1Справа № 335/1796/25 2/335/1474/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2025 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого - судді Мінаєва М.М., за участю секретаря судового засідання Печерей О.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Пологівської міської військової адміністрації Пологівського району Запорізької області про визнання права власності на житловий будинок,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2025 року до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява ОСОБА_1 про визнання права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є власником вказаного житлового будинку на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок від 14.03.2002 року, виданого виконавчим комітетом Вербівської сільської ради Запорізької області на підставі рішення від 29 січня 2002 року за № 7-11. Свідоцтво про право власності на житло було зареєстровано КП «Імпульс» в реєстрову книгу № 9 за реєстровим номером № 169 від 25.03:2002 року.

Село Вербове Пологівського району Запорізької області, місце реєстрації позивача та місце розташування будинку відноситься до Пологівської міської територіальної громади Погогівського району Запорізької області.

Наразі зазначене село знаходиться на тимчасово окупованій території України, де тривають бойові дії та позивачу невідомо про стан будинку та точний характер і обсяг пошкоджень.

Відповідно до Закону України «Про компенсацію за пошкодження та знищення окремих категорій об`єктів нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України, та Державний реєстр майна, пошкодженого та знищеного внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України» №2923-ІХ від 23.02.2023, у позивача можуть виникнути підстави для отримання компенсації за пошкоджене/зруйноване житло, обов`язковою умовою для чого є наявність відомостей про реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

07.08.2024 позивач звернувся із заявою до державного реєстратора прав на нерухоме майно, ОСОБА_2 , Департаменту адміністративних послуг Запорізької міської ради, із заявою про реєстрацію права власності на вказаний житловий будинок, оскільки право власності набувалось до 01.01.2013 та не внесене в Державний реєстр прав на нерухоме майно.

Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно від 24.09.2024 року за №75206061 позивачу було відмовлено в проведенні реєстраційних дій стосовно реєстрації права власності на житловий будинок, оскільки до державного реєстратора не надійшло відповіді від ТОВ «КП Імпульс» щодо інформації про зареєстровані речові права до 01.01.2013. При цьому, ТОВ «КП Імпульс» як установа зареєстровано в м. Пологи Запорізької області, яке також знаходиться на тимчасово окупованій території України. У зв`язку з цим позивач на цей час не може в установленому законом порядку зареєструвати право власності на житловий будинок, що позбавляє його можливості вільно розпоряджатися своїм майном, в майбутньому отримати компенсацію за пошкоджене житло.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 26.02.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; визначено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи у судове засідання. Сторонам був наданий час для подання письмових заяв по суті справи.

Позивач в судове засідання з розгляду справи не з`явився, просив слухати справу за його відсутності.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, 25.03.2025 подав заяву розгляд справи без його участі та про відсутність заперечень щодо задоволення позовних вимог.

Фіксування судового процесу технічними засобами звукозапису не здійснювалось на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши доводи позивача, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією паспорту серії НОМЕР_1 , виданого Пологівським РВ УМВС України в Запорізькій області 21.02.2002.

Позивач є власником вказаного житлового будинку, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житловий будинок від 14.03.2002 року, виданого виконавчим комітетом Вербівської сільської ради Запорізької області на підставі рішення від 29 січня 2002 року за №7-11.

Свідоцтво про право власності на житло було зареєстровано КП «Імпульс» у реєстровій книзі № 9 за реєстровим номером № 169 від 25.03.2002.

Відомості про ОСОБА_1 як власника зазначеного житлового будинку відображені в технічному паспорті на нерухомість, складеному в травні 1988.

Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради Запорізької області Мороз О. М. від 24.09.2024 року за №75206061 позивачу відмовлено в проведенні реєстраційних дій стосовно реєстрації права власності на житловий будинок, у зв`язку з ненадходженням відповіді на запит державного реєстратора від БТІ.

Відповідно до Наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 р. «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією» с. Вербове Пологівського району Запорізької області, де знаходиться нерухоме майно позивача, а також м. Пологи Запорізької області, де зареєстровано ТОВ «КП Імпульс», є тимчасово окупованою Російською Федерацією територією України.

Згідно з ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Відповідно до ст. 15,16 ЦК України, ст. 4,5 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, і має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р. кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Ст. 41 Конституції України гарантує, що кожен громадянин має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, яка набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Відповідно до ст. 316, 317 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до ст. 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно з ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, не заборонених законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

23.02.2023 було прийнято Закон України «Про компенсацію за пошкодження та знищення окремих категорій об`єктів нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України та Державний реєстр майна, пошкодженого та знищеного внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України», який визначає правові та організаційні засади надання компенсації за пошкодження та знищення окремих категорій об`єктів нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України, з дня введення в Україні воєнного стану.

Постановою КМУ № 381 від 21.04.2023 затверджено Порядок надання компенсації для відновлення окремих категорій об`єктів нерухомого майна, пошкоджених внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації, з використанням електронної публічної послуги єВідновлення.

За змістом вказаних нормативно-правових актів, передбачена ними компенсація надається, зокрема, за умови, що відомості про право власності на пошкоджений об`єкт внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. У разі відсутності такого запису первісно слід провести таку реєстрацію.

Відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації».

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, а також під час проведення державної реєстрації прав, які набуваються з прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, державний реєстратор обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником, крім випадків, коли державна реєстрація прав здійснюється у зв`язку із вчиненням нотаріальної дії та такі документи були надані у зв`язку з вчиненням такої дії.

Згідно з ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19.05.2020 у справі №916/1608/18 зазначила, що правила ст. 392 ЦК України застосовуються не тільки у випадках, коли власник втратив документ, який засвідчує його право власності, а й у випадках, коли наявні в нього документи не дають змоги беззаперечно підтвердити своє право власності на нерухоме майно.

З`ясувавши усі обставини справи, оцінивши надані докази суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання за позивачем права власності на вказаний у позові житловий будинок.

Враховуючи вищенаведене, керуючись ст. 41 Конституції України, ст. 15, 16, 182, 316, 317, 319, 321, 328, 392 ЦК України, ст. 2, 4, 5, 12, 13, 76-82, 89, 141, 258, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Пологівської міської військової адміністрації Пологівського району Запорізької області про визнання права власності на житловий будинок задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення постанови апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складення повного тексту рішення, а разі подання апеляційної скарги особою, яка не брала участі у справі, - протягом 30 днів з вручення копії рішення.

Суддя М.М. Мінаєв