Справа № 296/1640/25
Р І Ш Е Н Н Я (З А О Ч Н Е)

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" березня 2025 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м.Житомира у складі: судді Шкирі В.М., за участі секретаря судового засідання Сейко Л.В., розглянувши в м. Житомирі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін цивільну справу за представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» - Шабатин Наталії Анатоліївни до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

13.02.2025 через підсистему "Електронний суд" на електронну пошту Корольовського районного суду м.Житомира надійшла позовна заява представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» - Шабатин Наталії Анатоліївни до ОСОБА_1 , згідно якої представник позивача просить стягнути з відповідача на користь ТОВ "Споживчий центр" заборгованість за кредитним договором № 28.05.2024-100002964 від 28.05.2024 в розмірі 16609,60 грн. з тих підстав, що відповідач порушив свої зобов`язання, які передбачені кредитним договором.

Свої вимоги обґрунтовують тим, що 28.05.2024 року ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір (оферти) № 28.05.2024-100002964.

Відповідно до умов Договору Позичальнику надано кредит у розмірі 10000 грн., що підтверджується квитанцією про видачу коштів від 28.05.2024, строком на 98 днів.

Відповідно до умов договору, позичальнику надано кредит в розмірі 10000 грн. строком на 98 днів, зі сплатою процентів у розмірі: 1% за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит. Денна процентна ставка за кожний день користування кредитом - 0.93%.

Комісія, пов`язана з наданням Кредиту 20% від суми Кредиту та дорівнює 2000 грн. 00 коп.

В свою чергу ОСОБА_1 свої зобов`язання за Договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на 02.09.2024, утворилась заборгованість у розмірі 16609,60 грн., що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 7937,08 грн. та по процентам в розмірі 4472,52 грн. та неустойка 4200,00 грн., чим порушуються права та інтереси ТОВ «Споживчий центр».

Ухвалою Корольовського районного суду м.Житомира від 27.02.2025 відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомлення сторін (а.с. 42).

До суду представник позивача не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, від нього надійшла заява про розгляд справи без його участі, позов просив задовольнити з підстав викадених в позові.

Відповідач ОСОБА_1 , будучи 27.03.2025 не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, шляхом надіслання судом повістки-повідомлення за адресою реєстрації: АДРЕСА_1 .

Проте, до суду 10.03.2025 повернувся конверт з відправленням, згідно довідки "Укрпошти" від 08.03.2025 адресат відсутній за вказаною адресою".

У постанові Верховного Суду від 21.12.2022 у справі № 757/15603/19 наведено позицію, що у разі якщо судове рішення про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернено поштою у зв`язку з посиланням, зокрема на відсутність за вказаною адресою, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії, а повістка вважається врученою в день проставлення у поштовому повідомленні відповідної відмітки .

Отже вважається, що 08.03.2025 відповідач був повідомлений про розгляд справи №296/1640/25 судом 27.03.2025 о 10-00 годині.

Верховний Суд у постановах від 13 листопада 2020 року у справі № 359/5348/17 (провадження № 61-18620св19), від 08 грудня 2021 року у справі № 369/10161/19 (провадження № 61-3468св21) зазначив, що якщо сторони чи їх представники, чи інші учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторони чи її представника, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні

Суд вважає, що наявних у справі матеріалів у цій справі, достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, та не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті

Згідно ч. 5 ст. 259 та ч. 1 ст. 281 ЦПК України, не виходячи до нарадчої кімнати із занесенням до протоколу судового засідання, постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст. 280, 281 ЦПК України.

У зв`язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи в порядку спрощеного провадження, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, встановив наступні обставини та визначив відповідно до них правовідносини.

28.05.20254 ОСОБА_1 подав ТОВ «Споживчий центр» заявку кредитного договору № 28.05.2024-100002964 (кредитної лінії) (ОФЕРТУ), де вказав :

- сума кредиту складає 10000 грн;

- строк кредитування 98 днів, з дати його надання;

- дата повернення кредиту - 02.09.2024;

- процентна ставка 1 % за один день користування Кредитом (фіксована незмінювана процентна ставка);

- комісія - 2000,00 грн , 20% від кредиту, що нараховується та обліковується в день видачі кредиту;

- неустойка 100,00 грн що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання зобов6язання;

Реквізити платіжної карти: 4441-11хх-хххх-4868;

Зявка підписана електронним підписом позичальника- одноразовим ідентифікатором для підписання кредитного договору Е587 (25-26)

28.05.2024 року ТОВ «Споживчий центр» приняло пропозицію ОСОБА_1 (АКЦЕПТ) таким чином сторони уклали кредитний договір ) № 28.05.2024-100002964 (а.с. 19-29).

Паспорт споживчого кредитування містить аналогічні умови (а.с.31) та він підписаний електронним підписом позичальника- одноразовим ідентифікатором для підписання кредитного договору А587

28.05.2024 року позивач видав відповідачу кредит у розмірі 10000 грн, що підтверджується квитанцією № від 28.05.2024, чим виконав свої зобов`язання своєчасно та в повному обсязі (а.с. 18).

Відповідно до довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором № 28.05.2024-100002964 від 28.05.2024, за ОСОБА_1 рахується заборгованість в розмірі, що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 7937,08 грн. та по процентам в розмірі 4472,52 грн. та неустойка 4200,00 грн. (а.с. 14).

Таким чином між сторонами виникли зобов`язальні, цивільно-правові правовідносини у сфері кредитування, що регулюються нормами ЦК України

Вирішуючи спір по суті суд виходить з наступного.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК).

Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (частини друга, четверта статті 77 ЦПК України).

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК).

Згідно з ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

В силу ч. 1 ст. 1048 цього ж Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

За приписами ч.1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори).

За змістом ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст. 626 ЦК України).

В силу ч.1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19.

Відповідно до ч.1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 вказаного Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Без проходження реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора, без здійснення входу відповідача на веб-сайт за допомогою логіна і пароля особистого кабінету укладання договору між сторонами є технічно неможливим. Належних і документальних доказів на спростування тверджень позивача щодо наявності на договорі електронного цифрового підпису одноразового ідентифікатора відповідачем не надано (постанова Верховного Суду від 09.09.2020 (справа №732/670/19), від 12.01.2021 (справа №524/5556/19), від 31.08.2022 (справа №280/4456/20), від 09.02.2023 (справа №640/7029/19)).

28.05.20254 ОСОБА_1 подав ТОВ «Споживчий центр» заявку кредитного договору № 28.05.2024-100002964 (кредитної лінії) (ОФЕРТУ), де вказав :

- сума кредиту складає 10000 грн;

- строк кредитування 98 днів, з дати його надання;

- дата повернення кредиту - 02.09.2024;

- процентна ставка 1 % за один день користування Кредитом (фіксована незмінювана процентна ставка);

- комісія - 2000,00 грн , 20% від кредиту, що нараховується та обліковується в день видачі кредиту;

- неустойка 100,00 грн що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання зобов6язання;

Реквізити платіжної карти: 4441-11хх-хххх-4868;

Зявка підписана електронним підписом позичальника- одноразовим ідентифікатором для підписання кредитного договору Е587 (25-26)

28.05.2024 року ТОВ «Споживчий центр» приняло пропозицію ОСОБА_1 (АКЦЕПТ) таким чином сторони уклали кредитний договір ) № 28.05.2024-100002964 (а.с. 19-29).

Паспорт споживчого кредитування містить аналогічні умови (а.с.31) та він підписаний електронним підписом позичальника- одноразовим ідентифікатором для підписання кредитного договору А587

28.05.2024 року позивач видав відповідачу кредит у розмірі 10000 грн, що підтверджується квитанцією № від 28.05.2024, чим виконав свої зобов`язання своєчасно та в повному обсязі (а.с. 18).

Статтею 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.

З врахуванням встановлених судом обставин справи та досліджених доказів, суд вважає доведеним факт укладення вищевказаного договору про надання кредиту між сторонами.

За приписами статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010 зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Матеріали справи не містять та відповідачем не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності договору про надання кредиту. Зазначений договір недійсним не визнано.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч. 1 ст. 599 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором № 28.05.2024-100002964 від 28.05.2024, за ОСОБА_1 рахується заборгованість в розмірі, що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 7937,08 грн. та по процентам в розмірі 4472,52 грн. та неустойка 4200,00 грн. (а.с. 14).

Розрахунок заборгованості за тілом кредиту та відсотками суд вважає правильним відтак в цій частині позовні вимоги слід задовільнити.

Щодо пені.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15 березня 2022 року №2120-IX (набрав чинності 17.03.2022) розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнено пунктом 18 такого змісту: "18. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно після 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем)".

Отже в частині стягнення пені вимоги задоволенню не підлягають оскільки вони нараховані після 24.02.2022.

Щодо судових витрат.

Згідно з п. 6 ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні до суду позивач сплатив згідно з платіжною інструкцією № СЦ00004036. від 11.02.2025 - 2422,40 грн, які зараховано до спеціального фонду державного бюджету України, оскільки позов задоволено частково то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню -1809,86 грн ( 12409,60 грн :16609,60 грн х 2422,40 грн=1809,86 грн.)

Керуючись ст. 12-13,76-81,89, 247,258,263-265,274-275,279,354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» - Шабатин Наталії Анатоліївни до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ), на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (, адреса місцезнаходження: м. Київ, вул. Саксаганського, 133-А, МФО 305299, р/р НОМЕР_2 ) заборгованість за кредитним договором № 28/05/2024-100002964 від 28.05.2024 в розмірі 12409 (дванадцять тисяч чотириста дев`ять) гривень 60 копійок, яка складається з заборгованості:

- по тілу кредиту в сумі 7937 (сім тисяч дев`ятсот тридцять сім) гривень 08 копійок;

- по процентам в сумі 4472 (чотири тисячі чотириста сімдесят дві) гривні 52 копійки.

В задоволенні інших вимог відмовити .

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ), на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (, адреса місцезнаходження: м. Київ, вул. Саксаганського, 133-А, МФО 305299, р/р НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 1809 (одну тисячу вісімсот дев`ять) гривень 60 копійок.

Заочне рішення може бути оскаржено відповідачем шляхом подання до Корольовського районного суду м.Житомира заяви про перегляд заочного рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м.Житомира протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подана заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення складено та підписано 27 березня 2025 року

Cуддя В. М. Шкиря