Номер провадження: 22-ц/813/1160/25
Головуючий у першій інстанції Огренич І. В.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.03.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Вадовської Л.М.,

Таварткіладзе О.М.,

за участю секретаря Козлової В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у відсутність учасників справи, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 22.06.2023 року про відмову у задоволенні заяви про перегляд рішення Київського районного суду м. Одеси від 29.11.2021 року за нововиявленими обставинами, постановлену під головуванням судді Огренич І.В., у цивільній справі за позовом Одеської міської ради до ОСОБА_1 , третя особа: державний реєстратор Холоднобалківської сільської ради Біляївського району Одеської області Мерзлікін Денис Володимирович, про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки та приведення об`єкту до попереднього стану,

встановив:

Рішенням Київського районного суду м.Одеси від 29.11.2021 року були задоволені позовні вимоги Одеської міської ради (далі ОМР) до ОСОБА_1 , третя особа: державний реєстратор Холоднобалківської сільської ради Біляївського району Одеської області Мерзлікін Д.В., про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки та приведення об`єкту до попереднього стану.

02.06.2023 року ОСОБА_1 звернувся із заявою про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами, посилаючись на те, що в матеріалах справи міститься лист інженера з інвентаризації нерухомого майна ОСОБА_2 , який надійшов на адресу Київського районного суду м. Одеси від 31.12.2021 року за вх. № 72320 (а.с.205) та про існування якого йому не було відомо.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 22.06.2023 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 було відмовлено (т.2, а.с.107-108).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування ухвали Київського районного суду м. Одеси від 22.06.2023 року та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального справа (т.3, а.с.83-86).

Вирішуючи питання про слухання справи у відкритому судовому засіданні, у відсутність учасників справи, колегія суддів виходить із того, що всі учасники справи належним чином були повідомлені про час і місце судового засідання (т.4, а.с.14-18).

У зв`язку з цим, колегія суддів зазначає, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі Конвенція), кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) від 08.11.2005р. у справі «Смірнова проти України»).

При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, ЄСПЛ в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції.

Також слід зазначити, що відповідно до ст. 10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» у період воєнного стану не можуть бути припинені повноваження Президента України, Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, а також судів, органів прокуратури України, органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, та органів, підрозділи яких здійснюють контррозвідувальну діяльність. Згідно зі ст. 12-2 вказаного Закону в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені. Згідно зі ст. 26 вказаного Закону правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами. На цій території діють суди, створені відповідно до Конституції України. Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється. Явка сторони до суду апеляційної інстанції не є обов`язковою, а тому перешкоди для розгляду справи в даному випадку відсутні.

На підставі викладеного, а також враховуючи, що в своїх рішеннях ЄСПЛ наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, колегія суддів вирішила слухати справу на підставі наявних у справі доказів, у відсутність учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, суд першої інстанції виходив із того, що наведені в заяві обставини не мають істотного значення для справи (т.2, а.с.107-108).

Однак, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи наступного.

Згідно ч. 1 ст. 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

У п. 2 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 30.03.2012 року «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами» зазначено, що відповідно до ч. 1 ст. 361 ЦПК (по діючому ЦПК ст. 423) у зв`язку з нововиявленими обставинами можуть бути переглянуті рішення або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, а також судовий наказ.

У зв`язку із цим такому перегляду підлягають рішення суду першої інстанції (у тому числі заочне або додаткове рішення), ухвалене за будь-яким видом судового провадження, що набрало законної сили, а також рішення суду апеляційної чи касаційної інстанції, якими рішення було змінено або ухвалено нове рішення.

Так, як вбачається з матеріалів справи, рішенням Київського районного суду м. Одеси від 29.11.2021 року позовні вимоги ОМР були задоволені (т.1, а.с.195-198).

Із заявою про перегляд вказаного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами ОСОБА_1 звернувся до суду 20.05.2023 року, та надійшла вона до суду 02.06.2023 року (т.2, а.с.97-101).

Проте, як вбачається із матеріалів справи, ще 06.01.2022 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на рішення Київського районного суду м. Одеси від 29.11.2021 року (т.1, а.с.208-211).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 14.02.2022 року у справі було відкрито апеляційне провадження (т.1, а.с.228).

Тобто, станом на день постановлення оскаржуваної ухвали - 22.06.2023 року, рішення Київського районного суду м. Одеси від 29.11.2021 року не набрало законної сили.

Крім того, в мотивувальній частині оскаржуваної ухвали, суд першої інстанції зазначив, що оскільки рішення суду від 29.11.2021 року не набрало законної сили, заява ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами є передчасною (т.2, а.с.107), проте все-рівно розглянув її по суті, що є незаконним.

Враховуючи, що рішення суду від 29.11.2021 року на час розгляду заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами не набрало законної сили, у порушення вимог ст. 423 ЦПК України, суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про розгляд вказаної заяви по суті заявлених вимог, що свідчить про необхідність скасування оскаржуваної ухвали суду і направлення справи для продовження розгляду заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення суду у зв`язку з нововиявленими обставинами до суду першої інстанції.

При цьому, колегія суддів вважає за необхідне вказати, що за змістом ч.1 ст. 423 ЦПК України, а також п.15 вищевказаної Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 30.03.2012 року перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами можливий лише у разі якщо ним закінчено розгляд справи, що набрало законної сили. Тому суду першої інстанції належало прийняти ухвалу про відмову ОСОБА_1 в прийнятті його заяви про перегляд рішення суду у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги частково надав суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, ухвала Київського районного суду м. Одеси від 22.06.2023 року про відмову у задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами скасуванню, з направленням справи для продовження розгляду заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення суду у зв`язку з нововиявленими обставинами до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п.6 ч.1 ст. 374, п. 4 ч.1 ст. 376, ст. ст. 381 - 384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 22.06.2023 року про відмову у задоволенні заяви про перегляд рішення Київського районного суду м. Одеси від 29.11.2021 року за нововиявленими обставинами скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 26.03.2025 року.

Судді Одеського апеляційного суду: С.М. Сегеда

Л.М. Вадовська

О.М. Таварткіладзе