Справа №345/6607/24
Провадження № 2/345/161/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.03.2025 р. м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого - судді Гапоненка Р.В.,

за участю секретаря судового засідання Баран В.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітнього сина, суд

в с т а н о в и в:

що позивачка звернулась до суду із вищевказаним позовом. Позов обґрунтовує тим, що відповідач є батьком повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Син досяг повноліття, але продовжує навчання на денному відділенні Відокремленого структурного підрозділу «Калуський фаховий коледж економіки, права та інформаційних технологій Івано-Франківського національного технічного університету нафти і газу» на 3 курсі. У зв`язку з навчанням син потребує матеріальної допомоги. Відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина, оскільки має постійне місце роботи.

Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 28.11.2024 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Представник відповідача адвокат Кайдан Д.-С.Т. подав до суду відзив на позовну заяву в якому зазначив, що позов не визнає в повному обсязі, Стверджує, що син навчається на бюджетній формі навчання на денному відділенні Відокремленого структурного підрозділу «Калуський фаховий коледж економіки, права та інформаційних технологій Івано-Франківського національного технічного університету нафти і газу». Окрім цього син перебуває за кордоном на даний час та має постійне місце роботи. Також зазначає, що він щомісячно сплачує аліменти на утримання спільного з позивачкою неповнолітнього сина ОСОБА_4 . Також на його утриманні знаходиться неповнолітній син ОСОБА_5 від теперішнього шлюбу із ОСОБА_6 . Окрім того, він на даний час не має жодного джерела доходу та утримує свою матір, яка являється інвалідом другої групи. А тому в задоволенні позову просить відмовити. Просить поновити строк подання відзиву на позов, оскільки про наявність данного спору відповідач дізнався у лютому 2025 отримавши судову повістку, відразу звернувся за правовою допомогою, а тому не мав можливості ознайомитися з позовною заявою. Його представник ознайомився з матеріалами справи 06.02.2025.

Суд вважає причини пропуску строку на подання відзиву поважними, та вважає за необхідне поновити строку його подання та долучити до матеріалів справи.

Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 18.02.2025 витребувано у Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України (01601, м. Київ, вул. Володимирська, 26, код ЄДРПОУ 37996391, gcosi- ) інформацію про перетин громадянином України ОСОБА_7 , РНОКПП НОМЕР_1 , що проживає за адресою АДРЕСА_1 , державного кордону України за період з 01.01.20124 по лютий 2025 року, із зазначенням дат виїзду та в`їзду в Україну.

25.02.2025 до суду надійшла відповідь від Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України з якої вбачається, що не можливо надати інформацію щодо перетинання державного кордону України ОСОБА_7 оскільки не зазначено обов`язкового реквізиту «дати народження» вказаної особи, що унеможливлює її однозначної ідентифікації.

Від позивачки до суду надійшла відповідь на відзив в якому просить суд позовні вимоги задоволити та зазначає, що фактично відповідач самоусунувся від виховання дітей. Підтвердила факт перебування їх спільного сина ОСОБА_3 за кордоном та зазначила, що він навчається на дистанційній формі навчання. Окрім цього заперечила покликання відповідача про те, що в нього на утриманні перебуває мати, яка являється інвалідом другої групи оскільки вона отримує пенсію та постійно їздить на роботу за кордон. А тому вважає, що відповідач працездатний і може утримувати своїх дітей.

Позивачка в судове засідання не з`явилась, однак подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує.

Відповідач та його представуник в судове засідання не з`явився з невідомих для суду причин, хоча про час та місце розгляду справи повідомленї завчасно та належним чином.

Відповідно до частини першої статті 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до таких висновків.

Сторони у справі є батьками ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження, серії НОМЕР_2 .

Рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 01.04.2020 у справі № 345/919/20 розірвано шлюб між ОСОБА_8 та ОСОБА_2 а сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишено проживати з матір`ю.

Згідно довідки від 31.10.2024 № 740 Відокремленого структурного підрозділу «Калуський фаховий коледж економіки, права та інформаційних технологій Івано-Франківського національного технічного університету нафти і газу», ОСОБА_7 є студентом третього курсу денної форми навчання.

ОСОБА_2 щомісячно сплачує аліменти на утримання спільного із позивачкою неповнолітнього сина ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується довідкою №149 від 17.02.2025 року виданою Калуським відділом ДВС у Калуському районі Івано-Франківської області.

На утриманні відповідача знаходиться неповнолітній син ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 від теперішнього шлюбу із ОСОБА_6 .

Відповідно до Відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми нарахованого доходу станом на 14.02.2025 року, ОСОБА_2 не має жодного джерела доходу.

Згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією №819895 ОСОБА_11 , матір ОСОБА_2 являється інвалідом другої групи.

Згідно з відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 17.02.2025 , ОСОБА_2 не має у власності будь-якого нерухомого майна.

Відповідно до статті 53 Конституції України кожен має право на освіту. Повна загальна середня освіта є обов`язковою. Держава забезпечує доступність і безоплатність дошкільної, повної загальної середньої, професійно-технічної, вищої освіти в державних і комунальних навчальних закладах; розвиток дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійно-технічної, вищої і післядипломної освіти, різних форм навчання; надання державних стипендій та пільг учням і студентам. Громадяни мають право безоплатно здобути вищу освіту в державних і комунальних навчальних закладах на конкурсній основі.

Право особи на освіту може реалізовуватися шляхом її здобуття на різних рівнях освіти, у різних формах і різних видів, у тому числі шляхом здобуття дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти та освіти дорослих (частина третя статті 3 Закону України «Про освіту»).

Батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати (стаття 198 СК України).

Відповідно до статті 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

У частині першій статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Тож стягнення із батьків аліментів на повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, є одним із механізмів забезпечення реалізації особою права на освіту, який узгоджується із соціальною спрямованістю держави та моральними засадами суспільства.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Указане судам також роз`яснено у пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.

За змістом статей 191, 200 СК України аліменти присуджуються рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Частина заробітку (доходу) матері, батька, яка стягуватиметься як аліменти на повнолітніх дочку, сина, визначається судом з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Сам по собі факт навчання повнолітньої дитини до досягнення 23-річного віку не є підставою для стягнення аліментів, оскільки закон пов`язує обов`язок батьків надавати матеріальну допомогу повнолітнім дочці, сину саме з потребою у такій допомозі, яка виникла у зв`язку із витратами, пов`язаними з навчанням, а також за наявності юридичного факту - наявності у батьків можливості надання такої допомоги.

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Такодж суд звертає увагу, що дитина, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є повнолітнім та навчається на бюджетній формі навчання на денному відділенні Відокремленого структурного підрозділу «Калуський фаховий коледж економіки, права та інформаційних технологій Івано-Франківського національного технічного університету нафти і газу» на 3 курсі.

Суд враховує позицію відповідача, його матеріальне становище, відсутність доходів та будь-якого нерухомого майна те, що в нього на утриманні фактично перебуває неповнолітній син ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 від теперішнього шлюбу із ОСОБА_6 . А також той факт, що він щомісячно сплачує аліменти на утримання спільного із позивачкою неповнолітнього сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, що продовжує навчання.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Згідно ч. 7 ст. 141 ЦПК України, якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки у задоволенні позову відмовлено, то розподіл судових витрат, у відповідності до статті 141 ЦПК України, не здійснюється.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст.3, 15, 199, 200 СК України, ст.ст.4, 13, 80, 81, 141, 263, 265, 279 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітнього сина - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду і протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: