Провадження №: 2/755/2078/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" березня 2025 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючої судді - Марфіної Н.В.,

за участі секретаря - Лазоришин А.В.,

відповідача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , треті особи: П`ята київська державна нотаріальна контора, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Іванчук Ірина Миколаївна, про визнання недійсним заповіту, -

у с т а н о в и в :

17.11.2021 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідачки про визнання недійсним заповіту, у якому просить визнати недійсним та скасувати заповіт складений 20.07.2021 року ОСОБА_4 на ім`я ОСОБА_1 , посвідчений Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Іванчук Іриною Миколаївною, зареєстрований в реєстрі за №250.

Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 після тривалої хвороби померла дружина позивача ОСОБА_4 . Після смерті дружини позивача відкрилась спадщина на частину кв. АДРЕСА_1 . 18.08.2021 року П`ятою київською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу щодо майна померлої. При оформленні спадкових прав позивач дізнався, що не задовго до своєї смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) ОСОБА_4 склала заповіт, яким заповіла все своє майно своїй сестрі - відповідачці у справі. Впродовж 30 років позивач та його дружина проживали в щасливому шлюбі, конфліктні ситуації між подружжям виникали вкрай рідко. Під час шлюбу подружжя придбало спільне майно, право власності на яке було оформлене на дружину. А саме, було придбано за договором купівлі-продажу від 28.12.2019 року квартиру АДРЕСА_1 . В лютому 2020 року дружина позивача захворіла на онкологічне захворювання, вона систематично проходила лікування, 29.05.2020 року перенесла операцію, а також було здійснено курс процедур з хіміотерапії. Також ОСОБА_4 було проведено курс лікування таблетками. В березні 2021 року стан дружини позивача став погіршуватись, з`явились метастази в печінці, при цьому позивач підтримував та підбадьорював свою дружину, оплачував лікування. В липні 2021 року дружина позивача була госпіталізована до лікарні та в період з 10.07.2021 року по 21.07.2021 року проходила стаціонарне лікування. У цей період ОСОБА_4 мучили нестерпні болі, тому їй був прописаний сильнодіючий знеболювальний препарат. У цей час, довідавшись про важкий стан сестри з`явилась відповідачка, хоча до цього життям та здоров`ям сестри не цікавилась. Відповідачка, без відома позивача, стала схиляти свою сестру на оформлення заповіту, але остання категорично відмовлялась від цього, оскільки вірила в своє одужання. Стан здоров`я ОСОБА_4 був стабільно тяжким, вона потребувала стороннього догляду та нагляду, а тому вона фізично не могла відвідати нотаріуса та самостійно не могла вчинити будь-які нотаріальні дії. Відповідачка скориставшись безпорадним станом сестри запросила нотаріуса до лікарні, який посвідчив спірний заповіт, однак нотаріус діяв усупереч закону, оскільки не переконався у вільному волевиявленні заповідача і його здатності чітко усвідомлювати зазначення своїх дій та керувати ними. Позивач вважає, що його дружина під час складання заповіту не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними.

Ухвалою суду від 24.11.2021 року відкрите провадження у справі та призначений розгляд справи за правилами загального позовного провадження до підготовчого засідання.

Ухвалою суду від 04.02.2022 року задоволено клопотання сторони позивача про витребування доказів.

Ухвалою суду від 27.12.2022 року за клопотанням сторони позивача призначено у справі проведення судово-почеркознавчої експертизи, витребувано необхідні для проведення експертизи матеріали та зупинене провадження у справі до отримання висновку експерта.

Ухвалою суду від 01.05.2023 року відновлене провадження у справі на призначено справу до розгляду в підготовчому засіданні для вирішення клопотання експерта.

Ухвалою суду від 24.05.2023 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів, постановлено направити матеріали цивільної справи для продовження проведення судової експертизи після надходження витребуваних матеріалів та зупинене провадження у справі до отримання висновку експертизи.

Ухвалою суду від 03.07.2023 року відновлене провадження у справі та внесено виправлення до ухвали суду від 24.05.2023 року.

Ухвалою суду від 06.12.2023 року відновлене провадження у справі у зв`язку з надходженням висновку судово-почеркознавчої експертизи та призначено справу до розгляду в підготовчому засіданні.

Ухвалою суду від 29.03.2024 року за клопотанням сторони позивача у справі призначено проведення посмертної судово-психіатричної експертизи, витребувано необхідну для проведення експертизи медичну документацію та зупинене провадження у справі до отримання висновку експертизи.

Ухвалою суду від 09.07.2024 року відновлене провадження у справі та призначено справу до розгляду у підготовчому засіданні з метою вирішення питання про зміну експертної установи для проведення призначеної у справі посмертної судово-психіатричної експертизи.

Ухвалою суду від 19.07.2024 року змінено експертну установу для проведення судової експертизи та зупинене провадження у справі до отримання висновку експертизи.

Ухвалою суду від 27.11.2024 року відновлене провадження у справі в зв`язку з надходженням висновку посмертної судово-психіатричної експертизи та призначено справу до розгляду в підготовчому засіданні.

Ухвалою суду від 15.01.2025 року закрите підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.

10.12.2021 року до суду надійшли письмові пояснення третьої особи ПН КМНО Іванчук І.М., у яких нотаріус зазначає, що 20.07.2021 року нею був посвідчений спірний заповіт. При цьому, 20.07.2021 року заповідачка особисто з`явилась до приміщення, в якому розташоване робоче місце нотаріуса ( АДРЕСА_2 ), надала паспорт, довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру та попросила оформити від її імені заповіт на все належне їй майно на користь ОСОБА_1 . В бесіді перед посвідченням заповіту було встановлено дійсний намір заповідача щодо складання заповіту та тексту самого заповіту, що вона буде заповідати і на користь кого. Заповідачу було роз`яснено положення законодавства. Поспілкувавшись з заповідачем нотаріус встановила, що вона правильно розуміє і усвідомлює значення своїх дій, повністю керує своїми діями. Про свій намір та бажання скласти заповіт вона говорила ясно, чітко та зрозуміло відповідала на питання. Підозр щодо стану здоров`я у нотаріуса не виникло. Особу заповідача було встановлено і сумніву щодо обсягу цивільної дієздатності заповідача не виникло. Заповіт був складений зі слів заповідача у письмовій формі за допомогою загальноприйнятих технічних засобів у двох примірниках в приміщенні, яке є робочим місцем нотаріуса. У заповіті вказане місце та час його складання. Обидва примірники заповіту заповідачка прочитала вголос та особисто підписала їх. Заповіт складений ясно, чітко та зрозуміло. Також заповідачу було роз`яснене право на скасування заповіту. Ні до якої лікарні для посвідчення заповіту нотаріус не виїжджала.

22.06.2022 року до суду надійшли письмові пояснення відповідачки, у який остання просить відмовити в задоволенні позову та зазначає, що позивач та його дружина з 2018 року розірвали свої подружні стосунки, продали належну їм квартиру, розділили кошти і кожен з них придбав собі власне житло. Позивач придбав собі квартиру у м. Ірпінь, а ОСОБА_4 купила квартиру АДРЕСА_1 . За життя ОСОБА_4 звернулась до суду із позовом про розірвання шлюбу, однак провадження у справі було закрите через смерть позивачки. Під час хвороби та лікування саме відповідачка доглядала за своєю сестрою, а позивач лише намагався заволодіти майном своєї дружини, про що свідчать факти звернення до правоохоронних органів. Між позивачем та сестрою відповідачки були неприязні стосунки, а через хворобу ОСОБА_4 не могла надати відсіч протиправним діям позивача. Обурена поведінкою позивача, ОСОБА_4 самостійно прийняла рішення про складання заповіту на користь своєї сестри. ОСОБА_4 усвідомлювала значення своїх дій та могла керувати ними і звернулась до нотаріуса приїхавши в нотаріальну контору. Волевиявлення сестри відповідачки було вільним, а дії нотаріуса правомірними.

26.01.2023 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, зі змісту якого вбачається, що відповідачка не визнає заявлених позовних вимог та просить відмовити у задоволенні позову посилаючись на те, що померла склала заповіт на користь своєї сестри, оскільки шлюб з позивачем був нещасливим, позивач знущався фізично та морально над своєю дружиною, шлюб існував формально, подружжя проживало окремо. Фактичні шлюбні відносини припинились приблизно у 2017 році. Померла мала намір розлучитись зі своїм чоловіком, але хвороба внесла свої корективи і вона не змогла цього зробити за життя. Саме відповідачка у всьому допомагала своїй сестрі, про що, зокрема, свідчить видана померлою на ім`я відповідачки довіреність. Позивач неодноразово вчиняв насильство у відношенні своєї хворої дружини, чим погіршував її самопочуття. ОСОБА_4 особисто підписала позовну заяву до суду про розірвання шлюбу, але провадження у справі було закрите через смерть позивачки. За таких обставин, ОСОБА_4 не бажала залишати своє майно після власної смерті своєму чоловікові, а тому склала заповіт на користь єдиної її сестри, яка у всьому їй завжди допомагала. Воля заповідача була вільною, що перевірено нотаріусом і підтверджується змістом заповіту. Наявна у ОСОБА_4 на час складання заповіту хвороба не свідчить про те, що вона не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними. ОСОБА_4 до останнього дня свого життя самостійно пересувалась, в березні 2022 року зробила довіреність на сестру, у період 30.07.2021-03.08.2021 особисто зверталась до поліції з приводу фізичного та психологічного насильства з боку чоловіка, 05.08.2021 року звернулась до суду із позовом про розірвання шлюбу. За життя ОСОБА_4 не була інвалідом і не потребувала постійного стороннього догляду. ОСОБА_4 отримувала підтримуючу терапію, але не була прикута до ліжка, не перебувала в реанімації, мала можливість вільно пересуватись. Зі змісту виписки з медичної картки ОСОБА_4 вбачається, що станом на час складання заповіту, вона вже не приймала знеболювальних за власним рішенням. Спірний заповіт містить всі необхідні реквізити, нотаріус перевірила дієздатність заповідача, а рукописний текст заповідача у заповіті написаний охайними літерами, звичайним почерком, який не викликає візуального сумніву в адекватності ОСОБА_4 , не дивлячись на її хворобу. Головний мозок спадкодавиці не був уражений хворобою, тож на момент складання заповіту і до дня своєї смерті вона була при здоровому розумі та пам`яті, а її дії відповідали її волі та намірам.

Позивач та/або його представник в судове засіданні не з`явились, 21.03.2025 року до суду надійшла заява представника позивача про проведення судового засіданні 24.03.2025 року без участі позивача та його представника, позовні вимоги сторона позивача підтримує в повному обсязі.

Треті особи та/або їх представники в судове засідання не з`явились, в матеріалах справи наявні клопотання третіх осіб про розгляд справи без їх участі.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечує проти заявлених позовних вимог та просить відмовити у задоволенні позову посилаючись на відсутність і недоведеність будь-яких підстав для визнання заповіту недійсним. Проведені у справі дві експертизи свідчать про те, що ОСОБА_4 особисто підписала спірний заповіт і під час його складання усвідомлювала значення своїх дій та могла керувати ними. Також представник просить стягнути з позивача на користь відповідачки понесені останньою витрати на правничу допомогу, за той період коли такі послуги надавались платно, в сумі 9000,00 грн.

Відповідачка в судовому засіданні підтримала в повному обсязі позицію свого представника.

Суд, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі наявні у справі докази кожен окремо та в їх взаємозв`язку і сукупності, повно, об`єктивно та всебічно встановивши обставини справи, приходить до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, 29.03.1991 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зареєстрували шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (Т. 1, а.с. 22).

За змістом інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 28.12.2019 року за ОСОБА_4 було зареєстроване право власності на кв. АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 28.12.2019 року посвідченого ПН КМНО Чижиковим О.О., зареєстрованого в реєстрі за №52528 (Т. 1, а.с. 23-24).

В матеріалах справи міститься копія договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 за яким покупцем вказаної квартири є ОСОБА_4 (Т. 2, а.с. 15-16).

У вказаній квартирі позивач зареєстрований з 23.01.2020 року (Т. 1, а.с. 12-13, 15).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (Т. 1, а.с. 20).

20.07.2021 року ПН КМНО Іванчук І.М. посвідчила заповіт ОСОБА_4 наступного змісту: Попередньо ознайомлена нотаріусом з вимогами цивільного законодавства, перебуваючи при здоровому розумі та ясній пам`яті, діючи добровільно без будь-якого примусу як фізичного, так і морального, я, що нижче підписалася, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце народження - с. Триліси Фастівського району Київської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_3 , паспорт НОМЕР_2 , виданий Старокиївським РУ ГУ МВС України в м. Києві 13.11.2001 року, на випадок моєї смерті роблю таке розпорядження: все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, на що я за законом матиму право і що буде мені належати на момент смерті заповідаю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Зміст ст.ст. 1233-1236, 1241, 1247, 1248, 1254, 1255, 1307 ЦК України мною, нотаріусом, роз`яснено. Заповіт складено зі слів заповідача о 10 год. 35 хв. на її прохання за допомогою загальноприйнятих технічних засобів у приміщенні, яке є робочим місцем приватного нотаріуса, за адресою: АДРЕСА_2 . Цей заповіт складено і підписано в двох примірниках, один з яких залишається на зберіганні в справах ПН КМНО Іванчук І.М., а інший, викладений на бланку нотаріальних документів, видається заповідачу. Далі міститься рукописний текст, підпис та ПІБ заповідача: «Цей заповіт прочитаний мною вголос, текст його мені зрозумілий і підписаний мною власноручно о 10 год. 45 хв. /підпис/ ОСОБА_4 /» Місто Київ, Україна, 20.07.2021 року. Цей заповіт посвідчено мною, Іванчук І.М., приватним нотаріусом КМНО. Заповіт записаний мною нотаріусом, зі слів ОСОБА_4 . Заповіт до підписання прочитаний уголос заповідачем ОСОБА_4 і власноручно підписаний нею у моїй присутності. Особу її встановлено, дієздатність перевірено. Зареєстровано в реєстрі за №250 (Т. 1, а.с. 189).

18.08.2021 року відповідачка звернулась до П`ятої київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 (Т. 1, а.с. 182).

На підтвердження своїх вимог та підстав позову про відсутність у ОСОБА_4 фізичної можливості з`явитись до нотаріуса, особисто підписати заповіт та про те, що на час складання заповіту остання не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними, сторона позивача надала суду копії медичних документів щодо онкологічного захворювання ОСОБА_4 та призначеного їй лікування (Т. 1, а.с. 21, 25-50).

Також, за клопотанням сторони позивача судом було витребувано медичну документацію щодо проходження ОСОБА_4 лікування в Київській міській клінічній лікарні №2 (Т. 1, а.с. 194-226).

Сторона відповідача заперечуючи проти позову та на підтвердження усвідомленого прийняття ОСОБА_4 рішення про складання заповіту на користь своєї сестри, надала суду копії звернень до поліції та інших органів щодо вчинення позивачем насильства стосовно своєї дружини, копію позовної заяви про звернення ОСОБА_4 до суду із позовом про розірвання шлюбу, копію ухвали суду від 05.10.2021 року про закриття провадження у справі про розірвання шлюбу через смерть ОСОБА_4 , копію довіреності від 03.03.2021 року, якою померла уповноважувала саме відповідачку представляти її інтереси (Т. 1, а.с. 121-134; Т. 2, а.с. 44-49).

Також посилаючись на зміст виписки з медичної карти ОСОБА_4 від 21.07.2021 року, сторона позивача вказувала, що оскільки за даними цієї виписка хвора протягом останніх двох днів відмовилась від приймання ліків, відтак станом на час складання заповіту вона не була під впливом лікарських засобів і усвідомлювала свої дії (Т. 2, з.б.а.с. 50).

За змістом висновку експерта за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи у цивільній справі №755/19490/21 від 21.11.2023 року №26752/23-32: рукописний текст «Цей заповіт прочитаний мною вголос, текст його мені зрозумілий і підписаний мною власноручно о 10 год 45 хв», що розміщений на чотирьох бланкових рядках під основним друкованим текстом, та рукописний запис « ОСОБА_4 », що міститься в графі «прізвище, ініціали» у заповіті від 20.07.2021 року, складеному від імені ОСОБА_4 на ім`я ОСОБА_1 , посвідченому приватним нотаріусом КМНО Іванчук І.М. та зареєстрованому в реєстрі за №250, виконані ОСОБА_4 . Підпис від імені ОСОБА_4 , що міститься в графі «підпис» у заповіті від 20.07.2021 року, складеному від імені ОСОБА_4 на ім`я ОСОБА_1 , посвідченому приватним нотаріусом КМНО Іванчук І.М. та зареєстрованому в реєстрі за №250, виконані ОСОБА_4 (Т. 2, а.а.с 133-138).

За змістом висновку судово-психіатричного експерта №1289 від 25.09.2024 року, ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час підписання нею заповіту 20.07.2021 року, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Іванчук І.М., зареєстрованого в реєстрі за №250, не виявляла ознак психічного розладу, який позбавляв би її здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. За своїм психічним станом ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час підписання та посвідчення заповіту 20.07.2021 року усвідомлювала значення своїх дій та керувала ними (Т. 2, а.с. 219-222).

Відповідно до положень ст.ст. 1216-1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі (ст. 1226 ЦК України).

Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ст. 1233 ЦК України).

Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається (ст. 1234 ЦК України).

Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач може без зазначення причин позбавити права на спадкування будь-яку особу з числа спадкоємців за законом. У цьому разі ця особа не може одержати право на спадкування. Заповідач не може позбавити права на спадкування осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині. Чинність заповіту щодо осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, встановлюється на час відкриття спадщини (ст. 1235 ЦК України).

За змістом ст. 1236 ЦК України, заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1247 ЦК України: 1. Заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. 2. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу. Заповіти, посвідчені особами, зазначеними у частині третій цієї статті, підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.

Згідно ст. 1248 ЦК України, нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках (стаття 1253 цього Кодексу).

Заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі (ст. 1257 ЦК України).

Статтею 203 ЦК України передбачено, що: 1. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. 2. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. 3. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. 4. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. 5. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

За положеннями ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Стаття 12 ЦПК України встановлює, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Положення ст. 81 ЦПК України визначають, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.ст. 76-80 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 89 ЦПК України).

У даній справі стороною позивача не доведено своїх вимог про визнання спірного заповіту недійсним.

Зміст та форма оспорюваного заповіту відповідають наведеним вище вимогам цивільного законодавства, заповіт містить всі необхідні реквізити та у встановленому законом порядку зміст заповіту нотаріально посвідчений.

Позивачем не доведено посилань на те, що через свій хворобливий фізичний стан ОСОБА_4 не могла з`явитись до нотаріуса та самостійно підписати заповіт, оскільки зміст заповіту та висновки судово-почеркознавчої експертизи свідчать про те, що спадкодавець особисто з`явилась до приміщення робочого місця нотаріуса та особисто підписала заповіт і виклала у ньому власне підтвердження про те, що заповіт нею прочитаний вголос та його текст заповідачці зрозумілий.

Медична документація, яка міститься в матеріалах справи не може бути достатнім підтвердженням зворотного, оскільки не містить даних про те, що ОСОБА_4 на день посвідчення заповіту була прикута до ліжка, не могла пересуватись та не могла самостійно писати.

Також стороною позивача не доведено, що під час посвідчення заповіту ОСОБА_4 не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, оскільки результати проведеної посмертної судово-психіатричної експертизи свідчать про зворотне, а саме про те, що заповідачка усвідомлювала значення своїх дій та могла керувати ними, а наявна в матеріалах справи медична документація стосовно лікування спадкодавиці з приводу онкологічного захворювання не свідчить про те, що в момент складання заповіту ОСОБА_4 страждала на будь-який психічний розлад, оскільки ці документи не стосуються і не встановлюють психічного стану ОСОБА_4 на день складання нею заповіту.

Ураховуючи викладене, відсутні будь-які підстави для визнання недійсним заповіту ОСОБА_4 складеного на користь відповідачки.

Стосовно вимог сторони відповідача про стягнення з позивача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 9000,00 грн., суд дійшов висновку, що такі кошти не можуть бути стягнені з відповідача за недоведеністю їх понесення у цій справі, з огляду на наступне.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Стороною позивача до суду подане клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, у якому представник позивача просить відмовити у стягненні відповідних витрат через їх недоведеність.

Положення ст. 141 ЦПК України визначають, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Як убачається з матеріалів справи 10.01.2022 року адвокат Оропай О.В. вступив у справі в якості представника відповідача і до його заяви про вступ у справу був доданий ордер на представлення інтересів ОСОБА_1 та в цьому ордері вказано, що ордер виданий адвокатом, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально (Т. 1, а.с. 86).

23.02.2024 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про стягнення з позивача витрат на правову допомогу в загальній сумі 9000,00 грн.

До вказаної заяви було додано копію договору про надання юридичних послуг, правової допомоги та представництва від 05.01.2022 року, укладеного між адвокатом Оропай О.В. та відповідачкою ОСОБА_1 у п. 3 якого вказано: При наданні адвокатом погоджених сторонами видів та обсягів правової допомоги клієнт не сплачує адвокату гонорар, проте може відшкодувати фактичні витрати адвоката. Правова допомога надається на добровільних підставах та безоплатно (pro bono) (Т. 2, а.с. 161).

Отже, правова допомога адвокатом Оропай О.В. надавалась відповідачці безоплатно і з матеріалів справи вбачається, що заявлена до стягнення сума в розмірі 9000,00 грн. стосується іншого договору з надання правової допомоги.

Так, 31.01.2022 року відповідачка уклала з ТОВ «Центр правової допомоги» договір №31012212 про надання правової допомоги/юридичних послуг, пункт 1.2. якого має наступний зміст: Перелік юридичних послуг, види та обсяг правової допомоги, що надається: представництво інтересів адвокатом в судовому засіданні. Один виїзд адвоката в суд. У пункті 3.1. договору вказано: Розмір оплати за виконання з юридичних послуг/правової допомоги, зазначених в п. 1.2 цього договору, становить 4500,00 грн. (Т. 2, а.с. 162).

22.06.2022 року сторони вказаного договору підписали акт приймання-передачі наданих послуг, за яким виконавець надав, а замовник прийняв юридичні послуги/правову допомогу щодо: представництво інтересів клієнта в суді на судовому засіданні. Вартість послуг виконавця за цим актом складає 4500,00 грн. (Т. 2, а.с. 164).

В Томі 2 на а.с. 165 міститься документ наступного змісту: Центр правової допомоги 31.01.2022. Сплата юридичних послуг за договором №31012212 на суму 4500,00 грн.

Разом з цим, за матеріалами справи представники ТОВ «Центр правової допомоги» не приймали участі в судових засіданнях у цій справі та відсутні будь-які дані, які б свідчили про фактичне надання ТОВ «Центр правової допомоги» юридичних послуг відповідачці у цій справі.

Також, 05.01.2022 року відповідачка уклала з ТОВ «Центр правової допомоги» договір №05012205 про надання правової допомоги/юридичних послуг, пункт 1.2. якого має наступний зміст: Перелік юридичних послуг, види та обсяг правової допомоги, що надається: представництво інтересів адвокатом в судовому засіданні. Один виїзд адвоката в суд. У пункті 3.1. договору вказано: розмір оплати за виконання з юридичних послуг/правової допомоги, зазначених в п. 1.2 цього договору, становить 4500,00 грн. (Т. 2, а.с. 163).

Водночас, суд знову наголошує, що за матеріалами справи представники ТОВ «Центр правової допомоги» не приймали участі в судових засіданнях у цій справі.

Витрати сторін на професійну правничу допомогу входять до предмету доказування, але стороною відповідача не доведено, що ТОВ «Центр правової допомоги» безпосередньо або через залучених осіб надавало відповідачці правову допомогу у цій справі, в чому конкретно полягала така допомога і в чому виявилась, а тому у відповідності до положень п. 1 ч. 3 ст. 141 ЦПК України, суд дійшов висновку про недоведеність пов`язаності наведених вище витрат відповідача з розглядом цієї справи.

За таких обставин, підстави для стягнення з позивача на користь відповідача грошових коштів в сумі 9000,00 грн., заявлених як витрати на правничу допомогу, відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 12, 13, 76-81, 89, 133, 137, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 353, 354 ЦПК України, ст.ст. 203, 215, 1216-1218, 1223, 1226, 1233, 1234, 1235, 1236, 1247, 1248, 1257 ЦК України, суд, -

у х в а л и в:

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , треті особи: П`ята київська державна нотаріальна контора, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Іванчук Ірина Миколаївна, про визнання недійсним заповіту - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складений 27.03.2025 року.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 );

Відповідач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_4 );

Третя особа - П`ята київська державна нотаріальна контора (м. Київ, вул. Машинобудівельна, 8);

Третя особа - Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Іванчук Ірина Миколаївна ( АДРЕСА_2 ).

Суддя -