Справа № 352/2647/24
Провадження № 22-ц/4808/405/25
Головуючий у 1 інстанції КУЗЬМЕНКО С. В.
Суддя-доповідач Максюта
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

головуючого (суддя-доповідач) Максюти І.О.,

суддів Баркова В.М., Василишин Л.В.,

розглянувши в порядку письмового провадженняцивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення (заочне) Тисменицького районного суду Івано-Франківської області, ухвалене суддею Кузьменком С.В. 02 грудня 2024 року в м. Івано-Франківськ Івано-Франківської області,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2024 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дітей та дружини.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 28.05.2024 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. До реєстрації шлюбу у них народилося двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Діти проживають з нею, вона їх утримує та піклується про їх здоров`я, фізичний та духовний розвиток.

Через два місяці після укладення шлюбу, визнання дітей та отримання посвідчення, яке надає відповідачу пільги, передбачені законодавством України для багатодітних сімей (оскільки має від першого шлюбу двох малолітніх дітей), відповідач ОСОБА_2 перестав з`являтися, спілкуватися з дітьми, взагалі піклуватися про дітей та не відповідає на телефонні дзвінки. На думку позивачки, відповідач фактично визнав дітей та зареєстрував з нею шлюб тільки з метою уникнення від мобілізації.

Спільне життя з відповідачем не склалося, він не мав наміру створювати сім`ю, піклуватися про дітей, тому подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини та зберігати шлюб немає. Майнових спорів з відповідачем немає.

Щодо стягнення аліментів, враховуючи те, що відповідач, як батько дітей, маючи обов`язок брати участь у їх вихованні та утриманні, ухиляється від виконання своїх обов`язків, доцільним буде прийняття рішення щодо стягнення аліментів з відповідача в розмірі, встановленому чинним законодавством.

У зв`язку з тим, що вона доглядає за двома малолітніми дітьми, одна з яких не досягла трьохрічного віку, не має можливості працювати, не має інших джерел доходу, крім соціальних виплат по догляду за дітьми, тому вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на її утримання, як дружину.

Просила розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 28.05.2024 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Івано-Франківську Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис №784. Стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі однієї третьої частини заробітку (доходу) ОСОБА_2 щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття. Стягнути щомісячно з ОСОБА_2 на її користь аліменти на її утримання дружини, у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку, починаючи стягнення аліментів з моменту подачі позову до суду і до досягнення дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , трьох років (а.с.1-4).

Короткий зміст оскаржуваного рішення суду

Рішенням (заочним) Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 02 грудня 2024 року позов задоволено частково. Розірвано шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Івано-Франківську Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про що 28.05.2024 року в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис №784. Суд стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі однієї третьої частини заробітку (доходу) ОСОБА_2 , але не менше 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, починаючи з 09 жовтня 2024 року і до досягнення дітьми повноліття. Стягнуто щомісячно з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання, як дружини, у розмірі однієї шостої частини заробітку (доходу) ОСОБА_2 , починаючи з 09 жовтня 2024 року і до досягнення дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , трьох років. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1211,20 грн. Допущено до негайного виконання рішення в межах платежу аліментів за один місяць (а.с.46-51).

Ухвалою Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 13 січня 2025 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 02 грудня 2024 року залишено без задоволення (а.с.83-85).

Короткий зміст та узагальнюючі доводи апеляційної скарги

Не погодившись з таким судовим рішенням в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та на утримання дружини, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій вказує на його незаконність та необґрунтованість.

Апелянт зазначає, що згідно судового наказу Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 16.09.2021 року сплачує аліменти на користь ОСОБА_5 на утримання двох неповнолітніх дітей сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу.

Про зазначені обставини позивачці було відомо, однак вона не повідомила про це суд під час розгляду даної справи.

За двома судовими рішеннями загальна сума стягнених з нього аліментів складає більше, ніж 50% його заробітку (доходу), що суперечить вимогам чинного законодавства.

Крім того, щодо стягнення аліментів на утримання позивачки ОСОБА_1 до досягнення дитиною трьох років, то відповідно до п.4 ст.84 СК України, право на утримання дружини надається тоді, коли чоловік має таку можливість.

Зазначає, що на даний час буде зобов`язаний сплачувати аліменти у розмірі 1/2 частини його заробітку (доходу), тому не має можливості надавати допомогу на утримання позивачки, оскільки буде позбавлений можливості на нормальне життя та на свої мінімальні потреби.

Просить рішення суду в частині стягнення аліментів змінити, на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , стягнути аліменти у розмірі частини його заробітку (доходу), а у частині стягнення аліментів на утримання позивачки ОСОБА_1 до досягнення дитиною трьох років відмовити (а.с.90-91).

Позиція інших учасників справи

Відзив на апеляційну скаргу не подано, що відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.

Позиція Івано-Франківського апеляційного суду

Відповідно до ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч.2 ст.274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Відповідно до п.1 ч.4 ст.274 ЦПК це справи, що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя, що має місце в даному випадку.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

В сукупності з вказаних норм права можливо зробити висновок, що у випадку, якщо Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи, судове засідання не проводиться.

Згідно статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ст. ст. 263, 264 ЦПК України рішення суду повинно бути законним i обґрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають iз встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Вислухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши, відповідно до ст.367 ЦПК України, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість апеляційної скарги, виходячи з таких підстав.

Фактичні обставини справи

Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 28.05.2024 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим відділом реєстрації актів цивільного стану у місті Івано-Франківську Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про що 28.05.2024 року в книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний актовий запис №784 (а.с.5).

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 19.06.2024 року та серії НОМЕР_3 від 19.06.2024 року, батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с. 8,9).

Згідно посвідчення серії НОМЕР_4 , виданого Департаментом молодіжної політики та спорту Івано-Фрнаківської міської ради 02.08.2024 року, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають право на пільги, передбачені законродавством України для багатодітних сімей. Строк дії цього посвідчення до 11.11.2032 року (а.с.10).

До заяви про перегляд заочного рішення відповідачем подано ряд документів на підтвердження того, що відповідач сплачує аліменти на двох неповнолітніх дітей від першого шлюбу.

Зокрема, згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 від 23.01.2018 року, та серії НОМЕР_6 від 23.01.2018 року, батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_9 (а.с.57, 59).

За судовим наказом Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 16.09.2021 року стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання синів ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі однієї третини частини всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 27.08.2021 року і до досягнення дітьми повноліття (а.с.58).

Застосовані норми права

Відповідно до вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В силу ст.18, ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789ХІІ (78912) та набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст.51 Конституції України та ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття, тобто дитину повинен утримувати не лише їх батько, а і її мати.

Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з якими проживає дитина.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Обставини, які суд повинен врахувати при визначенні розміру аліментів, передбачені ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України. Ці обставини стосуються як дитини, так і платника аліментів: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

За змістом частини 2 зазначеної статті розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Положеннями ст.1 Закону України «Про прожитковий мінімум» поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатня для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

В силу статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Таким чином, аналізуючи зазначені норми закону, колегія суддів виходить з того, що батьки дитини повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров`я та розвитку дитини.

А кожен з батьків повинен надати дитині утримання у розмірі не меншому половини цього прожиткового мінімуму щомісячно.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік» з 1 січня 2024 року розмір прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років становить 2563,00 гривні.

Згідно зі статтею 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного.

Згідно із положеннями статті 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Згідно із стаття 48 Конституції України кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло.

Розмір утримання, який гарантовано статтею 84 СК України, з урахуванням статті 48 Конституції України має забезпечувати такий достаток, який би забезпечив покриття витрат поточних основоположних життєвих потреб жінки, з якою проживає дитина. Поряд з цим, стаття 84 СК України не встановлює, що таке право є абсолютним, оскільки для визначення розміру такого утримання та можливості його сплати також має братися до уваги спроможність чоловіка надавати матеріальну допомогу матері дитини.

При розгляді даної категорії справ слід звертати увагу на обставини, визначені ст.182 СК України.

Крім того, слід враховували чи працевлаштований відповідач, чи має він мінливий, нерегулярний дохід, визнання позову відповідачем, інші витрати відповідача на проживання (сплата комунальних послуг, оренда житла), вік сторін, надання добровільно матеріальної допомоги дитині, наявність кредитних зобов`язань тощо.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідач в апеляційній скарзі посилається на те, що він не відмовляється і готовий сплачувати аліменти на утримання дітей, але не погоджується з визначеним судом розміром вказаних аліментів та не погоджується із висновком суду про задоволення позову в частині стягнення аліментів на утримання дружини.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Виходячи із рівності прав та обов`язків обох батьків щодо дитини, вони в однаковій мірі несуть тягар утримання дитини. Законом гарантований мінімальний рівень аліментів одного з батьків на рівні, не нижчому 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Однак цей розмір застосовується в тих окремих випадках, коли існують об`єктивні обставини, які свідчать про неможливість стягнення аліментів у більшому розмірі. Такі об`єктивні обставини мають бути підтверджені певними доказами про стан здоров`я відповідача і витрати на лікування, про неможливість працевлаштування і обмеження щодо виконання певних видів робіт, про наявність інших утриманців і витрати на їх утримання тощо.

Таким чином, аналізуючи зазначені норми закону, колегія суддів виходить з того, що батьки дитини повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров`я та розвитку дитини.

Визначаючи розмір аліментів, що підлягають стягненню, колегія суддів виходить з того, що відсутність в матеріалах справи доказів на підтвердження фінансової забезпеченості відповідача не може свідчити про відсутність можливості надання утримання малолітнім дітям та про його матеріальний стан (матеріальну забезпеченість) взагалі.

Жодної інформації щодо доходів на час розгляду справи у суді першої чи апеляційної інстанцій, з яких можна було б зробити висновок про матеріальний стан, відповідач не надав.

З урахуванням наведеного, суд виходить з того, що апелянт є працездатною особою, має задовільний стан здоров`я, не представив жодних даних про свої доходи, що дає йому можливість матеріально утримувати дітей.

Обґрунтовуючи вимоги про неможливість сплачувати аліменти в розмірі 1/3 частини від заробітку, апелянт посилається на обов`язок сплачувати аліменти на утримання дітей від попереднього шлюбу відповідно до судового наказу Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 16.09.2021 року, а тому розмір стягнених аліментів на дітей та дружину, враховуючи оскаржуване ним судове рішення в даній справі, становитиме понад 70% від його заробітку, що значно ускладнює життя.

Матеріали справи свідчать про те, що відповідач ОСОБА_2 має на утриманні двох неповнолітніх дітей від першого шлюбу - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на утримання яких на підставі судового наказу Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 16.09.2021 року стягуються аліменти в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно починаючи з 27.08.2021 року до досягнення дітьми повноліття.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

При визначені розміру аліментів враховуються зобов`язання платника аліментів щодо утримання всіх неповнолітніх дітей чи інші аліментні зобов`язання.

Відповідно до ст.70 Закону України «Про виконавче провадження», розмір аліментів, які стягуються з боржника, не повинен перевищувати 50% заробітної плати цієї особи.

За змістом частини 5 статті 183 Сімейного кодексу України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Апеляційний суд враховує, що отримувати підвищений розмір аліментів це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку саме в інтересах дитини. Разом із цим, кожна сторона повинна довести обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог (частина перша статті 81 ЦПК України).

А ні позивачкою, а ні відповідачем не подано жодних доказів про матеріальне становище дітей та платника аліментів (наявність у нього нерухомого майна, земельних ділянок, цінного рухомого майна, зокрема транспортних засобів тощо), а також доказів про працевлаштування або іншу зайнятість та наявність щомісячного доходу.

Такі докази могла подати і позивачка, отримавши витяги з державних реєстрів або у разі труднощів у поданні доказів, могла скористатися своїм правом та просити суд витребувати докази про матеріальне становище платника аліментів.

Враховуючи наявні в матеріалах справи докази, виходячи з рівності прав та обов`язків батьків щодо утримання дітей, із сімейного стану платника аліментів, а саме, наявності у відповідача на утриманні двох неповнолітніх дітей від попереднього шлюбу, положень частини 5 статті 183 Сімейного кодексу України, статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» щодо обмеження стягнення розміру аліментів (не більше половини заробітку) на трьох і більше дітей, співмірності та верховенства права, апеляційний суд прийшов до висновку про наявність правових підстав для задоволення вимог апеляційної скарги та зміну рішення суду і зменшення розміру аліментів, стягнутих з відповідача на користь позивачки, на утримання їх дітей, з 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) до 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дітьми повноліття.

Апеляційний суд вважає, що такий розмір аліментів є об`єктивним, відповідає встановленим судом обставинам справи, наданим доказам та вимогам СК України.

Відтак, з урахуванням наявності на утриманні відповідача двох неповнолітніх дітей від попереднього шлюбу, необхідним і достатнім розміром аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , для забезпечення гармонійного розвитку дітей є 1/4 частина від всіх видів заробітку відповідача, з урахуванням вимог ст. 182 СК України.

Враховуючи доводи апеляційної скарги та наявні в матеріалах справи докази, апеляційний суд вважає, що відсутні підстави для стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку, виходячи з того, що відповідач має обов`язок щодо утримання чотирьох дітей, приймаючи до уваги положення ст. 84 СК України, що стягнення на утримання дружини, з якою проживає дитина до досягнення нею трьох років, виникає за умови, якщо чоловік має можливість надавати таку матеріальну допомогу, загальний розмір аліментів буде перевищувати 50% заробітку (доходу), тому слід дійти висновку про те, що позивач не довела, що відповідач може надавати їй матеріальну допомогу.

При розгляді даної справи суд першої інстанції, в порушення положень ст. 182 СК України, не з`ясував в повній мірі матеріальне становище сторін, не врахував фінансові можливості відповідача та, як наслідок, дійшов помилкового висновку про стягнення з останнього аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною 3 років у розмірі 1/6 частки від його доходу.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно ч. 4 ст. 376 ЦПК України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

Викладені в апеляційній скарзі доводи знайшли своє підтвердження при розгляді справи, а тому колегія суддів на підставі положень статті 376 ЦПК України, вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині стягнення аліментів на утримання дітей та скасуванню в частині стягнення аліментів на утримання дружини з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову у задоволенні позову.

А відтак, апеляційна скарга підлягає задоволенню.

При цьому, сторони не позбавлені можливості згодом, у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України, звернутися до суду з позовом про зміну розміру аліментів (ч.1ст.192 СК України).

Частиною шостою статті 19 ЦПК України визначено, що справи, незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, є малозначними справами.

Оскільки ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то вона відноситься до малозначних справ.

Відповідно до пункту другого частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах.

На підставі викладеного, керуючись ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення (заочне) Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 02 грудня 2024 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дружини скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на її утримання.

Рішення в частині стягнення аліментів на утримання дітей змінити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 , адреса місця проживання АДРЕСА_2 , аліменти на утримання малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі однієї четвертої частини заробітку (доходу) , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку та не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 09 жовтня 2024 року і до досягнення дітьми повноліття.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий І.О. Максюта

Судді: В.М. Барков

Л.В. Василишин

Повний текст постанови складено 28 березня 2025 року.