Провадження № 2-1037/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2025 року м.Обухів

Обухівський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Зінченка О. М.,

при секретарі Григор`євій К.О.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

Позивач через свого представника ОСОБА_3 звернулася до Дарницького районного суду м.Києва з позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, в якій зазначає, що 05 липня 2023 року зареєстровано шлюб між сторонами. Через різні характери та погляди на життя спільне життя не складається, сторони не підтримують подружніх стосунків. Вважає, що подальше спільне сімейне життя неможливе, у зв`язку з наведеним позивач просить суд розірвати шлюб між сторонами та відновити їй дошлюбне (дівоче) прізвище « ОСОБА_4 ».

18.12.2024 р. ухвалою судді Дарницького районного суду м.Києва дану цивільну справу було передано до Обухівського районного суду Київської області за підсудністю.

06.03.2025 р. ухвалою судді Обухівського районного суду Київської області було прийнято справу до свого провадження та відкрито провадження по даній справі.

Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, в заяві представник позивачки просив суд справу розглядати за їх відсутності, позовні вимоги підтримали та просили задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву в якій просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги визнав повністю, проти задоволення позову не заперечував.

Суд, перевіривши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Шлюб між сторонами зареєстровано 05 липня 2023 року Обухівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), актовий запис №202, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с.19).

Згідно ст. 51 Конституції України «Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки й чоловіка».

Як встановлено в судовому засіданні, сторони по справі фактично припинили шлюбні відносини, спільне господарство не ведуть, на примирення не погоджуються, тому суд приходить до висновку, що зберегти вказану сім`ю не можливо і вважає за необхідне шлюб розірвати.

В позовній заяві позивачка просить суд відновити їй дошлюбне (дівоче) прізвище « ОСОБА_4 ».

Разом з тим згідно ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Як вбачається з копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 05.07.2023 р. шлюб було укладено між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , отже дошлюбне прізвище позивачки було « ОСОБА_6 », а не « ОСОБА_4 ».

В зв`язку з цим суд вважає необхідним відмовити в задоволенні вказаної позовної вимоги.

З копії квитанції ІD 9400-8588-6831-6331 від 10.12.2024 р. вбачається, що позивач ОСОБА_1 за позовом сплатила судовий збір в сумі 968,96 грн. (а.с.9)

На підставі ст. 141 ЦПК України судові витрати за сплату судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно посвідчення серії НОМЕР_2 ОСОБА_2 має пільги встановленні законодавством України для ветеранів війни-учасників бойових дій, тому звільняється від сплати судового збору.

Згідно з частиною другою статті 137ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідноз умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Частиною п`ятою статті 137ЦПК встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.

Згідно з частиною 4статті 62ЦПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

Статтями26,27Закону України«Про адвокатуру і адвокатську діяльність» передбачено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Захист інтересів позивача здійснював адвокат Пушкарьов Олексій Олексійович, що підтверджується копіями ордеру та Договору про надання правничої допомоги №09/12-24/1 від 09.12.2024 р. (а.с.10-11).

Стороною заявника до матеріалів цивільної справи долучено копію Акту прийому-передачі наданих послуг від 10.12.2024 р., в яких міститься детальний опис виконаних робіт, кількістю часу на надання правової допомоги та розміром гонорару, згідно яких витрати на правову допомогу складають 5000 грн. (а.с.12).

До матеріалів справи не надано стороною належного та допустимого доказу отримання адвокатом від позивача відповідних коштів згідно прибуткового касового ордеру чи іншого фінансового документу встановленого законодавством зразку. До матеріалів справи позивачем надано фото копію частини квитанції до прибуткового касового ордеру №09-12-24 від 09.12.2024 р. з якої не можливо повністю ідентифікувати належність сплати коштів. (а.с.13)

Дослідивши подані документи, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено сплату належним чином витрати на професійну правничу допомогу, тому в її задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст.ст. ст.ст. 4, 10, 76, 259, 264-265, 268, 273 ЦПК України, ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 05 липня 2023 року Обухівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), актовий запис №202, розірвати.

В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М.Зінченко