КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 362/7583/24
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/4993/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2025року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Слюсар Т.А.,

суддів: Голуб С.А., Таргоній Д.О.,

за участю секретаря судового засідання Шаламай Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Хомича Олексія Олексійовича в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 15 листопада 2024 року у складі судді Марчука О.Л.,

у цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність та рішення державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бабенко Ольги Олександрівни,-

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2024 року ОСОБА_1 звернувся у суд із скаргою на бездіяльність та рішення державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бабенко О.О., в якій просив:

- визнати протиправною бездіяльність головного державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бабенко О.О., яка полягає у невидачі боржнику розрахунку заборгованості зі сплати аліментів у виконавчому проваджені НОМЕР_3 від 03 червня 2024 року;

- зобов`язати головного державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бабенко О.О. усунути порушення, поновити порушені права боржника шляхом видачі йому розрахунку заборгованості зі сплати аліментів у виконавчому проваджені НОМЕР_3 від 03 червня 2024 року;

- визнати протиправною бездіяльність головного державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бабенко О.О., яка полягає у не знятті арешту на все майно боржника, накладеного постановою про арешт майна боржника від 03 червня 2024 року;

- зобов`язати головного державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бабенко О.О. усунути порушення, поновити порушені права боржника шляхом прийняття постанови про зняття арешту на все майно боржника, накладеного постановою про арешт майна боржника від 03 червня 2024 року;

- визнати протиправною бездіяльність головного державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бабенко О.О., яка полягає у незнятті арешту на грошові кошти/електронні гроші, що містяться на відкритих банківських рахунках/електронних гаманцях, а також на кошти/ електронні гроші на рахунках/електронних гаманцях, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів, крім коштів/електронних грошей, що містяться на рахунках/електронних гаманцях, що мають спеціальних режим використання, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, що належать боржнику у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів, яка становить 103 012 грн 66 коп, накладеного постановою про арешт майна боржника від 03 червня 2024 року;

- зобов`язати головного державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бабенко О.О. усунути порушення, поновити порушені права боржника шляхом прийняття постанови про зняття арешту на грошові кошти/електронні гроші, що містяться на відкритих банківських рахунках/електронних гаманцях, а також на кошти/ електронні гроші на рахунках/електронних гаманцях, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів, крім коштів/електронних грошей, що містяться на рахунках/електронних гаманцях, що мають спеціальних режим використання, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом та належать боржнику, у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів, яка становить 103 012 грн 66 коп, накладеного постановою про арешт майна боржника від 03 червня 2024 року.

Скаргу обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 звернувся до головного державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бабенко О.О. із заявою від 25 жовтня 2024 року про видачу йому розрахунку заборгованості по аліментах та зняття арешту із грошових коштів та майна боржника у виконавчому провадженні НОМЕР_3.

Зазначено, що державний виконавець не виконав дій та не надав відповіді на заяву представника від 25 жовтня 2024 року, посилаючись на положення Закону України «Про виконавче провадження», заявник просить визнати протиправною таку бездіяльність державного виконавця та зобов`язати останнього вчинити відповідні дії.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 15 листопада 2024 року скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано неправомірною бездіяльність головного державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бабенко О.О., яка полягає у невиконанні нею вимог пункту 2 частини четвертої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» та неповідомленні боржнику за його заявою про розрахунок заборгованості по аліментах. Зобов`язано головного державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бабенко О.О. усунути вищевказане порушення (поновити порушене право заявника) шляхом неухильного виконання вимог пункту 2 частини четвертої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» у спосіб повідомлення боржника про розрахунок заборгованості по аліментах. В задоволенні решти вимог скарги відмовлено.

В апеляційній скарзі адвокат Хомич О.О. в інтересах ОСОБА_1 , просить скасувати ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 15 листопада 2024 року в частині відмови в задоволенні решти вимог ОСОБА_1 , прийнявши в цій частині нову постанову про задоволення скарги. В іншій частині про часткове задоволення вимог боржника - залишити без змін.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що станом на дату подання скарги до суду у даному виконавчому провадженні наявна переплата по сплаті аліментів на 18 346 грн 39 коп і у зв`язку з цим заборгованість взагалі відсутня.

Вказує, що з 14 травня 2024 року і дотепер боржником сплачено на користь стягувача аліментів на загальну суму 44 612 грн 26 коп, тоді як загальна сума нарахованих аліментів за період з 14 травня 2024 року і до 14 жовтня 2024 року включно (за 5 місяців) повинна становити 26 265 грн 87 коп, а тому переплата аліментів по даному виконавчому провадженні станом на сьогодні становить 18 346 грн 39 коп.

Посилається на те, що оскільки було погашено всю поточну заборгованість періодичних платежів, а тому є всі умови для зняття арештів згідно п. 7 ч. 4 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження».

Звертає увагу суду на те, що 03 червня 2024 року державним виконавцем було прийнято постанову про звернення стягнення на заробітну плату, стипендію та інші доходи боржника, який отримує дохід у військовій частині НОМЕР_1 МОУ як військовослужбовець ЗСУ. Станом на сьогодні роботодавець виконує постанову державного виконавця і відраховує із заробітної плати боржника необхідний розмір аліментів, які стягуються на користь стягувача.

Арешт на все майно боржника накладений постановою не було накладено в розмірі суми стягнення і сума такого стягнення ще не була відомою державному виконавцю станом на 03 червня 2024 року.

Вважає, що арешт на все майно накладений постановою від 03 червня 2024 року був передчасним і таким, що порушує черговість накладення арештів та вимоги ч.ч. 2, 5 ст. 48 ЗУ «Про виконавче провадження».

Вказано, що суд першої інстанції не врахував того, що наявність протиправних арештів всього майна боржника і грошових коштів у межах завищеної в 5 разів суми стягнення є неправдивим втручанням держави в право приватної власності боржника.

Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

В судовому засіданні адвокат Хомич О.О. в інтересах ОСОБА_1 просив апеляційну скаргу задовольнити, ОСОБА_2 просила залишити без задоволення апеляційну скаргу.

Представник державної виконавчої служби до суду не з`явився, повідомлявся належно, у зв`язку з чим колегією суддів вирішено розглядати справу за даної явки сторін.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Убачається, що ухвала суду оскаржується лише в частині незадоволених вимог, а тому в решті не переглядається апеляційною інстанцією.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржувана ухвала суду не відповідає.

15 травня 2024 року Васильківським міськрайонним судом Київської області видано судовий наказ яким стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно починаючи з 14 травня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 20).

Постановою від 03 червня 2024 року головного державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бабенко О.О. відкрито виконавче провадження № НОМЕР_3 з примусового виконання судового наказу (а.с. 21-22).

03 червня 2024 року головним державним виконавцем Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бабенко О.О. прийнято постанови, якими накладено арешт на все майно та звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, а також 03 вересня 2024 року на кошти боржника (а.с. 29-34).

25 жовтня 2024 року представник боржника надіслав головному державному виконавцю Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бабенко О.О. заяву про видачу йому розрахунку заборгованості по аліментах та зняття арешту із грошових коштів та майна боржника у виконавчому провадженні № НОМЕР_3 (а.с. 35-45, 74).

Судом встановлено, що дану заяву отримано органом ДВС 29 жовтня 2024 року (а.с. 93).

Вирішуючи спір та відмовляючи в частині оскаржуваних вимог, районний суд виходив з того, що для прийняття державним виконавцем рішень про зняття арештів з грошових коштів і майна боржника, державний виконавець повинен мати для цього правові підстави. Разом з тим, обставини існування чи відсутності заборгованості по аліментах та їх розмір не є предметом розгляду даної скарги.

Між тим з такими висновками колегія суддів не погоджується з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом (стаття 449 ЦПК України).

Положення статей 447, 449 ЦПК України дають підстави для висновку, що до суду можуть бути оскаржені не тільки дії державного виконавця, а й бездіяльність.

Бездіяльність, на відміну від дії, має триваючий характер та існує до часу початку дій, які свідчать про припинення бездіяльності. Триваюче правопорушення передбачає перебування у стані безперервного тривалого невчинення особою певних дій (бездіяльності), у зв`язку із чим неправомірна бездіяльність може бути оскаржена упродовж усього часу її перебігу (постанова Верховного Суду від 22 грудня 2021 року у справі № 760/19348/20).

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 129 Конституції України однією із основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.

Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд (стаття 129-1 Конституції України).

Зазначене конституційне положення відображено й у статті 18 ЦПК України, згідно з якою судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

За статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби.

Відповідно до статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов`язаний вживати передбачені законом про виконавче провадження заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець: здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Згідно ч. 5 статті 26 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Статтею 74 Закону України "Про виконавче провадження" (частини 1, 2, 3) передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до частини другої статті 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

При цьому колегія суддів зауважує, що Законом України «Про виконавче провадження» передбачено добровільне виконання виконавчих документів про стягнення аліментів. Виконавчий документ про стягнення періодичних платежів може бути самостійно надісланий стягувачем безпосередньо підприємству, установі, організації, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

Підприємство, на якому працює боржник, за заявою стягувача зобов`язане здійснювати відрахування із його доходу у розмірі, визначеному виконавчим документом, а у разі наявності заборгованості - із заробітної плати боржника після утримання податку щомісячно може бути утримано 50%.

У разі, якщо є заборгованість за виконавчим документом про стягнення періодичних платежів або боржник заперечує її розмір, то стягувач має право пред`явити виконавчий документ для примусового виконання до виконавчої служби.

Убачається, що 15 травня 2024 року Васильківським міськрайонним судом Київської області видано судовий наказ яким стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно починаючи з 14 травня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 20).

28 травня 2024 року до виконавчої служби надійшов судовий наказ (а.с. 23).

03 червня 2024 року державним виконавцем було відкрите виконавче провадження№75157644 й накладено арешт на майно, кошти боржника, а також цього ж дня винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші його доходи (а.с. 29, 33, 34).

Разом з тим, як свідчать долучені до справи докази, ОСОБА_1 є військовослужбовцем в/ч НОМЕР_1 й отримує доходи, а з наявної довідки № 2236/ФС від 12 вересня 2024 року видно, що роботодавець виконує постанову державного виконавця й проводить із заробітної плати боржника відповідні відрахування у якості аліментних платежів (а.с.46).

Тобто, зі справи убачається, що судовий наказ № 362/3321/24 від 15 травня 2024 року, виданий Васильківським міськрайонним судом Київської області, виконується і без накладення арешту на все майно та грошові кошти боржника. А виконання такого судового наказу, яким з боржника стягнуто аліменти на користь стягувача у розмірі доходів, починаючи з 15 травня 2024року, цілком і повністю забезпечується прийнятою державним виконавцем постановою про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 03 червня 2024 року.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що приймаючи постанову про арешт майна боржника, державний виконавець, діючи в межах своїх повноважень, визначених вказаним Законом, не врахував відсутності заборгованості зі сплати періодичних платежів рівно як і доказів ухилення з боку боржника від виконання обов`язку покладеного на нього судовим рішенням у межах виконавчого провадження НОМЕР_3.

Протилежне матеріалами справи не доведено.

Отже, у матеріалах справи відсутні докази наявності у боржника заборгованості по аліментам, стягнутих з нього згідно судового наказу з 15 травня 2024року станом на дату відкриття виконавчого провадження - 03 червня 2024 року.

Висновки про необхідність накладення арешту на майно боржника державний виконавець у постанові від 03 червня 2024року мотивував необхідністю повного та реального виконання рішення суду (а.с. 29).

Разом з тим, районний суд, перевіряючи доводи скарги, не звернув увагу на ту обставину, що у день відкриття виконавчого провадження державним виконавцем було звернуто стягнення на доходи боржника, які він отримує за місцем несення служби - у військовій частині НОМЕР_1 (а.с. 33, 34).

Тобто здійснивши накладення арешту на належне майно боржника державний виконавець належно не мотивував необхідність вчинення таких дій з підстав того що об`єктивно з дати стягнення судом з нього аліментів на утримання дитини - з 15 травня 2024 року й по дату винесення постанови про відкриття провадження та звернення стягнення на доходи платника аліментів - 03 червня 2024 року така заборгованість по сплаті аліментів у процесуальному рішенні виконавця не встановлена.

Будь-яких доказів ухилення від виконання боржником свого обов`язку по сплаті аліментів до справи не долучено.

Окрім цього, оскаржуваною постановою від 03 вересня 2024 року державний виконавець наклав арешт на кошти ОСОБА_1 у межах суми 103 012 грн 66 коп, проте під час вирішення скарги не надав будь-яких пояснень щодо правомірності вчинення таких дій та детального розрахунку установленого нарахування, в той час як матеріалами справи доведено наявність у боржника стабільних доходів й відповідно, можливості виконувати фінансові зобов`язання за місцем несення служби.

Зазначене свідчить про передчасність накладення державним виконавцем арештів на кошти та майно боржника, а оскаржувана ухвала про відмову в зобов`язанні їх зняти була прийнята судом першої інстанції без урахування вимог ч. 3 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», без встановлення судом першої інстанції всіх обставин даної справи та без перевірки їх доказами після здійснення їх безпосереднього дослідження судом першої інстанції.

Крім того, положеннями статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Критерій "пропорційності" передбачає, що втручання у право власності розглядатиметься як порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, якщо не було дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. "Справедлива рівновага" передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, визначеною для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідного балансу не буде дотримано, якщо особа несе "індивідуальний і надмірний тягар". При цьому з питань оцінки "пропорційності" ЄСПЛ, як і з питань наявності "суспільного", "публічного" інтересу, визнає за державою досить широку "сферу розсуду", за винятком випадків, коли такий "розсуд" не ґрунтується на розумних підставах.

Таким чином, стаття 1 Першого протоколу до Конвенції гарантує захист права на мирне володіння майном особи, яка законним шляхом, добросовісно набула майно у власність, і для оцінки додержання "справедливого балансу" в питаннях втручання в майнові права мають значення обставини, за якими майно було набуте у власність, поведінка особи власника майна, наявність легітимної мети такого втручання.

Враховуючи, що фактично на дату винесення оскаржуваних постанов у боржника відсутня заборгованість зі сплати аліментів і останній не вчиняє жодних дій та не допускає протиправної бездіяльності в питанні сплати аліментів, колегія суддів приходить до висновку, що втручання в майнові права боржника у вигляді обмеження його у праві володіння та розпорядження належним йому нерухомим майном та коштами не відповідає критерію пропорційності та не є виправданим, оскільки порушує баланс між суспільним інтересом у вигляді забезпечення належного виконання судового рішення та втручанням в майнові права боржника, а тому суд першої інстанції дійшов не обґрунтованого правового висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні скарги боржника в частині визнання протиправною бездіяльність головного державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бабенко О.О., яка полягає у не знятті арешту на все майно боржника, накладеного постановою про арешт майна боржника від 03 червня 2024 року та на грошові кошти/електронні гроші, що містяться на відкритих рахунках/електронних гаманцях, а також на кошти/електронні гроші на рахунках/електронних гаманцях, накладеного постановою від 03 вересня 2024 року, з зобов`язанням зняття арешту з усього майна та коштів боржника.

Таким чином, доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження під час перегляду ухвали в апеляційному суді, яка прийнята з порушенням норм закону, а тому підлягає скасуванню з задоволенням скарги ОСОБА_1 в незадоволеній судом першої інстанції частині.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Хомича Олексія Олексійовича в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 15 листопада 2024 року в частині відмови в задоволенні заяви скасувати.

Ухвалити по справі в цій частині нове судове рішення, яким визнати протиправною бездіяльність головного державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бабенко Ольги Олександрівни, яка полягає у незнятті арешту на все майно боржника, ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ), накладеного постановою про арешт майна боржника від 03 червня 2024 року, прийнятою головним державним виконавцем Подільського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бабенко Ольгою Олександрівною у межах виконавчого провадження № НОМЕР_3 від 03 червня 2024 року.

Зобов`язати головного державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Бабенко Ольгу Олександрівну усунути порушення (поновити порушені права боржника, ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 )), шляхом прийняття постанови про зняття арешту на все майно Боржника, ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ), накладеного постановою про арешт майна боржника від 03 червня 2024 року, прийнятою головним державним виконавцем Подільського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бабенко Ольгою Олександрівною у межах виконавчого провадження № НОМЕР_3 від 03 червня 2024 року.

Визнати протиправною бездіяльність головного державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бабенко Ольги Олександрівни, яка полягає у незнятті арешту на грошові кошти/електронні гроші, що містяться на відкритих рахунках/електронних гаманцях, а також на кошти/електронні гроші на рахунках/електронних гаманцях, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів, крім коштів/електронних грошей, що містяться на рахунках/електронних гаманцях, що мають спеціальний режим використання, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику, ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ), у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів, яка становить 103 012 грн 66 коп, накладеного постановою про арешт коштів боржника від 03 вересня 2024 року, прийнятою головним державним виконавцем Подільського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бабенко Ольгою Олександрівною у межах виконавчого провадження № НОМЕР_3 від 03 червня 2024 року.

Зобов`язати головного державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бабенко Ольгу Олександрівну усунути порушення (поновити порушені права боржника, ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 )), шляхом прийняття постанови про зняття арешту на грошові кошти/електронні гроші, що містяться на відкритих рахунках/електронних гаманцях, а також на кошти/електронні гроші на рахунках/електронних гаманцях, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів, крім коштів/електронних грошей, що містяться на рахунках/електронних гаманцях, що мають спеціальний режим використання, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику, ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ), у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів, яка становить 103 012 грн 66 коп, накладеного постановою про арешт коштів боржника від 03 вересня 2024 року, прийнятою головним державним виконавцем Подільського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бабенко Ольгою Олександрівною у межах виконавчого провадження № НОМЕР_3 від 03 червня 2024 року.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дати складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повне судове рішення складено 26 березень 2025року.

Суддя-доповідач:

Судді: