Номер провадження 6/754/8/25
Справа № 754/5659/13-ц
У Х В А Л А

Іменем України

13 березня 2025 року Деснянський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді Буша Н.Д.,

секретаря с/з Шклярської К.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Києві заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Цуперяка Віктора Петровича про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виконання умов договору про сплату аліментів на дитину,-

В С Т А Н О В И В:

Представник заявника звернувся до Деснянського районного суду міста Києва із заявою про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Подану заяву обґрунтовано тим, що на примусовому виконанні Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) перебувало виконавче провадження НОМЕР_2 з примусового виконання виконавчого листа №2-2680/2013 від 14.08.2014 року Деснянського районного суду міста Києва про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за договором про сплату аліментів на дитину від 03.10.2011 року за №1358 на користь ОСОБА_3 грошової суми в розмірі 108 000 грн.

З державного реєстру речових прав на нерухоме майно боржник дізнався, що на його майно накладено арешт, хоча сплачував аліменти. Боржником було подано запит до Деснянського ВДВС у місті Києві ЦМУ МЮ (м.Київ) та 31.07.2024 року він отримав відповідь, в якій зазначено, що 01.09.2014 року державним виконавцем винесено постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 10 800 грн., 10.09.2014 року державним виконавцем керуючись ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у розмірі 100,07 грн., 16.02.2016 року державним виконавцем керуючись п. 7 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повернувся стягувану, (боржник чи майно не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку). У межах виконавчого провадження було накладено арешт на майно позивача, але так як виконавче провадження не є закінченим, арешт станом на дату звернення до суду не знятий (не скасований).

Крім, того, згідно відповіді від 23.10.2024 року Деснянського ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м.Київ) перевіркою автоматизованої системи виконавчих проваджень встановлено, що виконавчі документи боржником, за якими є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , станом на 23.10.2024 року на виконанні у відділі не перебувають. Таким чином, виконавчий лист №2-2680/2013, виданий Деснянським районним судом міста Києва від 14.08.2014 року сторона заявника вважає таким, що не підлягає виконанню. Крім того, ОСОБА_1 весь період з серпня 2014 року до 21.06.2024 року (до повноліття дочки) добровільно виконувався його обов`язок зі сплати аліментів. На підтвердження цього надано квитанцію з АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» про сплату аліментів з 03.04.2019 року на суму 163 500 грн. До цієї дати ОСОБА_1 сплачував аліменти через касу АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК». Тобто, ОСОБА_1 сумлінно сплачував аліменти, навіть більшу суму, чим була зазначена в договорі про сплату аліментів на дітей.

Учасники розгляду заяви в судове засідання не з`явилися про день, час та місце розгляду заяви повідомлені належним чином.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Вивчивши заяву, дослідивши матеріали, якими вона обґрунтовується, суд встановив слідуючі обставини і дійшов наступного висновку.

Згідно з положеннями ст.8 Конституції України звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції гарантується. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань (ч. 4 ст. 55 Конституції України).

Судом встановлено, що рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 14.11.2013 року стягнуто з ОСОБА_1 за договором про сплату аліментів на дитину від 03.10.2011 року за № 1358 на користь ОСОБА_2 , на утримання - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 6 000 грн. щомісячно, починаючи з 14.11.2013 року і до досягнення дітьми повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_1 за договором про сплату аліментів на дитину від 03.10.2011 року за № 1358 на користь ОСОБА_2 на утримання - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 додаткові витрати на оздоровлення в твердій грошовій сумі в розмірі 15 000 грн. щорічно, починаючи з 2014 року і до досягнення дітьми повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за договором про сплату аліментів на дитину від 03.10.2011 року за № 1358 на користь ОСОБА_2 грошову суму в розмірі 108 000 грн.

Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 15.05.2014 року рішення Деснянського районного суду міста Києва від 14.11.2013 року скасовано в частині стягнення з ОСОБА_1 за договором про сплату аліментів на дітей від 03.10.2011 року на користь ОСОБА_2 на утримання дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліментів у розмір 6 000 грн. щомісячно та додаткових витрат на оздоровлення в розмірі 15 000 грн. щорічно. Ухвалено в цій частині нове рішення, яким у задоволені позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дітей та додаткових витрат на оздоровлення за договором від 03 жовтня 2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Олефіренко К.М. за р. №1358, відмовлено. В іншій частині рішення Деснянського районного суду міста Києва від 14 листопала 2013 року залишено без змін.

12.08.2014 року Деснянським районним судом міста Києва було видано виконавчий лист по вказаній справі № 754/5659/13-ц.

Таким чином, на примусовому виконанні Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) перебувало виконавче провадження НОМЕР_2 з примусового виконання виконавчого листа №2-2680/2013 від 14.08.2014 року Деснянського районного суду міста Києва про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за договором про сплату аліментів на дитину від 03.10.2011 року за №1358 на користь ОСОБА_3 грошової суми в розмірі 108 000 грн.

У межах виконавчого провадження було накладено арешт на майно ОСОБА_1 .

Згідно відповіді на запит заявника від 23.10.2024 року Деснянського ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м.Київ) перевіркою автоматизованої системи виконавчих проваджень встановлено, що виконавчі документи боржника, яким є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , станом на 23.10.2024 року на виконанні у відділі не перебувають.

Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_1 за період з серпня 2014 року до 21.06.2024 року (до повноліття дочки) добровільно виконував свій обов`язок зі сплати аліментів. На підтвердження цього надано квитанцію з АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» про сплату аліментів з 03.04.2019 року на загальну суму 163 500 грн.

Згідно ч. 1 ст. 432 ЦПК України, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин (ч. 2 ст. 432 ЦПК України).

Як роз`яснено в п. 5 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про узагальнення практики розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» №8 від 25.09.2015, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахування, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Отже, закон передбачає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом, однак наявними є обставини, які виключають необхідність проведення виконавчих дій за цим виконавчим документом.

Наслідком визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» є закінчення виконавчого провадження.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.

Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Матеріально - правові підстави свідчать про відсутність у боржника матеріально-правового обов`язку повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Судом встановлено факт того, що у ОСОБА_1 відсутній борг за виконавчим листом, виданим Деснянським районним судом міста Києва № 2-2680/2013, а отже є підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, оскільки є наявність виконання обов`язку боржником у виконавчому провадженні.

Враховуючи, викладені обставини, суд дійшов висновку, що є усі законні підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Крім того, відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси.

Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

На сьогодні заявник має намір розпорядитися належним йому майном, проте через наявність арештів позбавлений можливості це зробити. Таким чином, арешт, накладений на майно порушує право власності заявника.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу, який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту.

Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з заявою до суду за наявності арешту (обтяжень) накладених на майно, порушується права заявника, внаслідок чого він позбавлений змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, підстав для продовження обтяження на майно судом не встановлено, оскільки заявником в добровільному порядку виконано його обов`язок щодо сплати заборгованості за виконавчим листом №2-2680/2013, а тому вимога про зняття арешту підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись вимогами Закону Україну «Про виконавче провадження», ст. 432 ЦПК України, ст. ст. 321, 391 ЦК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Цуперяка Віктора Петровича про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виконання умов договору про сплату аліментів на дитину - задовольнити.

Визнати виконавчий лист №2-2680/2013 від 14.08.2014 року, виданий Деснянським районним судом міста Києва про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за договором про сплату аліментів на дитину, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Олефіренко К.М. 03.10.2011 року за р. №1358 на користь ОСОБА_3 грошової суми в розмірі 108 000 грн., таким, що не підлягає виконанню у зв`язку з добровільним виконанням боржником свого обов`язку.

Зняти арешт, накладений на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) від 10.09.2024 року на все майно ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали суду складено: 13.03.2025 року.

Суддя Н.Д.Буша