Справа № 157/1900/24 Головуючий у 1 інстанції: Ходачинський Р. О.
Провадження № 22-ц/802/365/25 Доповідач: Шевчук Л. Я.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді Шевчук Л. Я.,

суддів Киці С. І., Осіпука В. В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Волинській області, Державної казначейської служби України, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - поліцейський офіцер громади СП Камінь - Каширського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області Федорович Артур Олегович, про відшкодування моральної шкоди, за апеляційною скаргою відповідача Головного управління Національної поліції у Волинській області на рішення Камінь - Каширського районного суду Волинської області від 20 січня 2025 року,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2024 року ОСОБА_1 звернувся в суд із зазначеним позовом, який обґрунтував тим, що рішенням Камінь - Каширського районного суду Волинської області від 12 червня 2024 у справі № 157/590/24 його позов до поліцейського офіцера громади СП Камінь - Каширського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області Федоровича А. О., Головного управління Національної поліції у Волинській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задоволено, ухвалено скасувати постанову серії ГБВ № 445040 від 26 березня 2024 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за статтею 183 КУпАП у виді штрафу у розмірі 3 400 грн, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Позивач також зазначав, що вказані обставини, на його думку, є підставами для відшкодування йому моральної шкоди, оскільки закриття судом справи про адміністративне правопорушення через відсутність складу адміністративного правопорушення свідчить про те, що його притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно.

Покликаючись на зазначені обставини, позивач просив суд стягнути з Державної казначейської служби за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку в його користь моральну шкоду в розмірі 10 000 грн.

Рішенням Камінь - Каширського районного суду Волинської області від 20 січня 2025 року у цій справі позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Ухвалено стягнути з Державного бюджету України шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України в користь позивача ОСОБА_1 3 400,00 грн у відшкодування моральної шкоди.

Судовий збір компенсовано за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Не погоджуючись із ухваленим судовим рішенням, відповідач Головне управління Національної поліції у Волинській області подав апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача Державної казначейської служби України просила суд апеляційну скаргу відповідача Головного управління Національної поліції у Волинській області задовольнити, рішення Камінь - Каширського районного суду Волинської області від 20 січня 2025 року у цій справі скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Відповідно до статті 369 ЦПК України апеляційний суд розглянув цю справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Як передбачено частинами 4, 5 статті 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Датою ухвалення постанови у цій справі є 27 березня 2025 року - дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи та вивчивши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу відповідача Головного управління Національної поліції у Волинській області слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з таких підстав.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції дійшов висновку, що внаслідок незаконного притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності при здійсненні ним своїх повноважень, йому було завдано моральну шкоду, яка відповідно до статті 1174 ЦК України відшкодовується державою незалежно від вини цієї особи.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають встановленим обставинам справи і зроблені з дотриманням вимог закону.

Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з частиною 1 статті 10, частиною 3 статті 12, частиною 1 статті 13 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За матеріалами справи судом встановлено, що на підставі постанови поліцейського офіцера громади СП Камінь - Каширського РВП ГУНП у Волинській області Федоровича А. О. від 15 лютого 2024 серії ГБВ № 445033 позивача ОСОБА_2 було притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 183 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 3 400,00 грн. Не погодившись із цією постановою, ОСОБА_2 оскаржив її у судовому порядку.

Рішенням Камінь - Каширського районного суду Волинської області від 28 лютого 2024 року у справі № 157/281/24 зазначену постанову скасовано, а справу про адміністративне правопорушення надіслано до Камінь - Каширського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області на новий розгляд (а. с. 7-10).

За результатами нового розгляду поліцейським офіцером громади СП Камінь - Каширського РВП ГУНП у Волинській області Федоровичем А. О. 26 березня 2024 року винесено нову постанову серії ГБВ № 445040 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за статтею 183 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3 400 грн. Позивач не погодився з цією постановою та оскаржив її в судовому порядку.

Рішенням Камінь - Каширського районного суду Волинської області від 12 червня 2024 у справі № 157/590/24 зазначену постанову скасовано, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито. У мотивувальній частині рішення судом зазначено, що відповідачі не довели правомірність оскаржуваної постанови, наявність у діях позивача ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 183 КУпАП, а тому постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та застосування до нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3 400 грн скасовано, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито (а. с. 11-13).

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 55 Конституції України закріплено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Частиною 1 статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини 1, пункту 9 та абзацу 2 частини 2 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування моральної (немайнової шкоди). Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Частиною 1 статті 23 ЦК України передбачено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

У пунктах 2, 4 частини 2 статті 23 ЦК України визначено, що моральна шкода полягає, зокрема: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Загальні конституційні засади відносин між державою та громадянином, зокрема щодо відповідальності держави, закріплено в конституційні та цивільно-правові норми: стаття 56 Конституції України; статті 1173-1176 ЦК України, Закон України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

Згідно зі статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема, органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною 1 статті 1176 ЦК України, а саме: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування частини 1 статті 1176 ЦК України в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).

Пунктом 2 частини 1 статті 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» (далі - Закон) визначено, що відшкодуванню підлягає шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 2 Закону передбачено, що право на відшкодування шкоди у розмірах і у порядку, передбачених цим Законом, виникає, зокрема, у випадку закриття справи про адміністративне правопорушення.

Тобто, здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали таке провадження (складання протоколу, отримання пояснень та інше).

Такий правовий висновок викладений у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 569/1799/16-ц (провадження № 61-19000сво18).

У постанові Верховного Суду від 05 лютого 2020 року у справі № 640/16169/17 (провадження № 61-15393св18) зазначено, що здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складання протоколу, затримання особи, отримання пояснень та інше). Відшкодування моральної шкоди провадиться незалежно від того, чи застосувались з боку держави будь-які заходи примусу, чи були понесені особою витрати на погашення штрафу, накладеного судом.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що підставою для відшкодування позивачу моральної шкоди у цій справі є незаконне притягнення позивача до адміністративної відповідальності, скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності та закриття провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Також судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є депутатом Сошичненської сільської ради Камінь - Каширського району Волинської області, тобто обраний для виконання обов`язків як представник місцевої громади. Притягнення його до відповідальності відбулось саме під час безпосереднього виконання ним своїх обов`язків, а саме участі у зборах громади. Сам факт притягнення до відповідальності під час виконання публічних повноважень може бути достатньою підставою для приниженні честі та гідності особи, а також її ділової репутації. Позивачу довелось доводити правомірність своїх дій шляхом оскарження у судовому порядку постанов про притягнення до відповідальності. Остаточним рішенням суду встановлено факт відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що внаслідок незаконного притягнення позивача до адміністративної відповідальності під час здійснення ним своїх повноважень як представника громади ОСОБА_1 завдано моральну шкоду, яка відповідно до статті 1174 ЦК України відшкодовується державою незалежно від вини цієї особи.

Відшкодування моральної шкоди провадиться незалежно від того, чи застосувалися з боку держави будь-які заходи примусу, чи були понесені особою витрати на погашення штрафу, накладеного судом.

Отже, закриття справи про адміністративне правопорушення дає підстави для відшкодування моральної шкоди відповідно до частини 1 статті 1176 ЦК України та статті 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» і не є у залежності від того, чи застосувалися з боку держави будь-які заходи примусу та, чи понесені особою витрати на погашення штрафу, накладеного судом.

Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного та психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру (частини 5, 6 статті 4 Закону).

Відповідно до статті 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд має керуватися принципами поміркованості, розумності, справедливості, тобто розмір відшкодування шкоди у цьому випадку має бути не більш, аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення.

При визначенні розміру моральної шкоди судом першої інстанції враховано обставини незаконного притягнення позивача до адміністративної відповідальності, що відбулось під час його безпосереднього здійснення повноважень як представника громади, а також тривалість відстоювання своєї позиції шляхом участі у судових процесах у двох справах, затрачений ним час на відновлення його порушеного права, що в сукупності призвело до порушення нормальних життєвих зв`язків, а також і відновлення порушених прав позивача самим фактом скасування постанови суду про визнання його винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення. Суд при цьому виходив із засад розумності, виваженості, справедливості і добросовісності.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 листопада 2021 року у справі № 346/5428/17 (провадження № 61-8102св21), постанові колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 30 вересня 2022 року у справі № 753/4724/21, провадження № 61-947св22 зазначено, що кошти державного бюджету належать на праві власності державі. Отже, боржником у зобов`язанні зі сплати коштів державного бюджету є держава Україна як учасник цивільних відносин (частина друга статті 2 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 170 ЦК України держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом. Резолютивні частини рішень не повинні містити відомостей про суб`єкта його виконання, номери та види рахунків, з яких буде здійснено безспірне списання. Тобто кошти на відшкодування шкоди державою підлягають стягненню з Державного бюджету України. У таких справах резолютивна частина судового рішення не повинна містити відомостей про суб`єкта його виконання, номери та види рахунків, з яких буде здійснено стягнення коштів. Проте суди на це уваги не звернули та зробили помилковий висновок про стягнення коштів на відшкодування моральної шкоди безпосередньо з Державної казначейської служби України шляхом їх списання з єдиного казначейського рахунку.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову та стягнення з Державного бюджету України, шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України в користь позивача ОСОБА_1 3 400 грн у відшкодування моральної шкоди.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не впливають на правильність рішення суду першої інстанції.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного суд апеляційної інстанції доходить висновку, що рішення суду першої інстанції постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування чи зміни колегія суддів не вбачає.

Керуючись статтями 367, 368, 369, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу відповідача Головного управління Національної поліції у Волинській області залишити без задоволення.

Рішення Камінь - Каширського районного суду Волинської області від 20 січня 2025 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у пункті 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді