так, відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У разі, якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено Законом України «Про виконавче провадження».

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 02 жовтня 2019 року у справі № 904/51/19 (провадження № 12-122гс19) зазначала, що сторони, інші учасники та особи можуть звернутися до суду, який видав виконавчий документ, зі скаргою на рішення, дії чи бездіяльність виконавців та посадових осіб державної виконавчої служби в порядку частини першої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження», якщо цей виконавчий документ виданий на виконання судового рішення, або - до адміністративного суду в порядку частини другої цієї ж статті, якщо він виданий на виконання рішення іншого органу (посадових осіб), та/або за умови перебування його у зведеному виконавчому провадженні.

Верховний суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 24.05.2021 по справі №712/12136/18 дійшов висновку, що «Установивши, що позивач є боржником у виконавчому провадженні, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про те, що він не може пред`являти позов про зняття арешту з майна, оскільки законом у цьому випадку передбачений інший спосіб судового захисту, а саме, оскарження боржником рішення, дій, бездіяльності державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України».

Розглядаючи справи за обставин, що аналогічні цій справі, Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 24.05.2021 по справі №712/12136/18, а також Верховний Суд у складі Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 29 липня 2020 року в справі № 161/3171/19 (провадження № 61-2484св20), та Верховний Суд у складі Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 20 січня 2021 року в справі №157/298/19 (провадження № 61-20261св19) дійшли висновку, що «закриття провадження є обґрунтованим, так як арешт накладено на майно з метою забезпечення виконання рішення суду, а тому заявники не можуть виступати позивачами у даних справах і такі справи не підлягають розгляду в позовному провадженні».

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що у даній справі наявні підстави для закриття провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України, оскільки арешт накладено на майно ОСОБА_2 , яка є боржником у виконавчих провадженнях №52603973 та №46719512, з метою забезпечення виконання рішень суду, а тому вона не може виступати Позивачем у даній справі і така справа не підлягає розгляду в позовному провадженні.

Відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно з п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що наявні всі підстави для закриття провадження у цивільній справі, а клопотання позивача підлягає задоволенню.

На виконання вимог ч.1 ст. 134, ч.1 ст.137 та ст. 175 ЦПК України, представником третьої особи зазначено, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат (витрат на професійну правничу допомогу), які третя особа, яка не заявляє самостійних вимог понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи, який складає 10 000,00 грн.

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Однак на виконання даного пункту третя особа, яка не заявляє самостійних вимог не надала доказів щодо розміру понесених витрат на правничу допомогу у строки передбачені ч.8 ст.141 ЦПК України.

Тому, в частині стягнення судових витрат з позивача на користь третьої особи, суд залишає дану вимогу без розгляду.

Керуючись п.1 ч.1 ст.255, ст.259, ст.260 ЦПК України, суд, -

постановив:

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Надра», Баришівського Відділу державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Дніпрофінансгруп" про зняття арешту з майна закрити.

Роз`яснити третій особі, що залишення їхньої вимоги про стягнення витрат а правничу допомогу без розгляду не перешкоджає повторному зверненню до суду після усунення умов, що стали підставою для залишення її без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Відповідно до п.15.5 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ випробовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя Баришівського районного суду Т. В. Чальцева