Справа № 405/7066/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

заочне

21 березня 2025 року м. Кропивницький

Ленінський районний суд міста Кіровограда у складі:

головуючого судді Драного В.В.

при секретарі Дятел О.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з викликом (повідомленням) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Санфорд Капітал» звернулося до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 14.09.2016 року в сумі 36 438,68 грн. та судових витрат. В обґрунтування зазначив, що 14.09.2016 року АТ «Ідея Банк» та відповідач уклали угоду № С01.203.74926 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки. Позичальник власним підписом під текстом угоди підтвердила ознайомлення з тарифами банку та згоду з ними. Банк відкрив відповідачу поточний рахунок у гривні, та надав кредит шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії по рахунку на таких умовах: максимальний ліміт кредитної лінії 200 000,00 грн.; доступний ліміт на момент укладення коди 8200,00 грн.; процентна ставка за користування кредитними коштами 42.00% річних. Банк свої зобов`язання перед клієнтом виконав у повному обсязі, однак відповідач зобов`язання щодо повернення заборгованості та сплати відсотків за користування кредитною лінією належним чином не виконувала внаслідок чого утворилась заборгованість на загальну суму 36 438,68 грн. 16.11.2023 АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК «Сонаті» укладено договір факторингу №16/11-23, за яким до ТОВ «ФК «Сонаті» перейшло право вимоги до боржників, серед яких і право вимоги до ОСОБА_1 за угодою № С01.203.74926 від 14.09.2016 року. Відповідно до умов договору факторингу, фактор може відступати будь-які права та зобов`язання третім особам і отже користуючись даним правом ТОВ «ФК «Сонаті» 29.12.2023 укладає договір факторингу №29/12-23 з ТОВ «Санфорд Капітал» за яким відступає право вимоги на користь останнього. Згідно витягу з друкованого реєстру боржників № 2 до договору факторингу №29/12-23 від 29.12.2023 ТОВ «Санфорд Капітал» набув право вимоги відносно ОСОБА_1 за угодою № С01.203.74926 від 14.09.2016 року. Зважаючи на те, що відповідачем останній платіж було здійснено 10.07.2019 року, а також на даний час відповідач продовжує не виконувати свої зобов`язання щодо погашення заборгованості, позивач змушений звернутись до суду.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за вищевказаною угодою в сумі 36 438,68 грн., з яких: 11 925,15 грн. основний борг, 16 721,98 грн. нараховані відсотки; інфляційні втрати в сумі 5 542,95 грн.; три проценти річних в сумі 2 248,60 грн., та судові витрати, які складаються з судового збору, та витрат, пов`язаних з оплатою на правничу допомогу в розмірі 5200 грн.

В позовній заяві заявлено клопотання про розгляд справи без участі представника позивача, та можливості заочного розгляду справи.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 21.10.2024 року прийнято позовну заяву, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з викликом (повідомленням) сторін, призначено судове засідання для розгляду справи по суті.

Відповідач у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась відповідно до вимог ст. ст. 128-131 ЦПК України.

Згідно ч.1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до ст. 280 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 14.09.2016 року між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 було укладено угоду № С01.203.74926, відповідно до умов якої банк надає клієнту кредит шляхом встановлення кредитної лінії по поточному рахунку на наступних умовах: максимальний ліміт кредитної лінії встановлюється у розмірі 200 000,00 грн; ліміт кредитної лінії доступний клієнту на момент укладення угоди становить - 8200,00 грн; процентна ставка за користування коштами кредитної лінії становить - 42% річних (а.с. 78-79). Угода укладена в письмовій формі, підписана сторонами.

Крім того відповідач у день укладення угоди особисто підписала довідку -повідомлення про ознайомлення з детальним описом сукупної вартості кредиту та реальної процентної ставки, що становить: сума кредиту становить 8200,00 грн., сума щомісячного платежу- 1035,00 грн., орієнтовна реальна процентна ставка річних-51,109%, погашення основної суми кредиту здійснюється щомісячно, термін користування кредитом-12 місяців (а.с.83).

З виписки по рахунку ОСОБА_1 за період з 14.09.2016 по 16.11.2023 рік вбачається, що боржник отримувала кредитні кошти та частково погашала наявну заборгованість, однак остання дата погашення заборгованості була здійснена 10.07.2019 року та більше зарахувань не було здійснено (а.с. 141-165).

Відповідно до наданої довідки-розрахунку заборгованості за кредитом, станом на 16.11.2023 року у ОСОБА_1 наявна заборгованість за договором № С01.203.74926 від 14.09.2016 року, в розмірі 28 647,13 грн., з яких: 11 925,15 грн. основний борг, 16 721,98 грн. нараховані відсотки; заборгованості за нарахованими та несплаченими комісіями - 0 грн (а.с. 37).

Згідно ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.ст. 628, 629 ЦК України).

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За правилом ч.1 ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.

Відповідно до положень ч.ч.1, 3 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.

Згідно з ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Частиною 1 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 49 Закону України «Про банки і банківську діяльність» надання безпроцентних кредитів забороняється, за винятком передбачених законом випадків.

Відповідано до ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

16.11.2023 між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК «Сонаті» було укладено договір факторингу № 16/11-23, відповідно до умов якого АТ «Ідея Банк» відступило на користь ТОВ «ФК «Сонаті» право вимоги до боржників за кредитними договорами (а.с. 97-103).

Згідно друкованого реєстру боржників як невід`ємної частини до договору факторингу № 16/11-23 від 16.11.2023 вбачається, що ТОВ «ФК «Сонаті» набуло права грошової вимоги до боржників, в тому числі по договору № С01.203.74926 від 14.09.2016 року (а.с. 38-40).

Пунктом 5.4. договору факторингу №16/11-23 передбачено, що фактор може відступити або передати всі або будь-які права та/або зобов`язання за цим договором третім особам, які згідно з законодавством мають на це право.

ТОВ «ФК «Сонаті» 29.12.2023 року уклало з ТОВ «Санфорд Капітал» договір факторингу №29/12-23 (а.с.104-116), згідно якого клієнт відступає фактору, а фактор приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату та на умовах, визначених цим договором.

З витягу з друкованого реєстру боржників № 1 до вказаного договору факторингу вбачається, що ТОВ «Санфорд Капітал» набуло права грошової вимоги по договору № С01.203.74926 від 14.09.2016 року в сумі 28 647,13 грн. (а.с. 96).

Подаючи позовну заяву до суду позивач зазначає, що всі нарахування, що відбулись до дати отримання ТОВ «Санфорд Капітал» права грошової вимоги здійснювались безпосередньо АТ «Ідея Банк», а ТОВ «Санфорд Капітал» та ТОВ «ФК «Сонаті» в свою чергу, жодних додаткових нарахувань не здійснювали, а також умови кредитного договру в односторонньому порядку не змінювали.

Згідно ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач не надав своєчасно кредитодавцю, а потім новому кредитору грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками.

Таким чином, в порушення умов кредитного договору, а також вимог ст. 509, 526, 1054 ЦК України відповідач зобов`язання за вказаним вище договором не виконала.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним договором.

Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ст. 625 ЦК України).

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

А відтак, суд, вважає за необхідне стягнути з відповідача індекс інфляції в розмірі 5 542,95 грн. та суму 3 % річних в розмірі 2 248,60 грн. нарахованих із суми простроченої заборгованості за весь період її виникнення, що підтверджено наданим розрахунком (а.с.48-50).

Відповідно ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивачем доведена обставина порушення відповідачем передбаченого договором обов`язку погашення заборгованості, внаслідок чого у позивача виникло право вимагати повернення позики, сплати відсотків, інфляційних та штрафних санкцій, у зв`язку з чим заборгованість в сумі 36 438,68 грн., з яких: 11 925,15 грн. основний борг, 16 721,98 грн. нараховані відсотки; інфляційні втрати в сумі 5 542,95 грн.; три проценти річних в сумі 2 248,60 грн., підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

За ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3ст. 137 ЦПК України).

Як вбачається з матеріалів справи, 01.04.2024 між позивачем та адвокатським об`єднанням «Альянс ДЛС» укладено Договір про надання правової допомоги № 1/04 (а.с. 14-21).

Відповідно до акту приймання - передачі послуг з правничої допомоги від 12.08.2024 до вище вказаного договору, позивач отримав від адвоката Маслюженка М.П. наступні послуги: проведення юридичного та фінансового аналізу боржника вартістю- 1200,00 грн; складання, підписання та подання до суду позовної заяви про стягнення заборгованості з боржника ОСОБА_1 вартістю - 4000,00 грн; загальна вартість наданих адвокатом послуг складає - 5200,00 грн.(а.с. 46).

Судом відзначається, що розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, у тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При цьому, аналізуючи розмір гонорару адвоката на дотримання вимог співмірності, суд, з урахуванням складності справи, ціни позову, обсягу виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), враховуючи, що адвокатом фактично було надано правову допомогу, складено позовну заяву та зібрано необхідні документи, суд вважає, що розмір гонорару в 5200,00 грн. є не обґрунтованим та завищеним.

Так справа відноситься до категорії не складних справ, розгляд проводився в спрощеному провадженні, спір який виник між сторонами у справі відноситься до категорії спорів, які виникають у зв`язку із стягненням заборгованості за порушення грошового зобов`язання, матеріали справи не містять великої кількості документів на дослідження, збирання б яких адвокат витратив значний час. Даний спір є незначної складності, у спорах такого характеру судова практика є сталою, великої кількості законів та підзаконних актів, які підлягають застосуванню, спірні правовідносини не передбачають.

Зокрема, відповідно до Постанови Верховного Суду від 30.09.2020 по справі №201/14495/16-ц суд вправі самостійно зменшувати розмір відшкодування витрат на правову допомогу.

За таких обставин, з огляду на співмірність та розумність розміру судових витрат, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, суд дійшов висновку про часткове задоволення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4000,00 грн.

Крім цього, відповідно вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2422,40 грн. на користь позивача

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 280 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал», (49005, м. Дніпро, вул. Сімферопольська, 21, 5-й поверх, приміщення 68,69) заборгованість за договором № С01.203.74926 від 14.09.2016 року в сумі 36 438 (тридцять шість тисяч чотириста тридцять вісім) грн. 68 коп. а також судовий збір в сумі 2422,40 грн. та судові витрати на оплату професійної правничої допомоги в сумі 4000,00 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення, або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

В порядку статті 289 ЦПК України заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Ленінського районного суду

м. Кіровограда В.В. Драний