Справа №: 398/7139/24
провадження №: 2/398/1039/25
РІШЕННЯ

Іменем України

"26" березня 2025 р. м. Олександрія

Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді - Петренко С.Ю.,

за участі секретаря судового засідання - Семенової Є.Р.,

представника позивача - адвоката Ковальової Т.Ю.,

відповідача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Ковальова Тетяна Юріївна, до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Ковальова Т.Ю., звернулась до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, в розмірі частини з всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і до закінчення нею навчання, тобто до 30.06.2028 р.

Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 16.01.2025 року позовну заяву було залишено без руху, надано строк для усунення недоліків.

22.01.2025 представником позивача усунуті недоліки, вказані у вищезазначеній ухвалі.

Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27.01.2025 року провадження у справі відкрито та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, відповідачу запропоновано подати відзив на позов.

Представник позивача ОСОБА_2 у судовому засіданні позов підтримала, посилаючись на обставини викладені в ньому, просить його задовольнити. Додатково суду пояснила, що 07.04.2010 р. шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_1 розірвано. Від шлюбу мають неповнолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_3 , батьком зазначено ОСОБА_1 , матір?ю - ОСОБА_1 . Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 17.04.2008 р. (справа № 2-1239/08 р.) з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_1 стягуються аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для неповнолітньої дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 19.03.2008 і до досягнення донькою ОСОБА_4 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 . Після 04.02.2018 р. стягувати з ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 , у розмірі частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для неповнолітньої дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, до досягнення нею повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 . Проте, відповідач не сплачував дані аліменти та умисно ухилявся від виконання своїх батьківських обов?язків. Також зауважила, що ОСОБА_3 вступила до Кременчуцького національного університету ім.М.Остроградського, на спеціальність психологія. Навчання відбувається за кошти фізичних осіб, термін навчання з 01.09.2024 р. по 30.06.2028 р. У зв?язку з продовженням на денній формі навчання ОСОБА_3 не може працевлаштуватися, знаходиться на повному утриманні матері ОСОБА_1 , тому просила позовні вимоги задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні заперечував проти позову. В обґрунтування зазначив, що він сплачував аліменти на утримання двох дітей ІНФОРМАЦІЯ_2 та ІНФОРМАЦІЯ_1 , проте ОСОБА_1 відмовилася отримувати від нього кошти. Окрім того, просив суд звернути увагу на те, що він на даний час перебуває у цивільному шлюбі з ОСОБА_6 , в якому на його утриманні є двоє дітей ОСОБА_7 , 2012 року народження, та ОСОБА_8 , яка є студентом Навчально-наукового інституту харчових технологій; всі витрати по утриманню родини несе він, але на даний час не працює. Також додав, що відносно нього відкрита кримінальна справа і невідомо де він буде. Зауважив, що не відмовляється допомагати дочці ОСОБА_3 у наданні коштів на її навчання, однак на даний час позбавлений такої можливості здійснювати матеріальну допомогу.

Суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини, що випливають із сімейного законодавства, пов`язані з обов`язком батька по утриманню повнолітньої дитини під час навчання, до досягнення нею 23-річного віку, тому при вирішенні спору між сторонами, слід керуватися Сімейним Кодексом України.

Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши письмові докази, повно та об`єктивно з`ясувавши обставини справи, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку допомогу надавати.

Відповідно до частини першої статті 198 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, визначених у статті 183 цього Кодексу.

Частиною першою та другою статті 199 СК України передбачено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку із цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Відповідно частини третьої статті 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

07.04.2010 року, шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 , видане відділом РАЦС по місту Олександрія Олександрійського міськрайонного управління юстиції Кіровоградської області.

З копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 19.02.2007 року вбачається, що батьками ОСОБА_3 зазначено: батько - ОСОБА_1 , мати - ОСОБА_1 .

З копії довідки, наданої деканом факультету Кременчуцького національного університету ім.М.Остроградського В. Латишевою від 28.09.2024 № 351, вбачається, що ОСОБА_3 дійсно є студенткою 1 курсу спеціальності 053 Психологія, денна форма навчання. Термін навчання з 01.09.2024 року по 30.06.2028 року.

Як вбачається з копії договору № 224-ЮФ-087 від 14.08.2024 року, позивачка несе витрати на освітні послуги за ОСОБА_3 , та витрати на її проживання у гуртожитку, що підтверджується рахунком № НОМЕР_3 .

За змістом ст. 141 СК України, батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, в тому числі і щодо її утримання. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Суд приймає до уваги всі подані сторонами докази, на підставі яких встановлені дані обставини справи, та вважає їх сукупність достатньою для встановлення обставин, що мають значення для справи.

Відповідно до ст. 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Згідно з п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Умовою стягнення аліментів на повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, є недостатність забезпечення коштами як для навчання, так і для інших необхідних потреб (маються на увазі побутові потреби - харчування, одяг, користування транспортом, придбання навчальної літератури, посібників).

Враховуючи ту обставину, що ОСОБА_3 навчається на денній формі навчання, факт потреби останній у матеріальній допомозі є безумовним. Так, необхідність отримання належної освіти позбавляє доньку відповідача по справі можливості працевлаштуватися та заробляти кошти на власне утримання. Крім того, указана особа, яка ще не закінчила відповідного навчального закладу, не має потрібного обсягу професійних знань та навичок, які необхідні для такого працевлаштування.

Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

За правилами ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з ч.2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Судом встановлено, що донька відповідача, має вік більше 18, але менше 23 років, після закінчення загальноосвітньої школи продовжила навчання у навчальному закладі вищої освіти, у зв`язку з чим перебуває під опікою матері, з якою вона проживає.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

На думку суду, відповідач повинен докладати всіх зусиль для надання повноцінного утримання своєї дитини, яка продовжує навчання.

Слід зазначити, і те, що відповідач не вправі перекладати обов`язок піклуватися та матеріально забезпечувати повнолітню доньку, яка навчається, винятково на матір, що є порушенням норм закону.

Відповідачем не надано суду жодних доказів, підтверджуючих обставини, які відповідно до вимог статті 182 СК України судом необхідно врахувати при визначенні розміру аліментів, тому суд визначає розмір аліментів на підставі наявних у справі доказів.

Судом також враховується матеріальний стан позивачки, та дочки, яка навчається на денній формі навчання та ніде не працює.

Разом з тим, задовольняючи позовні вимоги, суд виходить з розумності та достатності заявленого позивачкою розміру стягуваних аліментів, необхідних для задоволення потреб дитини, яка продовжує навчання, а також із реальної можливості відповідача такий розмір аліментів сплачувати щомісячно, не порушуючи прав останнього.

У зв`язку із вищевикладеним, виходячи з розумності та достатності визначення розміру стягуваних аліментів, з врахуванням обставин справи та стану здоров`я і матеріального становища відповідача, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатної особи, який має забезпечуватись насамперед батьками, рівного обов`язку батька та матері по утриманню повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, потребує коштів на придбання необхідних предметів першого вжитку, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частини всіх видів заробітку (доходів), щомісячно, починаючи з 31.12.2024 року (відповідно до штампу суду за вх. № 28391 від 31.12.2024) і до закінчення навчання, тобто до 30.06.2028 року, але не більше, ніж до досягнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , двадцяти трьох років, за умови продовження нею навчання.

Статтею 76 ЦПК України визначено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 95 ЦПК України).

Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За правилами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За таких обставин суд задовольняє позовні вимоги та присуджує до стягнення з відповідача аліментів у розмірі частини всіх видів заробітку (доходів), щомісячно, починаючи з 31.12.2024 року (відповідно до штампу суду за вх. № 28391 від 31.12.2024) і до закінчення навчання, тобто до 30.06.2028 року, але не більше, ніж до досягнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , двадцяти трьох років, за умови продовження нею навчання.

Згідно з ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З врахуванням наведеного вище, суд вважає позовні вимоги позивача доведеними, від так такими, що підлягають до задоволення.

Розмір аліментів частини всіх видів заробітку (доходів), є тим мінімумом, який батько в силу свого батьківського обов`язку за законом повинен сплачувати дитині та який не призведе до порушення його прав та інтересів.

Суд, при винесенні рішення, також керується практикою Європейського суду з прав людини, який в пункті 54 свого Рішення від 7 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» зазначав, «що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (див. рішення у справі Olsson v. Sweden (N 2), від 27 листопада 1992 року, Серія A, N 250, ст. 35-36, п. 90)0, і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків».

Ч. 1 ст. 191 СК України вказує на те, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

31.12.2024 р. ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаним позовом, що підтверджується вх. № 28391 від 31.12.2024 року, відповідно саме з цієї дати слід проводити стягнення аліментів.

Відповідно до ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05.07.2012 № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).

Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Згідно з ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Крім того, згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі відмові в позові - на позивача.

Частинами 1, 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України).

Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.

Таких висновків також дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові по справі № 755/9215/15-ц при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Під час розгляду справи судом встановлено, що представником позивача Ковальовою Т.Ю. подано суду договір про надання правничої допомоги б/н від 19.12.2024, детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом за даним договором, разом вартість послуг становить 3000,00 грн; квитанція прибуткового касового ордера № 12-24 від 19.12.2024 на суму 3000,00 грн.

Враховуючи викладене, з огляду на задоволення позовних вимог, оцінивши наявні в матеріалах справи докази складу та розміру витрат, пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги, перевіривши їх розумну необхідність для справи та відповідність наданих послуг видам правової допомоги, визначеним статтями 19 та 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», а також враховуючи складність справи та предмет позову, співмірність складності справи та обсягу виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), конкретні обставини справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення вимог представника позивача про стягнення з відповідача на користь відповідача витрат на правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн.

На підставі п.3 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів.

Беручи до уваги, що позивач звільнена від сплати судового збору, звернулася до суду із зазначеним позовом 31.12.2024 року, на підставі статті 141 ЦПК України, судовий збір в сумі 1 211,20 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави, у зв`язку з задоволенням позовних вимог позивача про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання.

Керуючись ст.10, 12, 13, 77- 81, 82, 263-265, 268, 273, 279 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Ковальова Тетяна Юріївна, до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , аліменти на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частини всіх видів заробітку (доходів), щомісячно, починаючи з 31.12.2024 року і до закінчення навчання, тобто до 30.06.2028 року, але не більше, ніж до досягнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , двадцяти трьох років, за умови продовження нею навчання.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , витрати на оплату професійної правничої допомоги в розмірі 3000,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на користь держави судовий збір у розмірі 1211 гривень 20 копійок.

Відповідно до ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів на утримання дитини, у межах сплати платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку та подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Кіровоградської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку та подано апеляційну скаргу до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.Ю.ПЕТРЕНКО