Провадження № 2/742/296/25
Єдиний унікальний № 742/6513/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2025 року місто Прилуки

Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі: головуючого - судді Ільченка О.І., секретаря судових засідань Голушко Н.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом представника ОСОБА_1 - адвоката Марковича Андрія Юрійовича до ОСОБА_2 , треті особи: Служба у справах дітей Прилуцької міської ради та ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини, -

В С Т А Н О В И В:

Представник ОСОБА_1 - адвокат Маркович А.Ю. звернувся до суду із заявою, в якій просить встановити факт самостійного виховання та утримання ОСОБА_1 свого малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що ОСОБА_1 з відповідачкою ОСОБА_2 з 09.08.2013 перебував у зареєстрованому шлюбі, який розірваний 26.07.2019. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після розірвання шлюбу, син сторін проживав з позивачем, та з того часу повністю перебував на самостійному вихованні та утриманні ОСОБА_1 . Відповідачка вихованням сина не займається та і взагалі у 2022 році виїхала за межі України де перебуває на теперішній час. Мати дитини не приймає участі у вихованні та утриманні спільного сина сторін, має велику заборгованість по аліментам, та взагалі не цікавиться життям дитини. Встановлення факту самостійного виховання сина необхідно позивачу з метою вільного переміщення з дитиною без згоди матері, зняття з реєстрації та реєстрації місця проживання дитини, отримання соціальної допомоги та захисту інших прав дитини.

У судове засідання позивач та його представник не з`явилися, проте останній надіслав заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують повністю.

Відповідачка у судове засідання не з`явилася, хоча про розгляд справи була повідомлена належним чином шляхом направлення рекомендованого повідомлення на адресу реєстрації та шляхом опублікування про її виклик до суду на офіційному сайті судової влади. У зв`язку з цим, суд на підставі ст.280 ЦПК України вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Представник третьої особи - служби у справах дітей Прилуцької міської ради у судове засідання не з`явився також, проте направив заяву про розгляд справи у його відсутності, при винесенні рішення просить урахувати виключно інтереси дитини.

Представник третьої особи - ІНФОРМАЦІЯ_3 у судове засідання не з`явився, хоча про розгляд справи був повідомлений належним чином.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши всі матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до переконання про обґрунтованість заявлених вимог і необхідність задоволення позову з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , матір`ю якого є ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва по народження серії НОМЕР_1 (а.с.6).

Згідно рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 26 липня 2019 року, провадження №2/742/989/19, єдиний унікальний №742/2265/19, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - розірвано (а.с.7).

Відповідно до копії довідок №СБ00-000004 від 31.05.2024 та №СБ00-000012 від 11.11.2024, виданих ТОВ «Прилукиспецбуд» вбачається, що ОСОБА_1 працює на даному підприємстві з 03.05.2019. На даний момент займає посаду слюсар з ремонту автотранспортних засобів. Дохід за період з 01.12.2023р. по 31.05.2024р. склав 60 753,00 грн, дохід за період з 01.06.2024 по 31.10.2024 складає 52637,95 грн (а.с.8).

Згідно довідок голови комітету самоорганізації населення №7 мікрорайону 273 кварталу від 23.05.2022 та 29.05.2024 вбачається, що ОСОБА_1 , 1985р.н., зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Проживає за вказаною адресою разом з матір`ю пенсіонеркою ОСОБА_5 , 1956р.н., та малолітнім сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 01 травня 2019року по даний час. За сином ОСОБА_4 опікується батько ОСОБА_1 : виховує, здійснює догляд, матеріально забезпечує. Мати дитини відсутня. Дана інформація також підтверджується Актом обстеження умов проживання сім`ї (особи), дитини від 23.05.2024 та Актом про проживання №2361 від 31.07.2023 ( 8 зворот - 10 зворот).

Відповідно до довідок, виданих ОСОБА_3 вбачається, що дитина знаходиться під наглядом лікаря педіатра у КНП ПМДЛ з народження. На огляд з приводу хвороби з 2019 року дитину супроводжує виключно батько ОСОБА_1 (а.с.11).

Згідно довідок, виданих директором Прилуцького ліцею №9 Прилуцької міської ради Чернігівської області від 28.07.2023 та 29.05.2024 вбачається, що ОСОБА_3 дійсно навчається у 2-Б класі даного ліцею, за період навчання мати шкільним життям дитини не цікавилася, батьківські збори не відвідувала, до класного керівника з приводу навчання дитини не зверталася (а.с.12 та зворот).

Відповідно до копії судового наказу, виданого Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області від 09 листопада 2021 року, провадження №2-н/742/711/21, єдиний унікальний №742/3972/21 вбачається, що з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ІПН НОМЕР_2 , яка зареєстрована та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , стягуються щомісячно, починаючи з 19 жовтня 2021 року, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття (а.с.13).

На підставі вище згаданого судового наказу старшим державним виконавцем Прилуцького відділу державної виконавчої служби у Прилуцькому районі Чернігівської області Північно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) 19.01.2022 відкрито виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 15-16).

Згідно довідки від 15.11.2024 про наявність заборгованості зі сплати аліментів, виданої Прилуцьким відділом державної виконавчої служби у Прилуцькому районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 вбачається, що згідно з матеріалами виконавчого провадження № 68220026, відкритого 19.01.2022, про виконання судового наказу № 2-н/742/711/21 від 17.01.2022, виданого Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , пред`явлено до примусового виконання 19.01.2022, станом на 15.11.2024 наявна заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за 34 місяці з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання та становить 107977,80 грн.

Згідно листа начальника служби у справах дітей від 04.12.2024 вбачається, що у випадку про встановлення факту самостійного виховання та догляду дітей висновок органу опіки та піклування не передбачений, проте надано Акт обстеження умов проживання дитини, у якому зазначено, що умови для проживання дитини створені. Батьки ОСОБА_4 не проживають разом близько 6 років (зі слів батька). Мати на даний час проживає у Польщі та весь цей час не цікавиться здоров`ям, навчанням та життям сина, не телефонує йому, не надає матеріальної допомоги.

Згідно відомостей наданих Центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 19.09.2024 вбачається, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 перетнула пункт пропуску Шегині 20-04-2022 напрямок виїзд, іншої інформації - немає.

Суд, оцінюючи доводи позивача і досліджені докази, надані на підтвердження факту самостійного утримання і виховання дитини позивачем, звертає увагу на встановлені на основі поданих доказів обставини даної конкретної життєвої ситуації сторін і дитини.

У відповідності до ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення, зокрема суди розглядають справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні. Зазначений факт встановлюється в судовому засіданні в порядку загального позовного провадження, оскільки факт одноосібного виховання дитини не може встановлюватися у безспірному порядку або за домовленістю батьків дини, оскільки в цьому питання завжди існуватиме загроза порушення принципу дотримання найкращих інтересів дитини.

Факт, про встановлення якого просить ОСОБА_1 не підлягає з`ясуванню в порядку окремого провадження, оскільки з поданої заяви вбачається спір про право, який не може розглядатися в судовому порядку безвідносно до дій заінтересованих осіб у зв`язку з чим ухвалою Прилуцького міськрайонного суду від 11.11.2024 заяву ОСОБА_1 про встановлення факту самостійного виховання дитини було залишено без розгляду.

Також до даного висновку прийшла Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 11 вересня 2024 року по справі № 201/5979/22, тому встановлення факту одноосібного виховання дитини позивачем ОСОБА_1 вирішується судом в порядку позовного провадження. Крім того Велика Палата Верховного Суду у даній Постанові зазначила, що оскільки сімейним законодавством не передбачено підстав припинення батьківських обов`язків щодо виховання дитини, а визначена частино першою статті 15 СК України «невідчужуваність» сімейних обов`язків свідчить про неможливість відмови від них, зокрема обов`язків щодо виховання дитини, то факт одноосібного виховання дитини одним з батьків може бути встановлений судом як одна з обставин, що складає предмет доказування у спорі між батьками дитини щодо виконання ними обов`язків з виховання дитини.

Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У § 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олсон проти Швеції» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно із ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Частиною 2 ст. 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Законодавством визначено права та обов`язки батьків щодо виховання дитини, при цьому пріоритетним та принциповим визначенням є інтереси дитини, що вони повинні бути непорушними в незалежності від стосунків батьків між собою.

Відповідно до частин першої - четвертої статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Правовідносини, що включають особисті немайнові та майнові відносини, які виникають між особами на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, опіки та піклування, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства, є сімейними. При цьому сімейні відносини як вид суспільних відносин складаються з суб`єктів, об`єктів і змісту (прав та обов`язків).

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є юридичні факти, які поділяються на юридичні дії (настання яких залежить від волі людей і породжує певні правові наслідки) та юридичні події (юридичні факти, які настають незалежно від волі людини).

Відповідно до ч. 1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції ООН про права дитини, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Відповідно до статті 18 цієї Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Дослідженими судом доказами доведено, що позивач ОСОБА_1 самостійно виховує та утримує свого малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мати дитини з 2022 року перебуває за межами України, участі у вихованні та у триманні сина не приймає, про що свідчить заборгованість по сплаті аліментів, взагалі життям та здоров`ям дитини не цікавиться, тобто самоусунулася від виховання сина. В даному випадку доведення факту одноосібного виховання дитини батьком пов`язане з настанням (існуванням) обставин, за яких мати - ОСОБА_2 умисно не виконує своїх батьківських обов`язків щодо дитини, що безумовно впливає на права й інтереси самої дитини, а також зумовлює відповідні правові наслідки, визначені законом.

Встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини необхідно з метою захисту прав та інтересів дитини, а також своїх прав та інтересів, як батька, що займається вихованням та утриманням дитини, зокрема реалізації соціальних гарантій, передбачених законодавством України, також забезпечення найкращих інтересів дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 5, 6 ЦПК України). Критерії оцінки судом наданих сторонами доказів визначені у ст. ст. 77-80 ЦПК України.

В ході судового розгляду даної справи обставини, на які посилався позивач знайшли своє підтвердження доказами, які суд визнає належними і допустимими, оскільки вони логічно пов`язані між собою.

Натомість відповідачка, будучи належним чином повідомленою про розгляд справи, своїм правом на подачу заперечень щодо позовних вимог та відповідних доказів не скористалася.

Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення позову ОСОБА_1 про встановлення факту самостійного утримання та виховання дитини. Даний факт інакше як у судовому порядку, не може бути встановлено, адже жодний орган влади, крім суду, не наділений повноваженнями встановлювати такий факт, а отже вимоги позивача, з огляду на доведеність цього факту належними та допустимими доказами, є правомірними.

Керуючись ст.ст.12, 81, 258-259, 263-265, 273,354 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Позов представника ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКППП НОМЕР_3 ) - адвоката Марковича Андрія Юрійовича ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ), треті особи: Служба у справах дітей Прилуцької міської ради (м.Прилуки, вул..Незалежності, буд.82, ), ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_4 ) про встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини - задовольнити.

Встановити факт самостійного виховання та утримання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , малолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Чернігівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складений 28.03.2025.

Суддя Олександр ІЛЬЧЕНКО