РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2025 рокуселище Петрове Справа № 941/57/25
Провадження № 2/941/166/25

Петрівський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді - Шаєнко Ю. В.

при секретарі Фатьяновій А.І.

розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні в смт.Петрове Кіровоградської області справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася з позовом до суду та просить визнати дійсним договір поділу майна від 11.06.2004 року, укладений між сторонами, та визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_1 .

Представник позивача ОСОБА_3 подав до суду заяву, в якій підтримує позов, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, і просить справу розглянути без його участі та участі позивача.

Відповідач подав до суду заяву, в якій просить справу слухати без його участі, позовні вимоги визнає повністю.

Ухвалою судді Петрівського районного суду Кіровоградської області від 03 лютого 2025 року вирішено розглядати справу у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження та надано відповідачу строк для подання відзиву терміном 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. На виконання вимог ст.178 ЦПК України відповідач у встановлений судом строк відзиву не надав. Враховуючи те, що позивач позовні вимоги підтримує, а відповідач їх визнає повністю, суд приходить до висновку про можливість ухвалення рішення у підготовчому судовому засіданні за наявними матеріалами, в порядку ст.ст.200, 206 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню зі слідуючих підстав.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

В судовому засіданні встановлено, що з 23.08.1980 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 , виданим Чечеліївською сільською радою Петрівського району Кіровоградської області 23.08.1980 року(а.с.13).

Перебуваючи у шлюбі сторони набули у власність житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу, посвідченого 18 червня 1992 року секретарем виконавчого комітету Іванівської сільської ради народних депутатів Петрівського району Кіровоградської області Ляліною Тетяною Федорівною, зареєстрованого у реєстрі за №17(а.с.16-17). Вищевказаний житловий будинок з надвірними будівлями зареєстрований 16 жовтня 1992 року в Петрівській дільниці Олександрійського міжміського бюро технічної інвентаризації в реєстрі за номером 10/1. При оформленні договору купівлі-продажу правовстановлюючі документи на житловий будинок були оформлені на відповідача.

Перебуваючи у шлюбі, крім житлового будинку позивач та відповідач набули і інше майно, а саме: два легкові автомобілі ВАЗ 21013 та ВАЗ 2101, меблі, циркулярку, ДКУ, та інше майно.

Згідно рішення Петрівського районного суду Кіровоградської області від 24 травня 2004 року у цивільній справі №2-327/2004 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано(а.с.14). Факт розірвання шлюбу також підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 , виданим 02 жовтня 2024 року Олександрійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Олександрійському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції(м.Одеса)(а.с.15).

Після розірвання шлюбу відповідач 11.06.2004 року переїхав на постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , а позивач залишилася проживати за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою Петрівської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області №12-20/54/2, виданою 23.10.2024 року(а.с.23).

Сторони після розірвання шлюбу добровільно поділили належне їм майно набуте в шлюбі, про що 11.06.2004 року був укладений письмовий договір в простій формі у вигляді власноручної розписки ОСОБА_2 , в якій він зазначив: «Я, ОСОБА_2 , відмовляюся від хати і двора, який знаходиться по АДРЕСА_1 . Я забираю дві машини, м`який куточок, циркулярку, ДКУ, тумбочку, 2 стола, йомкостя, желізо, дрова, БУ доски. За це я взяв 2 тисячі 200 гривень. Від всього іншого я відмовляюся»(а.с.24). Розписка містить дату: 11.06.2004 року, підпис ОСОБА_2 , а також наступний надпис: Відмову я написав в присутності голови сільради ОСОБА_4 і депутата сільської ради ОСОБА_5 », печатку Іванівської сільської ради Петрівського району Кіровоградської області та підписи ОСОБА_4 і ОСОБА_5 . Відповідно до вказаної розписки відповідач підтвердив факт поділу набутого сторонами майна за час перебування в шлюбі. Крім зазначеного, відповідач 11.06.2004 року передав позивачці оригінал договору купівлі продажу житлового будинку від 18 червня 1992 року, та оригінал технічного паспорта на житловий будинок, складеного Петрівською дільницею Олександрійського міжміського бюро технічної інвентаризації Кіровоградської області від 11.05.1992 року(а.с.16-21).

Маючи у своєму розпорядженні з 2004 року житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , договір купівлі-продажу будинку, технічний паспорт на будинок та договір поділу майна набутого у шлюбі у вигляді розписки ОСОБА_2 , враховуючи те, що договір купівлі-продажу та договір поділу майна посвідчено печаткою Іванівської сільської ради Петрівського району Кіровоградської області, позивач вважала, що вона має всі необхідні документи для підтвердження права власності на вищевказане домоволодіння. Однак, на початку жовтня 2024 року, відповідач звернувся до позивачки з вимогою про виплату коштів на його утримання, мотивуючи тим, що оскільки правовстановлюючі документи на житловий будинок оформлено на нього, то будинок належить йому, і він має право виселить позивачку з будинку. Зазначені погрози зумовили позивачку звернутися до юристів з питанням оформлення будинку на її ім`я відповідно до наявних у неї документів, та отримала роз`яснення щодо необхідності звернутися до нотаріуса разом з відповідачем для вирішення даного питання, але відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення договору поділу майна, що зумовило позивачку звернутися до суду для захисту своїх прав.

Відповідно до положень ч.1 ст.60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Згідно ст.63 Сімейного кодексу України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до вимог ч.1 ст.70 Сімейного кодексу України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

У відповідності зі ст.71 Сімейного кодексу України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом.

Згідно зі ст.368 ЦК України майно набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом, у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється, договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з пунктом першим частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

За змістом частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не забороняються законом, зокрема із правочинів.

У відповідності зі ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду.

Сторонами за договором поділу від 11.06.2004 року було здійснено повне виконання усіх істотних умов, а саме: позивач ОСОБА_1 передала, а відповідач ОСОБА_2 отримав у свою власність майно спільної сумісної власності: два легкові автомобілі ВАЗ 21013 та ВАЗ 2101, м`який куточок, циркулярку, ДКУ, тумбочку, 2 стола, йомкостя, желізо, дрова, БУ доски, та кошти в розмірі 2200 гривень. Відповідач, в свою чергу, відмовився від своєї частки на житловий будинок, чим фактично передав її у власність позивачки, та передав їй документи, що підтверджують право власності на житловий будинок. Після укладення та виконання договору позивач постійно користувалася та утримувала житловий будинок в повному обсязі, а відповідач до жовтня 2024 року не мав будь-яких претензій щодо нього.

У відповідності з ч.2 ст.220 ЦК України, якщо сторони домовилися про всі істотні умови договору, що підтверджуються письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна зі сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.

Відповідно до ст.334 ЦК України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішення суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Відповідно до статті 1 протоколу 1 Європейської Конвенції з прав людини кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном. Поняття "майна" включає в себе в тому числі і будинок (рішення ЄСПЛ від 23.09.1982 року у справі "Спорронг і Льоннрот проти Швеції").

На підставі вищевикладеного, беручи до уваги, що сторонами були виконані усі істотні умови договору поділу майна спільної сумісної власності, відбулося передання майна та його оплата, житловий будинок з надвірними будівлями було набуто позивачкою правомірно, беручи до уваги, що відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення договору, а також враховуючи, що позивачка має непорушне право на мирне володіння своїм майном, суд вважає, що позов слід задовольнити, визнавши договір поділу майна, набутого подружжям за час шлюбу, дійсним та визнати за позивачкою право власності на житловий будинок з надвірними будівлями.

На підставі ч.2 ст.220, ст.ст.328, 334, 368, 372, 626, 627, 628 ЦК України, ст.ст.60, 63, 70, 71 Сімейного кодексу України та керуючись ст.ст.258, 259, 264, 265, 273ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати дійсним договір поділу майна, набутого подружжям за час шлюбу, укладений 11 червня 2004 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 , право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та господарськими спорудами, розташований по АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене до Кропивницького апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду.

Суддя (підпис) Ю. В. Шаєнко