КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа № 759/6337/24
провадження № 22-ц/824/4070/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

судді - доповідача Кирилюк Г. М.

суддів: Рейнарт І. М., Ящук Т. І.

при секретарі Черняк Д. Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЛОПТТОРГ», третя особа: ОСОБА_3 про визнання недійсним договору та відсутність права вимоги, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Мойсеєнка Романа Миколайовича на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 24 жовтня 2024 року в складі судді Єросової І. Ю.,

встановив:

28.03.2024 ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до фізичної особи-підприємця (ФОП) ОСОБА_2 , ТОВ «БІЛОПТТОРГ», третя особа: ОСОБА_3 про визнання недійсним договору та відсутність права вимоги.

Позовну заяву обґрунтувала тим, що 30 червня 2011 року ФОП ОСОБА_2 нібито уклав з позивачкою та третьою особою ОСОБА_3 , від імені яких діяв ОСОБА_4 , договір підряду № 30/06 на виконання будівельних робіт у будівлі гуртожитку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказувала, що вказаний договір підряду укладений без відома та погодження довірителів та власників (позивачки та третьої особи - ОСОБА_3 ) нерухомого майна - будівлі гуртожитку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Позичка стверджувала, що договір підряду та акти виконаних робіт є фіктивними, оскільки ОСОБА_4 уклав і підписав їх від імені довірителів без належних повноважень; ФОП ОСОБА_2 не виконував та міг здійснити роботи, що передбачені в договорі підряду та відображені в Актах виконаних робіт, адже не мав відповідних видів економічної діяльності, ліцензій, досвіду виконання таких робіт, працівників, а також коштів; підписуючи вказані документи ОСОБА_4 і ФОП ОСОБА_2 переслідували виключно незаконну мету - неправомірне стягнення коштів з ОСОБА_1 і ОСОБА_3 .

Договір підряду і Акти до нього були підписані у зв`язку зі злочинною змовою ОСОБА_4 і ФОП ОСОБА_2 , що було встановлено в рамках кримінального провадження №0011705 та за результатами досудового розслідування до суду було передано обвинувальний акт ( в Шевченківському районному суді м. Києва перебуває кримінальна справа №761/26277/16-к).

В подальшому між ФОП ОСОБА_2 і ТОВ «БІЛОПТТОРГ» було укладено договір уступки права вимоги (цесії) №15/02/13-5 від 15 лютого 2013 року.

Вказаний договір був фактично укладений з метою «узаконення» незаконних вимог ФОП ОСОБА_2 за договором підряду №30/06, який було визнано судом недійсним (справа №759/25757/21).

У зв`язку з тим, що договір підряду було визнано недійсним, ФОП ОСОБА_2 передав/ відступив на користь ТОВ «БІЛОПТТОРГ» недійсне (фіктивне) право вимоги до ОСОБА_1 і ОСОБА_3 , чим порушив ст. 512, 514 ЦК України, що в свою чергу породжує і недійсність договору цесії, укладеного між ФОП ОСОБА_2 та ТОВ «БІЛОПТТОРГ».

Позивачка зазначала, що ТОВ «БІЛОПТТОРГ» звернулося до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 і ОСОБА_3 солідарно грошових коштів за договором підряду №30/06, обґрунтовуючи своє право вимоги договором цесії №15/02/13-5. Дана справа №761/12961/13-ц перебуває на розгляді в Київському апеляційному суді.

Щодо нових підстав позову зазначала, що в 2013 році вона зверталась з позовом до ФОП ОСОБА_2 і ТОВ «БІЛОПТТОРГ» щодо визнання недійсним договору уступки права вимоги (цесії) №15/02/13-5 від 15.02.2013 ( справа №759/11203/13-ц) . В обґрунтування своїх вимог посилались на положення ст. 203, 215, 217 ЦК України та зазначала, що оскаржений договір підлягає визнанню недійсним як такий, що укладений юридичною особою, яка не є фінансовою установою та не має відповідної ліцензії, оскільки, якщо в договорі про відступлення права вимоги має місце умова отримання цедентом прибутку, то до вказаних правовідносин підлягають застосування положення про факторинг.

Підставою звернення з даним позовом стала наявність судового рішення - постанови Київського апеляційного суду від 13 лютого 2024 року по справі №759/25757/21, яким було встановлено недійсність договору підряду №30/06, право вимоги за яким було відступлено відповідно до договору уступки права вимоги (цесії) №15/02/13-5 від 15.02.2013.

Позивачка просила суд:

визнати недійсним договір уступки вимоги (цесії) №15/02/13-5 від 15.02.2013, що укладений між ФОП ОСОБА_2 та ТОВ «БІЛОПТТОРГ»;

визнати відсутнім у ТОВ «БІЛОПТТОРГ» право вимоги до ОСОБА_1 і ОСОБА_3 за договором уступки вимоги (цесії) № 15/02/13-5 від 15.02.2013.

визнати поважними причини пропуску строку позовної давності та його поновити.

21.10.2024 представник ТОВ «БІЛОПТТОРГ» - адвокат Ярошенко Д. В. подав клопотання, в якому просив залишити позовну заяву без розгляду.

Посилався на ті підстави, що ОСОБА_1 та її чоловік - ОСОБА_3 неодноразово звертались з аналогічними позовами до суду та судами вже вирішувалось питання щодо законності оспорюваного договору.

Так, аналогічний позов ОСОБА_1 подано до ФОП ОСОБА_2 та ТОВ «БІЛОПТТОРГ» у справі №759/9954/16-ц.

Крім того, рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 20 лютого 2014 року (справа №759/11203/13-ц) відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 та ОСОБА_3 до ФОП ОСОБА_2 та ТОВ «БІЛОПТТОРГ» про визнання недійсним договору уступки права вимоги (цесії) № 15/02/13-5 від 15.02.2013, який є предметом розгляду даної справи.

Дії позивача в даній справі в розумінні положень ст. 44 ЦПК України мають бути кваліфіковані судом, як зловживання процесуальним правом, у зв`язку з тим, що позивачем подано декілька позовів до одних і тих самих відповідачів з тим самим предметом та з аналогічних підстав, та, як наслідок, суд має залишити позовну заяву в даній справі без розгляду.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 24 жовтня 2024 року вказану позовну заяву залишено без розгляду на підставі пункту 4 частини 1 статті 257 ЦПК України.

Залишаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що в провадженні Святошинського районного суду м. Києва перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 , ТОВ «БІЛОПТТОРГ» про визнання недійсним договору та визнання відсутнім права вимоги ( справа № 759/9954/16-ц), яка за складом учасників справи, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду, є тотожною даній справі.

06.11.2024 представник ОСОБА_1 - адвокат Мойсеєнко Р. М. через підсистему «Електронний суд» подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 24 жовтня 2024 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Вважає оскаржувану ухвалу незаконною, необґрунтованою та також, що винесена з порушенням норм процесуального права.

Свої доводи мотивує тим, що дана справа та справа №759/9954/16-ц мають різні предмети та підстави позову.

В рамках справи №759/9954/16-ц оскаржується не весь договір цесії і право вимоги за ним, а тільки в частині вимог на суму 1 241 465 грн. Підстави позову в цій справі пов`язані виключно з підтвердженням вимог, що заявлені в предметі позову, а саме, що за договором цесії було частково відступлено вимоги, які не належали продавцю ФОП ОСОБА_2 , проте були відступлені ним на користь ТОВ «БІЛОПТТОРГ».

03.12.2024 представник ОСОБА_3 - адвокат Єгоров Б. С. подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить її задовольнити. Погоджується з твердженнями позивача, які викладені в апеляційній скарзі.

16.12.2024 представник ФОП ОСОБА_2 - адвокат Александрова Н. М. подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити в її задоволенні, посилаючись на її необґрунтованість.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат Мойсеєнко Р. М. апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Представники ФОП ОСОБА_2 - адвокат Александрова Н. М. та ТОВ «БІЛОПТТОРГ» - адвокат Ярошенко Д. В. просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо у провадженні цього чи іншого суду є справа із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав (пункт 4 частини першої статті 257 ЦПК України).

Відповідно до постанови Верховного Суду від 22 травня 2019 року в справі №640/7778/18, позови вважаються тотожними, якщо вони повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2019 року в справі №917/1739/17 вказано, що предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Звертаючись у липні 2016 року з позовом до ФОП ОСОБА_2 , ТОВ «БІЛОПТТОРГ» про визнання недійсним з моменту укладення договір уступки права вимоги (цесії) від 15 лютого 2013 року №15/02/13-5, укладений між ФОП ОСОБА_2 та ТОВ «БІЛОПТТОРГ» у частині відступлення права вимоги оплати виконаних робіт на загальну суму 1 241 465 грн та відступлення права вимоги сплаті пені на загальну суму 1 241 465 грн, визнання відсутнім у ТОВ «БІЛОПТТОРГ» права вимоги до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 сплати суми коштів у розмірі 2 482 930 грн, що виникло на підставі недійсного правочину - договору уступки вимоги (цесії) від 15 лютого 2013 року №15/02/3/13-5 у частині вказаної суми, ОСОБА_1 посилалась на те, що вказаний правочин в оскаржуваній частині є таким, що порушує публічний порядок ( ст. 228 ЦК України) ( справа № 759/9954/16-ц).

Залишаючи позовну заяву ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 , ТОВ «БІЛОПТТОРГ», третя особа: ОСОБА_3 про визнання недійсним договору та відсутність права вимоги без розгляду, суд першої інстанції не врахував, що згідно з пунктом 4 частини 1 ст. 257 ЦПК України позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.

У даній справі ОСОБА_1 просила визнати недійсним договір уступки вимоги (цесії) №15/02/13-5 від 15.02.2013, що укладений між ФОП ОСОБА_2 та ТОВ «БІЛОПТТОРГ» та визнати відсутнім у ТОВ «БІЛОПТТОРГ» право вимоги до ОСОБА_1 і ОСОБА_3 за договором уступки вимоги (цесії) № 15/02/13-5 від 15.02.2013 з тих підстав, що договір уступки вимоги (цесії) №15/02/13-5 від 15.02.2013 був укладений на підставі недійсного договору підряду від 30 червня 2011 року №30/6 , що підписаний ОСОБА_4 , як представником ОСОБА_1 та ОСОБА_3 із ФОП ОСОБА_2 та акти приймання виконаних будівельних робіт по договору підряду від 30 червня 2011 року №30/06 були визнані недійсними постановою Київського апеляційного суду від 13 лютого 2024 року у справі №759/25757/21. Наслідком передання недійсної вимоги є недійсність і самого правочину.

Тобто підстави позову в даній справі та в справі № 759/9954/16-ц не є тотожними.

Отже,враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що у суду першої інстанції були відсутні правові підстави для залишення позовної заяви ОСОБА_1 без розгляду на підставі п.4 ч.1 ст. 257 ЦПК України.

Відповідно до ст.379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, оскаржувана ухвала суду першої інстанції про залишення позову без розгляду постановлена з порушенням норм процесуального права, що в силу ст. 379 ЦПК України є підставою для її скасування та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 379, 381-384 ЦПК України суд

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Мойсеєнка Романа Миколайовича задовольнити.

Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 24 жовтня 2024 року скасувати.

Справу за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЛОПТТОРГ», третя особа: ОСОБА_3 про визнання недійсним договору та відсутність права вимоги направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 25.03.2025.

Суддя - доповідач Г. М. Кирилюк

Судді: І. М. Рейнарт

Т. І. Ящук