Справа № 463/7835/24 Головуючий у 1 інстанції: Грицко Р. Р.
Провадження № 22-ц/811/249/25 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2025 року м.Львів

Справа № 463/7835/24

Провадження № 22-ц/811/249/25

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Приколоти Т.І.,

суддів : Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.,

секретар Іванова О.О.

з участю: ОСОБА_1

розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Личаківського районного суду міста Львова, ухвалене у м. Львові 19 грудня 2024 року у складі судді Грицка Р.Р. у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення аліментів,-

встановив:

20 серпня 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який продовжує навчання, у розмірі вартості оплатного навчання у Львівському державному університеті фізичної культури імені Івана Боберського та у розмірі частини від всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 24 квітня 2022 року і до закінчення сином навчання. В обґрунтування позову посилається на те, що сторони з 16 березня 2002 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 4 березня 2021 року шлюб між ними розірвано. Вказує, що вони (сторони) є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Рішенням Личаківського районного суду м.Львова від 24 листопада 2021 року ухвалено стягувати з відповідача на її (позивача) користь аліменти на дітей у розмірі по 3 000 грн. на кожну дитину, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, які підлягають індексації, починаючи з 14 квітня 2021 року до досягнення найстаршою дитиною повнолітня та до зміни матеріального стану сторін. Зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 виповнилось 18 років і відповідно припинилось стягнення аліментів на нього. Однак, син з 30 вересня 2022 року зарахований на перший курс денної форми навчання Львівського державного університету фізичної культури імені Івана Боберського, передбачуваний термін закінчення навчання - 30 червня 2026 року. Навчання у навчальному закладі пов`язано із збільшенням матеріальних витрат, які вона (позивач) самостійно не в змозі забезпечити в повному обсязі, оскільки коштів, які вона заробляє, не вистачає на покриття потреб сім`ї. Стверджує, що відповідач не приймає участі в утриманні ОСОБА_3 , у неї ( ОСОБА_1 ) є потреба в отриманні аліментів на повнолітнього сина на період його навчання. Зазначає, що відповідач має змогу утримувати сина. Вважає, що розмір аліментів підлягає стягненню у частці від всіх доходів ОСОБА_2 . Просить позов задовольнити.

Рішенням Личаківського районного суду міста Львова від 19 грудня 2024 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Ухвалено стягувати із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який продовжує навчання, у розмірі частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 20 серпня 2024 року до досягнення ним двадцяти трьох років або припинення навчання. В інший частині позовних вимог відмовлено. Стягнуто із ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1 211,20 грн.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_1 . Вважає рішення незаконним та необґрунтованим, таким, що винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення про задоволення позову. Вказує, що відповідач продає об`єкти нерухомості, які є у його власності та має намір покинути територію України. Зазначає, що ОСОБА_3 з 1 вересня 2021 року до 28 вересня 2022 року навчався у Державному навчальному закладі «Львівське вище професійне училище дизайну та будівництва», здобув професію «Монтажник гіпсокартонних конструкцій», про що свідчить диплом НОМЕР_1 від 28 вересня 2022 року. Навчання у цьому закладі було безоплатне, однак син перебував на повному її (позивача) утриманні, відповідач не приймав участі в утриманні сина. ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_6 виповнилось 18 років. Зараз син навчається у Львівському державному університеті фізичної культури імені Івана Боберського (денна форма навчання), зарахований на перший курс з 30 вересня 2022 року. Передбачуваний термін закінчення навчання - 30 червня 2026 року. Згідно договору від 19 вересня 2022 року навчання сина є платним. Вона ( ОСОБА_1 ) оплачує вартість навчання, що стверджується договором та квитанціями про оплату. Відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1 , перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову.

Встановлено, що сторони з 16 березня 2002 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 4 березня 2021 року.

Сторони є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішенням Личаківського районного суду м.Львова 24 листопада 2021 року у справі № 463/4240/21 ухвалено стягувати із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на дітей щомісячно, у розмірі по 3000 грн. на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, які підлягають індексації, починаючи з 14 квітня 2021 року, до досягнення найстаршою дитиною повнолітня та до зміни матеріального стану сторін.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на момент звернення із цим позовом до суду досяг повноліття, що підтверджується свідоцтвом про народження Серії НОМЕР_2 від 12 травня 2004 року.

Згідно довідки голови ОСББ «АЛЬЯНС» № 15 від 17 вересня 2024 року ОСОБА_3 проживає разом з позивачем за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до договору про навчання у Львівському державному університеті фізичної культури імені Івана Боберського № 22078 від 19 вересня 2022 року та договору про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців від 6 жовтня 2022 року, ОСОБА_3 з 2022 року зарахований на денну форму навчання Львівського державного університету фізичної культури імені Івана Боберського, термін навчання - з 2022 року по 2026 рік, загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 68 600 грн., оплата здійснюється щосеместрово у безготівковій формі.

Згідно платіжних інструкцій за період навчання ОСОБА_3 з 2022 року по теперішній час оплату за навчання здійснює ОСОБА_1 .

Оскаржуване рішення суду першої інстанції мотивоване наступним.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із ст.51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у СК України.

Відповідно до ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві, покладається законом рівною мірою на обох батьків і такий обов`язок є безумовним. Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей.

Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц положення Конвенції про права дитини встановлюють, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (стаття 3). Ці положення Конвенції про права дитини узгоджуються з положеннями Конституції та законів України, тому її правові норми зобов`язані враховувати усі суди України, розглядаючи справи, які стосуються прав дітей.

Згідно зі ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Лише та обставина, що на батьків покладено обов`язок утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, сама по собі не може бути підставою для задоволення позовних вимог.

Згідно із ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав ; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

У цій постанові законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років із можливістю батьків надавати таку матеріальну допомогу.

У постанові Верховного Суду від 6 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17 зроблено висновок щодо застосування статті 199 СК України, який полягає в тому, що «обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину)».

Для вирішення питання щодо стягнення аліментів, суд має з`ясувати чи повнолітня дитина продовжує навчання, чи потребує вона матеріальної допомоги та чи може надавати таку матеріальну допомогу один з батьків, який не приймає участі в утриманні дитини.

Згідно із п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Справедливий судовий розгляд передбачає здійснення судочинства на засадах рівності та змагальності сторін.

Судом встановлено, що відповідач є особою працездатного віку. Відомості про матеріальне становище відповідача позивачем не подані.

Відповідачем не спростована неможливість сплачувати аліменти чи перебування на його утриманні інших осіб.

Наведені обставини свідчать про те, що ОСОБА_2 має можливість надавати матеріальну допомогу у виді аліментів повнолітньому сину, який навчється.

З урахування однакового обов`язку обох батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які потребують допомоги у зв`язку з навчанням, потреби ОСОБА_3 такої допомоги на весь період навчання, але не довше ніж до досягнення ним 23 років або припинення навчання, суд першої інстанції вірно погодився із запропонованим позивачем розміром стягуваних аліментів у виді частини від всіх видів заробітку (доходу) відповідача, що з урахування відсутності відомостей про його матеріальне становище, не буде становити для нього надмірного тягаря та буде співмірним з урахуванням мети аліментного зобов`язання.

Разом з тим, період, за який позивач просить стягувати аліменти, відповідними доказами не підтверджено з огляду на наступне.

Відповідно до ст.ст. 191, 201 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років.

ОСОБА_1 не надано суду доказів того, що вона вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача на повнолітнього сина, який продовжує навчання, у минулому, з моменту досягнення останнім повноліття ІНФОРМАЦІЯ_4 , але не змогла їх одержати у зв`язку з ухиленням відповідача від їх сплати.

Встановлено, що позивач звернулася до суду з позовом 20 серпня 2024 року, тому саме з цього часу з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на повнолітнього сина, який продовжує навчання.

Також позивач просила стягнути з відповідача аліменти на повнолітнього сина, який продовжує навчання у розмірі вартості оплатного навчання у Львівському державному університеті фізичної культури імені Івана Боберського.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Аліменти присуджуються судом на користь одного із батьків разово до досягнення дитиною повноліття.

Згідно із ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей (навчання), страждає на тяжку хворобу, тощо. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини будуть індивідуальними у кожному конкретному випадку.

Додаткові витрати не є аліментами на дитину. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові.

Вимога про стягнення з відповідача аліментів у розмірі вартості оплатного навчання у Львівському державному університеті фізичної культури імені Івана Боберського відноситься до додаткових витрат на утримання дитини, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей, навчання) та не можуть стягуватись в якості аліментів.

Згідно зі ст.1 Закону України «Про охорону дитинства» дитиною вважається особа віком до 18 років (повноліття).

Встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на момент звернення з цим позовом до суду, досяг повноліття, не вважається дитиною.

До спірних правовідносин не може застосовуватись ст.185 СК України.

Обов`язок утримувати дітей, в тому числі і повнолітніх, які продовжують навчання до досягнення ними двадцяти трьох років, виникає в обох батьків в рівній мірі.

Син сторін ОСОБА_3 досяг повноліття, навчається і потребує матеріальної допомоги. Відповідач є працездатним, доказів неможливості надавати матеріальну допомогу не надав.

З урахуванням встановленого, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання, та відмовив у задоволенні вимоги про стягнення плати за навчання як аліментів.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, які не спростовані доводами апеляційної скарги. Підстави для скасування оскаржуваного рішення не встановлені.

Керуючись: ст. 367, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст. 375, 381-384, 388-391 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Личаківського районного суду міста Львова від 19 грудня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту.

Повний текст судового рішення складено 18 березня 2024 року.

Головуючий -______________________Т. І. Приколота

Судді: ________________Ю.Р. Мікуш ___________________ Р.В. Савуляк