Провадження №2-о/752/16/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2025 року м. Київ

Голосіївський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді Кордюкової Ж.І.,

за участю секретаря Дураєвої А.О.,

заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Київська міська рада про встановлення факту проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення факту проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, заінтересована особа Київська міська рада.

В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , з якою він був знайомий з 1993 року. Вона була дочкою його сусідів, які жили за адресою: АДРЕСА_1 .

У них завжди складалися доброзичливі стосунки, фактично вони відносилася один до одного як брат та сестра.

ОСОБА_3 ніколи не була одружена, дітей не мала.

15.07.2008 він одружився з ОСОБА_4 . Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Після народження дітей ОСОБА_3 стала навідуватися до них частіше, прив`язалася до дітей, в силу своїх можливостей допомагала їм в догляді за двійнею, дуже багато часу проводила у них в сім`ї.

Починаючи з 2008 року ОСОБА_3 почала періодично хворіти, вона травмувала задню поверхню правої голені (лодижки), практично не могла пересуватися, оскільки рана була інфікована. Він тривалий час займався її лікуванням, постійно піклувався про неї, вирішував усі побутові проблеми по господарству та виконував всі її доручення.

ОСОБА_3 передала йому ключі від її квартири, особисті документи, документи на квартиру, медичну картку, банківські картки.

Фактично в жовтні 2008 року ОСОБА_3 стала повноправним членом їх сім`ї.

З 2016 року стан здоров?я ОСОБА_3 почав погіршуватися, в неї досить сильно впав зір, вона без сторонньої допомоги не могла самостійно вийти на вулицю, потребувала його допомоги у вирішенні побутових питань.

17.09.2021 у неї стався перелом лівої променевої кістки, а 01.03.2022 вона перенесла перелом ліктьового суглоба.

Протягом 14 років проживання однією сім`єю і до дня смерті ОСОБА_3 , вони вели спільне господарство, мали спільний бюджет, турбувалися один про одного. Коли хтось із них хворів, підтримували один одного морально, вона відносилася до його дітей як до своїх внуків. Всі доходи вони витрачали на придбання продуктів харчування, оплату за комунальні послуги по утриманню житла, лікування. Між ними склалися усталені відносини, що притаманні сім?ї.

Він займався похованням ОСОБА_3 .

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на квартиру АДРЕСА_2 .

Оскільки ОСОБА_3 на день смерті родичів не мала, то він має право на спадкування за законом у четверту чергу, як такий, що проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Він та його сім?я понад п?ять років проживали однією сім`єю із спадкодавцем, він опікувався спадкодавцем, поховав її після смерті і надалі продовжує доглядати за її майном.

Він звернувся до Другої київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, як спадкоємець четвертої черги за законом після смерті ОСОБА_3

13.09.2023 постановою державного нотаріуса йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 у зв?язку з відсутністю доказів родинних та інших відносин спадкоємця зі спадкодавцем.

Просив встановити факт його проживання однією сім`єю та ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , які проживали в період з 2008 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто понад п`ять років до часу відкриття спадщини.

16.01.2024 постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі, призначено її до розгляду в порядку окремого провадження, залучено до участі в справі в якості заінтересованої особи Київську міську раду та витребувано докази.

21.02.2024 Київська міська рада надала відзив на заяву, в якому просила суд ухвалити рішення, згідно норм чинного законодавства та розглядати справу за відсутності представника.

03.03.2025 Київська міська рада надала письмові пояснення по справі, в яких заперечувала право зявника на спадкування після смерті ОСОБА_3 , зазаначивши, що у випадку встановлення факту, про який просить заявник, Київська міська рада буде позбавлена права визнати спадщину відумерлою.

Заявник та його представник підтримали подану заяву, підтвердили доводи, викладені в ній.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився.

Свідок ОСОБА_7 суду пояснила, що знає ОСОБА_1 з 1993 року, вони друзі. ОСОБА_3 також знає. У ОСОБА_1 та ОСОБА_3 були дружні стосунки, вони допомагали один одному, часто спілкувалися. ОСОБА_3 травмувалася, тому ОСОБА_1 купував ліки, возив на її лікування. Коли у ОСОБА_1 народилися діти, вона прив`язалася до них, допомагала з дітьми та гуляла з ними Вони вітали один одного зі святами, жили однією родиною. Коли у ОСОБА_3 погіршився зір, то ОСОБА_1 з дружиною купували разом продукти, усі разом їздили на машині. З осені 2008 року у них склалися стосунки, як у брата та сестри. ОСОБА_1 та ОСОБА_3 складалися коштами на придбання газової колонки. ОСОБА_3 допомагала з дітьми, вона була дітям як баба. У ОСОБА_3 були теплі, дружні стосунки зі ОСОБА_1 . Їх стосунки нагадували сімейні. У 2016 році у ОСОБА_3 погіршився зір, у 2021 році стався перелом руки. ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 померла, її похованням займався ОСОБА_1 з дружиною.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що знає ОСОБА_1 з 1993 року, вони друзі. ОСОБА_3 була її сусідка. ОСОБА_3 та ОСОБА_1 мали близькі стосунки. Вона гуляла з його дітьми. ОСОБА_1 проживав за адресою: АДРЕСА_3 , а ОСОБА_3 проживала за адресою: АДРЕСА_4 . Під час хвороби ОСОБА_3 вона була під наглядом ОСОБА_1 . До 2016 року ОСОБА_3 проводила час з дітьми ОСОБА_1 . Також ОСОБА_3 давала кошти ОСОБА_1 , а він здійснював платежі за її вказівкою. Між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 були теплі стосунки. В 2018 році ОСОБА_3 придбала газове обладнання ОСОБА_1 , про це їй особисто повідомив ОСОБА_1 . ОСОБА_1 проживав з дружиною та дітьми. Як розподілялися доходи ОСОБА_1 та ОСОБА_3 вона не знає. ОСОБА_1 займався похованням ОСОБА_3 . Коли ОСОБА_3 зламала ногу, ОСОБА_1 возив її в лікарню. Між ними були теплі стосунки, як у брата та сестри. ОСОБА_3 допомагала по господарству, готувала. Або осінню, або ранньою весною 2019 року ОСОБА_1 та його дружина доглядали ОСОБА_3 , бо вона була в них цілодобово, оскільки не пересувалася.

Свідок ОСОБА_9 суду пояснив, що знає ОСОБА_1 - це його сусід з 50 квартири. У нього двоє дітей, дружина ОСОБА_10 . Знає ОСОБА_3 , її батьків. ОСОБА_3 залишилася одна, а завдяки ОСОБА_1 доживала свій вік. Аптеки, хвороби, ліки, продукти - усім займався ОСОБА_1 . Вони були як одна сім`я. ОСОБА_1 надавав їй велику допомогу. Ближче нього у неї нікого не було. Вони жили як одна сім`я приблизно 15 років. ОСОБА_1 займався її похованням, оплачував похорони власними коштами. У ОСОБА_1 та ОСОБА_3 були дружні та сімейні відносини, це була спільна сім`я.

Свідок ОСОБА_4 суду пояснила, що ОСОБА_1 - це її чоловік. Вона познайомилася з ОСОБА_3 в 2003 році. Вона вважала, що ОСОБА_3 це сестра ОСОБА_1 . В 2008 році вони зі ОСОБА_1 одружилися, вона завагітніла та народила дітей. У 2016 році у ОСОБА_3 погіршився зір, вони допомагали їй. У ОСОБА_1 та ОСОБА_3 були дуже близькі стосунки. Вони часто оплачували лікування ОСОБА_3 та комунальній послуги. Їх діти вважали ОСОБА_3 рідною. У 2020 році ОСОБА_3 віддала ОСОБА_1 всі свої банківські картки, оскільки через ковід не виходила на вулицю. Коли ОСОБА_3 пошкодила руку, вони займалися її лікуванням. В 2022 році ОСОБА_3 зламала руку, з того часу вона фактично знаходилась з ними, вони купували ліки, продукти. ОСОБА_3 постійно наголошувала, що вони - її родина. ОСОБА_1 займався похованням ОСОБА_3 . Вона ніколи не бачила родичів ОСОБА_3 .

Свідок ОСОБА_11 суду пояснила, що знає ОСОБА_1 з 2012 року. З 2016-2017 року почала приходити додому до ОСОБА_1 . Їх познайомили з ОСОБА_3 , її представили як сестру ОСОБА_1 , тітку його дітей. У неї був поганий зір. Вони особисто спілкувалися. Приходила до ОСОБА_1 раз на місяць. ОСОБА_3 розповідала, що вони живуть однією родиною. Вона (свідок) вважала, що це сестра ОСОБА_1 . Він їй допомагав, купував ліки, в них були звичайні стосунки, як у рідних людей, які живуть однією родиною. ОСОБА_3 розказувала, що живе сама, любить дітей ОСОБА_1 , вона ставилася до них, як до своїх онуків. ОСОБА_3 керувала ОСОБА_10 (дружиною ОСОБА_1 ), вони готували вдвох. Вона (свідок) думала, що ОСОБА_3 - це родичка ОСОБА_1 . Зі слів ОСОБА_10 (дружини ОСОБА_1 ) вона (свідок) знає, що фінансові витрати на ліки та догляд за ОСОБА_3 ніс ОСОБА_1 ОСОБА_3 та ОСОБА_1 разом купували пральну машинку та газову колонку. У ОСОБА_3 та ОСОБА_1 були стосунки, як у сестри і брата. Вона вважала, що ОСОБА_3 - це старша сестра ОСОБА_1 . Похованням ОСОБА_3 займалися ОСОБА_1 та його дружина. ОСОБА_3 була як баба, готувала та займалася дітьми.

Свідок ОСОБА_12 суду пояснила, що ОСОБА_1 - це її зять. ОСОБА_3 - це сусідка ОСОБА_1 , з якою вони проживали однією сім`єю. У 2008 році ОСОБА_3 зламала ногу. ОСОБА_1 та ОСОБА_4 возили її до лікарні, купували усе необхідне. Дітей ОСОБА_1 ОСОБА_3 вважала своїми онуками. Приблизно два-три рази на тиджень жила у неї в с. Димерка. Вона (свідок) вважала, що ОСОБА_3 - це рідна сестра ОСОБА_1 , такими були у них стосунки. ОСОБА_3 готувала їжу, разом обідали зі ОСОБА_1 , його дружиною та дітьми. ОСОБА_1 купив газову плитку за власні кошти для ОСОБА_3 , про це їй відомо від ОСОБА_3 . Між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 були стосунки, як у рідній сім`ї.

Свідок ОСОБА_13 суду пояснила, що зі ОСОБА_1 вони мають приятельські стосунки. З 2008 року ОСОБА_3 та ОСОБА_1 проживали як сім`я. Вона (свідок) думала, що ОСОБА_3 - це рідна сестра ОСОБА_1 . Вона познайомилася з ОСОБА_3 у 2008 році на дачі в Димерці. ОСОБА_1 представив ОСОБА_3 , як свою сестру. Раз на місяць вона була в гостях у ОСОБА_1 , там завжди була ОСОБА_3 ОСОБА_1 возив ОСОБА_3 до лікарні, мав доступ до її банківської картки, про це їй особисто казала ОСОБА_3 . Вона дуже любила дітей ОСОБА_1 , вважала їх своїми онукам. ОСОБА_1 з дружиною доглядали ОСОБА_3 . Між ними були родинні відносини. У 2018 році вони возили ОСОБА_3 в с.Кириловка.

Дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_4 народилася ОСОБА_3 , матір`ю записана ОСОБА_14 .

ОСОБА_3 з 29.11.1963 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 .

03.10.1963 ОСОБА_14 на підставі ордеру на жиле приміщення №191406 отримала квартиру за адресою: АДРЕСА_5 на трьох осіб: чоловіка ОСОБА_15 та дочку ОСОБА_3 .

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 11.03.1993 квартира за адресою: АДРЕСА_4 на праві спільної власності належить ОСОБА_3 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 .

ІНФОРМАЦІЯ_5 помер ОСОБА_15 , що підтверджуєтеся свідоцтвом про смерть від 15.11.1999 серії НОМЕР_1 .

15.07.2008 ОСОБА_1 та ОСОБА_4 зареєстрували шлюб, актовий запис №502, в якому народилось двоє дітей - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

17.09.2021 ОСОБА_3 отримала перелом лівої променевої кістки, а 01.03.2022 вона отримала консолідований перелом латерального виростку плечової кістки.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , що підтверджуєтеся свідоцтвом про смерть від 10.02.2023 серії НОМЕР_2 .

08.02.2023 Голосіївським управлінням поліції ГУ НП у м. Києві надано дозвіл ОСОБА_1 отримати лікарське свідоцтво про смерть ОСОБА_3 .

Матеріали цивільної справи містять докази, що ОСОБА_1 здійснив поховання ОСОБА_3

08.06.2023 Другою київською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу №321/2023 після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

08.06.2023 ОСОБА_1 звернувся до Другої київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3

13.09.2023 Другою київською державною нотаріальною конторою прийнято постанову про відмову ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з відсутністю доказів родинних та інших відносин.

За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод чи інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Визначений у частині першій статті 315 ЦПК України перелік фактів, які можуть встановлюватися судом, не є вичерпним, оскільки згідно з частиною другою зазначеної статті у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до частини четвертої статті 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Отже, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право (постанова Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 761/16799/15-ц).

Таким чином, у судовому порядку можуть бути встановлені тільки ті факти, які тягнуть за собою юридичні наслідки, від яких залежить, зокрема, виникнення особистих немайнових прав громадян.

Юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтересів інших осіб. У випадку останнього між цими особами виникає спір про право (постанова Верховного Суду від 28 квітня 2021 року у справі №520/19532/19 (провадження № 61-13709св20)).

У постанові від 10 квітня 2019 року у справі №320/948/18 (провадження № 14-567цс18) Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів за наявності певних умов. А саме, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить - виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян.

Тож справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Подібні висновки зробив Верховний Суд у постановах від 19 червня 2019 року у справі №752/20365/16-ц (провадження № 61-24660св18), від 05 грудня 2019 року у справі №750/9847/18 (провадження № 61-18230св19), від 03 лютого 2021 року у справі №644/9753/19 (провадження № 61-14667св20), від 16 червня 2021 року у справі №643/6447/19/19 (провадження № 61-14968св20), від 08 вересня 2021 року у справі №641/5187/20 (провадження № 61-5204св21).

Судом встановлено, що встановлення факту проживання певний період часу заявника та ОСОБА_3 є необхідним для оформлення спадщини на квартиру АДРЕСА_2 , після смерті останньої.

З наведеного вбачається, що звернення до суду за встановленням факту, що має юридичне значення, має на меті захист майнових прав заявника.

Разом з тим, Київська міська рада заперечувала право зявника на спадкування після смерті ОСОБА_3 , зазаначивши, що у випадку встановлення факту, про який просить заявник, Київська міська рада буде позбавлена права визнати спадщину відумерлою.

У разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою (абзац 1 частини першої статті 1277 ЦК України, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Суди мають встановлювати, між ким існує спір, хто є спадкоємцем у порядку, передбаченому спадковим правом (норми ЦК України), який би оспорював право заявника на прийняття спадщини, оскільки існування спору про право повинно реальним, а не гіпотетичним (постанови Верховного Суду від 07 листопада 2018 року у справі № 336/709/18-ц (провадження № 61-39374св18), від 14 квітня 2021 року у справі № 205/2102/19-ц (провадження № 61-872св21), від 28 квітня 2021 року у справі № 520/19532/19 (провадження № 61-13709св20), від 15 листопада 2021 року у справі № 554/10125/20 (провадження № 61-12758св21), від 03 серпня 2022 року у справі № 759/12740/21 (провадження № 61-126св22)).

Справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися до суду із заявою про встановлення цих фактів, яка, якщо немає спору, розглядається за правилами окремого провадження. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження з`ясується, що має місце спір про право, суд залишає заяву без розгляду та роз`яснює заявникові, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах (постанова Верховного Суду від 22 квітня 2020 року у справі № 200/14136/17 (провадження № 61-15965св19)).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 квітня 2024 року по справі № 641/683/23 (провадження № 61-15387св23) зазначено, що: "задовольняючи заяву ОСОБА_1, суд першої інстанції вважав доведеним факт її проживання однією сім`єю з ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, строком понад п`ять років, у період з 1998 року до ІНФОРМАЦІЯ_1, тобто до дня його смерті. Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення, апеляційний суд виходив з недоведеності заявником своїх вимог. Разом із цим суд не врахував, що факт оскарження рішення місцевого суду заінтересованою особою - Харківською міською радою, доводи її апеляційної скарги, свідчить про існування спору про право. Пославшись на те, що від часу відкриття спадщини ще не минув рік, а тому Харківська міська рада не може порушувати питання про визнання спадщини відумерлою, апеляційний суд дійшов помилкового висновку про наявність підстав для відмови в задоволенні скарги по суті заявлених вимог не звернувши уваги на те, що з моменту відкриття спадщини відповідно до статті 1277 ЦК України Харківська міська рада має свій інтерес щодо спадкового майна. Ураховуючи наведене, факт, про встановлення якого просить ОСОБА_1, не підлягає з`ясуванню у порядку окремого провадження, оскільки з матеріалів справи встановлено, що існує спір про право, який підлягає розгляду виключно у порядку позовного провадження".

Отже, оскільки після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , територіальна громада міста Києва, станом на момент розгляду цивільної справи, має свій інтерес щодо спадкового майна та має право на звернення до суду з заявою про визнання спадщини відумерлою, то рішення про встановлення факту спільного проживання вплине на права та обов`язки інших осіб, а саме територіальної громади міста Києва в особі Київської міської ради.

За таких обставин, суд вважає, що оскільки під час під час розгляду цієї справи з`ясувалось, що має місце спір про право, то слід залишити заяву без розгляду та роз`яснити заявнику, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах.

Керуючись ст.ст. 12-13, 81, 247, 258, 259, 263-265, 267-269, 273, 293-294, 315-319, 353-355 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 залишити без розгляду.

Роз`яснити заявнику його право подати до суду позов на загальних підставах.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її проголошення.

Ухвала складена 28.03.2025.

Суддя Ж. І. Кордюкова