Справа № 724/305/25
Провадження № 2/724/244/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2025 року Хотинський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді: Гураль Л.Л.,

за участі секретаря судового засідання: Мазної О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в місті Хотин Чернівецької області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

І. Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.

До Хотинського районного суду Чернівецької області надійшла позовна заява за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовної заяви представник позивача зазначає, що 02.04.2024 року між відповідачем та ТОВ «Мілоан» був укладений кредитний договір № 103958079 у формі електронного документа.

Згідно з п.1.1. Кредитного договору, кредит вважається наданим в день перерахування ТОВ «МІЛОАН» грошових коштів у сумі, визначеній у п. 1.2 Кредитного договору (15100,00 грн.), за вказаними реквізитами.

29.01.2024 року між ТОВ «МІЛОАН» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №29012024 відповідно до якого ТОВ «МІЛОАН» відступає право вимоги ТОВ ФК «ЄАПБ». Відповідно до Реєстру боржників №2 від 29.01.2024 р. ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача у сумі 61815,45 грн., з яких 15100,00 грн. основна сума боргу; 40324,55 грн. сума боргу за відсотками; 1725,00 грн. заборгованість за комісією; 4665,90 пеня.

Крім того, 05.04.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальність «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено Договір позики №79237924, згідно якого сума позики складає 8000,00 грн.

Згідно з п.1 Договору позики, позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути таку ж суму коштів у день закінчення строку позики або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики.

14.06.2024 р. між Товариством з обмеженою відповідальність «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №14/06/21 у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, що вказані в реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників №30 від 19.08.2024 р. до договору факторингу №14/06/21 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 25784,00 грн., з яких 8000,00 грн. - основна сума боргу; 1800,00 грн. сума боргу за відсотками; 15984,00 грн. пеня.

На підставі вищевикладеного, позивач просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованість за кредитним договором №103958079 від 02.04.2024 року у розмірі 61815,45 грн., яка складається із 15100,00грн., - основна сума боргу, 40324,55 грн., - прострочена заборгованість за відсотками, 1725,00 заборгованість за комісією та заборгованість за договором позики №79237924 в розмірі 25784,00 грн., яка складається із 8000,00 грн. основна сума боргу, 1800,00 сума боргу за відсотками та 15984,00 пеня. Тобто, загальна сума заборгованості, яку просить стягнути позивач з ОСОБА_2 за обома договорами становить 87599,45 грн.

ІІ. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 13.02.2025 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України роз`яснено учасникам справи про її розгляд без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, також було надано строк для подання відповідачем відзиву на позов. Вказану ухвалу та копію позовної заяви з додатками було направлено відповідачу на адресу місця реєстрації, однак не вручено адресату з відміткою органу зв`язку: «одержувач відсутній за вказаною адресою».

Пунктом 2 ч.7 ст. 128 ЦПК України передбачено, що у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

Днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси (п.4 ч.8 ст. 128 ЦПК України).

Враховуючи вищенаведене, судом вжито належних заходів для повідомлення відповідача про розгляд справи, а тому останній вважається таким, що належно повідомлений про розгляд справи судом.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

З матеріалів справи вбачається, що 02.04.2024 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 103958079 у формі електронного документа(а.с.8-13).

Відповідно до п.1.1. Договору, Кредитодавець зобов`язується надати Позичальникові грошові кошти у сумі 15100,00 грн., а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити комісію та проценти у встановлений в договорі строк.

Відповідно до п. 1.3. Договору кредит надається строком на 345 днів від дати отримання кредиту (02.04.2024р.) позичальником. Остаточний термін повернення кредиту 13.03.2025р.

Сторони погодили, що загальні витрати позичальника за кредитом становлять 103536,80 грн. Денна процентна ставка складає 1,99%. Орієнтовна реальна річна процентна ставка дорівнює 124497,34 % річних. (п.1.5 Договору). Комісія за надання кредиту складає 1725,00 грн. (п.1.5.1. Договору).

Згідно із п. 15.2. проценти за користування кредитом протягом першого розрахункового періоду , визначеного графіком платежів, нараховуються за ставкою 547,50 % річних на фактичну заборгованість за кредитом. Проценти за користування кредитом протягом решти строку кредитування нараховуються за стандартною процентною ставкою 912,50 % річних від фактичного залишку кредиту починаючи з другого розрахункового період, визначеного Графіком платежів.

Згідно Додатку №1 до договору про споживчий кредит №103958079 від 02.04.2024 р. сторони погодили графік платежів(а.с. зв. 13).

Згідно паспорта споживчого кредиту сума кредиту становить 15100,00 грн., строк кредитування 345 днів, тип процентної ставки - фіксована, процентна ставка протягом першого розрахункового періоду 547,50 % річних, протягом решти строку кредитування 912,50 % річних; комісія за надання кредиту 1725,00 грн., загальні витрати за кредитом 103536,80 грн., орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом 118636,80 грн., реальна річна процентна ставка 124497,34 % річних.(а.с.116-18).

Також, судом встановлено, що 29.01.2024 р. між ТОВ «МІЛОАН» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №29012024 відповідно до якого ТОВ «МІЛОАН» відступає право вимоги ТОВ ФК «ЄАПБ» (а.с.19-20).

Згідно витягу з реєстру боржників №2 до договору факторингу №29012024 від 29.01.2024 р. ТОВ «МІЛОАН» відступило право грошової вимоги ТОВ ФК «ЄАПБ» до боржника ОСОБА_1 на загальну суму 61815,45 грн., з яких: 15100,00 основний борг, 40324,00 грн. - сума заборгованості за відсотками, 1725,00 грн. заборгованість за комісією та 4665,90 грн. пеня (а.с.22).

Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №103958079 від 02.04.2024р. станом 31.12.2024 р. заборгованість за кредитним договором не погашена та складає 61815,45 грн. (а.с.23).

05.04.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальність «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено Договір позики №79237924. Сторони погодили, що позикодавець передає позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами договору строк для задоволення власних потреб, шляхом перерахування на банківський рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути таку ж суму коштів у день закінчення строку позикою (а.с.30-32).

Згідно з п.2.1 договору, сума позики складає 8000,00 грн., строк позики 30 днів, денна процентна ставка 0,75 %, процентна ставка за понадстрокове користування 2,70%, пеня 2,7%, орієнтовна реальна річна процентна ставка 1186,17%, орієнтовна загальна вартість позики 9800,00 грн. Дата повернення позики 04.05.2024 р.(а.с.30).

14.06.2021 р. між ТОВ ФК «ЄАПБ» та ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» укладено Договір факторингу №14/06/21 строк дії якого закінчується 14.06.2022р. (а.с. 34-39).

Предметом договору факторингу №14/06/21 є відступлення права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги.

Пунктом 1.2. визначено, що перелік кредитних договорів наводиться у відповідних додатках до договору, а саме реєстрах прав вимоги.

Пунктом 1.3. встановлено, що право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному додатку.

Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги №30 від 19.08.2024 на підставі договору факторингу від 14.06.2021 №14/06/21 ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» відступило ТОВ ФК «ЄАПБ» право вимоги до боржника ОСОБА_1 згідно договору позики від 05.04.2024р.. № 79237924 на загальну суму 25784,00 грн., з яких 8000,00 грн. основний борг, 1800,00 грн. сума боргу за процентами, 15984,00 - пеня (а.с.41).

Згідно розрахунку заборгованості за договором позики №79237924 від 05.04.2024р. станом 31.12.2024 р. заборгованість за договором позики не погашена та складає 25784,00 грн. (а.с.42).

ІV. Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у п. 3 ч. 1ст. 3 ЦК України.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п. 6 ч. 1ст. 3 ЦК України.

Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору

У ч. ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно з ч. 1ст. 627 ЦК України відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковим відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відступлення права вимоги за змістом означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 березня 2021 року у справі №906/1174/18 зроблено висновок, що правова природа договору відступлення права вимоги полягає у тому, що у конкретному договірному зобов`язанні первісний кредитор замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання.

Указані норми права визначають такі ознаки договору відступлення права вимоги: 1) предметом договору є відступлення права вимоги виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) зобов`язання, у якому відступлене право вимоги, може бути як грошовим, так і не грошовим (передача товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним, а може бути безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, у якому виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постановах Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 752/8842/14-ц та від 16 жовтня 2018 року у справі №914/2567/17, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. У справах про визнання недійсним договорів про відступлення права вимоги судам необхідно з`ясовувати обсяг та зміст прав, які переходять до нового кредитора, та чи існують ці права на момент переходу.

У постанові Верховного Суду від 04 грудня 2018 року у справі № 31/160 (29/170(6/77-5/100) викладено правову позицію, згідно з якою, оцінюючи обсяг переданих прав, суд враховує загальновизнаний принцип приватного права «nemo plus iuris ad alium transferre potest, quam ipse haberet», який означає, що ніхто не може передати більше прав, ніж має сам.

Верховний Суд у постанові від 14 червня 2023 року у справі № 755/15965/17 зазначив, що дійсність вимоги (суб`єктивного права) означає належність первісному кредитору того чи іншого суб`єктивного права та відсутності законодавчих або договірних заборон (обмежень) на його відступлення.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2022 року у справі №910/12525/20 зроблено висновок, що відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом зазначених норм, права кредитора у зобов`язанні переходять до іншої особи (набувача, нового кредитора), якщо договір відступлення права вимоги з такою особою укладений саме кредитором. Отже, якщо такий договір був укладений особою, яка не володіє правом вимоги з будь-яких причин (наприклад, якщо право вимоги було раніше відступлене третій особі або якщо права вимоги не існує взагалі, зокрема у зв`язку з припиненням зобов`язання виконанням), тобто якщо ця особа не є кредитором, то права кредитора в зобов`язанні не переходять до набувача. Разом з тим положення ч. 1ст. 203 ЦК України прямо встановлюють, що застосовуються саме до змісту правочину (сукупності його умов), а не до його суб`єктного складу. В тому випадку, коли особа відступає право вимоги, яке їй не належить, у правовідносинах відсутній уповноважений на таке відступлення суб`єкт. За загальним правилом п. 1 ч. 1 ст.512, ст.514 ЦК України у цьому разі заміна кредитора у зобов`язанні не відбувається.

За змістом статті 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Згідно зі статтею 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Чинне законодавство не забороняє відступлення майбутніх вимог, однак це стосується майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності, тоді як передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24 квітня 2018 року у справі №914/868/17, від 18 жовтня 2018 року у справі №910/11965/16.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 18 жовтня 2023 року у справі №905/306/17 зробив висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Верховного Суду від 29.06.2021 у справі №753/20537/18, від 21.07.2021 у справі №334/6972/17, від 27.09.2021 у справі №5026/886/2012).

Суд встановив, що на момент укладення договору про відступлення права вимоги від 29 січня 2024 року боргові зобов`язання за кредитним договором від 02 квітня 2024 року №103958079 ще не існували, а тому не могли бути передані новому кредитору на підставі договору відступлення права вимоги від 29 січня 2024 року. Так само, на момент укладення договору факторингу від 14 червня 2021 року боргові зобов`язання за договором позики №79237924 від 05 квітня 2024 року не існували.

На час укладення договорів відступлення права вимоги №29012024 від 28 січня 2024 року та №14/06/24 від 14 червня 2021 року сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину, предмет не індивідуалізовано належним чином, а інформація по ОСОБА_1 як боржника, надана у витягу з реєстрів боржників № 2 від 29 січня 2024 року, із зазначенням розміру заборгованості передує даті укладення самого договору позики від 02.04.2024р. Тобто на момент укладення договору факторингу 29.01.2024р. не існувало самого договору позики від 02.04.2024р., як і не відома була сума заборгованості за ним. Крім того, реєстр боржників №30 від 19 серпня 2024 року між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» укладений через три роки після укладення договору відступлення права вимоги.

Із вказаного слідує, що вимога на момент укладення договору мала би бути визначеною, тоді як жодної визначеної вимоги у ТзОВ «МІЛОАН» та ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» щодо ОСОБА_1 , на момент укладення договорів факторингу від 29 січня 2024 року та 14 червня 2021 року не було, та сторони не могли передбачити, що 02 квітня 2024 року цими товариствами буде укладено кредитний договір з відповідачем, а 05 квітня 2024 року договір позики.

Отже, ТОВ «ФК ЄАПБ» не набуло право вимоги до відповідача за кредитним договором від 02 квітня 2024 року №103958079 та договором позики від 05 квітня 2024 року №79237924.

Враховуючи вищенаведене, суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що у ТОВ «ФК ЄАПБ» відсутнє право на звернення до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення на його користь заборгованості за кредитним договором №103958079 від 02 квітня 2024 року та договором позики №79237924 від 05 квітня 2024 року, які укладені після відступлення права вимоги за договором, а тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

V. Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд вирішує питання про розподіл судових витрат між сторонами. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги задоволенню не підлягають, тому вимоги про стягнення з відповідача судових витрат також не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12, 80, 81, 141, 263, 265, 274-279, 280 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування учасників процесу:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30, .

Відповідач: ОСОБА_1 , останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Повне рішення складено 28.03.2025 року.

Суддя: Л. Л. ГУРАЛЬ