Рішення

Іменем України

19 березня 2025 року

смт Краснопілля

справа № 587/4177/24

провадження № 2/578/73/25

Краснопільський районний суду Сумської області у складі:

головуючого судді - Косар А. І.,

учасники судового процесу:

секретар судового засідання - Литвин А. В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Краснопілля Сумського району Сумської області в порядку загального позовного провадження судовусправу єдиний унікальний номер 587/4177/24

ім`я (найменування) сторін:

позивач: ОСОБА_1 в особі представника адвоката Ейсмонт Марини Олексіївни

відповідач: ОСОБА_2

предмет позову: спір про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору:Орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Синівської сільської ради Роменського району Сумської області

і установив:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2024 року ОСОБА_1 через представника звернувся до Сумського районного суду Сумської області з позовом до ОСОБА_2 з залученням органу опіки та піклування у статусі третьої особи про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Заявлені вимоги позивач мотивує тим, що за час спільного проживання у сторін народилося двоє дітей: донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відповідач з 2020 року свідомо нехтує своїми обов`язками матері по утриманню та вихованню доньки та сина, не піклується про їх фізичний і духовний розвиток, не створює умов для нормального спілкування з ними, що і є підставою для звернення до суду з указаним позовом.

Процесуальні дії у судовій справі єдиний унікальний номер 587/4177/24

02 грудня 2024 року Ухвалою Сумський районний суд Сумської області цивільну справу № 587/4177/24 за позовом ОСОБА_1 через представника до ОСОБА_2 про позбавленні батьківських прав та стягнення аліментів направив за підсудністю до Краснопільського районного суду Сумської області.

25.12.2024 протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями у Краснопільському районному суді Сумської області визначено такий склад: головуючий суддя Косар Алевтина Іванівна.

30 грудня 2024 року Ухвалою Суд прийняв позовну заяву та відкрив провадження з розглядом справи в порядку загального позовного провадження; залучив до розгляду справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Синівської сільської ради Роменського району Сумської області; призначив підготовче засідання.

18 лютого 2025 року Ухвалою суд закінчив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті.

Аргументи учасників справи

Сторони та третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору у судове засідання не з`явилися, повідомлені належним чиним.

Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за відсутності сторони позивача, позов підтримує у повному обсязі з наведених у ньому підстав.

Від представника третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору в особі начальника служби Герман Діани надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, не заперечує проти задоволення позову.

Відповідач причину неявки суд не повідомила, відзив на позов не подала.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Установлено, що за час спільного проживання у сторін народилося двоє дітей: донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до інформації, викладеної у Рішеннях виконавчого комітету Юнаківської сільської ради Сумського району Сумської області від 26.03.2024 за № 275 та № 276, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 надано статус дитини, яка постраждала внаслідок воєнних дій та збройних конфліктів.

Відповідно до інформації, викладеної у довідці від 12 серпня 2024 року за № 250, наданої секретарем Юнаківської сільської ради Сумського району Сумської області, діти сторін проживають з батьком у с. Могриця Сумського району Сумської області.

Наразі діти взяті на облік як внутрішньопереміщені особи та проживають разом з батьком та бабусею за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до інформації, викладеної у довідці від 07 жовтня 2024 року за № 187, наданої адміністрацією Могрицької гімназії з дошкільним відділенням та початковою школою Юнаківської сільської ради Сумського району Сумської області мати дітей ОСОБА_2 участі у вихованні малолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_3 не приймає, школи не відвідує, навчанням дітей не цікавиться, на зв`язок з класним керівником та адміністрацією школи не виходить. Діти завжди охайні, доглянуті, в доброму гуморі. Батько дітей приділяє увагу дітям, відвідує батьківські збори, слідкує за фізичним та навчальним розвитком дітей. На даний час заклад освіти перебуває на навчанні з використанням дистанційних технологій і батько дітей ОСОБА_1 робить все, щоб його діти навчались.

За місцем фактичного проживання позивача орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей виконавчого комітету Синівської сільської ради надав висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача ОСОБА_2 по відношенню до своїх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який затверджено рішенням виконавчого комітету Синівської сільської ради Роменського району Сумської області № 07 від 22.01.2025. З висновку слідує, що мати дітей не виконує батьківських обов`язків щодо виховання, забезпечення, догляду та матеріального утримання сина та доньки, що є систематичною такою поведінкою, що негативно впливає на дітей.

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі письмовими доказами.

2. Мотивувальна частина

Позиція Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 Цивільного процесуального кодексу України /далі ЦПК/ провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до положень частини першої статті 2 ЦПК завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно із статтею 263 ЦПК судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Статтею 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Отже, стаття 15 ЦК визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

За правилами статей 12, 81 ЦПК кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Суд, та застосовані норми права

Між сторонами склалися правовідносини з питання прав і обов`язків щодо дітей, і врегульовані нормами Сімейного Кодексу України.

Відповідно до частини першої статті 19 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держава вживає усіх необхідних заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування або недбалого ставлення до неї з боку батьків.

За положеннями частин першої, другої статті 27 цієї Конвенції кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частиною першою статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до частини першої, другої статті 12 Закону України "Про охорону дитинства" виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно з частиною першою статті 14 Закону України "Про охорону дитинства" діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили.

Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (частина друга статті 15 Закону України "Про охорону дитинства").

Частиною сьомою статті 7 Сімейного кодексу України (далі - СК) передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.

Частинами першою, другою та четвертою статті 155 СК передбачено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини.

Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку, що ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Статтею 165 СК визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Згідно зі статтею 166 СК позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини.

Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

При вирішенні такої категорії спорів судам необхідно мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку.

Таким чином, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який необхідно розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише за наявності вини у діях батьків.

Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом у постановах від 29 квітня 2020 року у справі № 522/10703/18 (провадження № 61-4014св20), від 23 грудня 2020 року у справі № 522/21914/14 (провадження № 61-8179св19), від 22 листопада 2023 року у справі № 1915/2789/12 (провадження № 61-14726св23).

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді цієї категорії справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Стаття 9 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною згідно із Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, зобов`язує держави-учасниці забезпечувати, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

У справі "Хант проти України" від 07 грудня 2006 року Європейський суд з прав людини наголосив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки.

У справі "Мамчур проти України" від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (§ 100).

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування необхідно вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

У частині другій статті 78 ЦПК передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до частин п`ятої, шостої статті 19 СК орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

У спірних правовідносинах, які стосуються вкрай чутливої сфери та долі дитини, інтереси якої превалюють над формальним тлумаченням норм права, питання про застосування крайнього заходу впливу на батьків - позбавлення батьківських прав - слід вирішувати у контексті кожної конкретної справи без формального та уніфікованого підходу лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, що мають значення для вирішення спору, та вивчення і дослідження усіх доказів як у сукупності, так і кожного доказу окремо.

Суд бере до уваги висновок органу опіки та піклування, оскільки такий висновок не суперечить інтересам дітей, містить відомості щодо наявності виключних обставин, які свідчать про свідоме нехтування відповідачем своїми обов`язками.

Орган опіки та піклування встановив факт відсутності зв`язку матері з дітьми.

Відповідно до статті 89 ЦПК суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Доведення обставин свідомого, умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення останнього батьківських прав, покладено на позивача.

Врахувавши висновок органу опіки та піклування, а також те, що відповідач втратила інтерес до сина та доньки, у тому числі до участі у їх вихованні та матеріальному забезпеченні, не виконувала належно свої батьківські обов`язки, суд дійшов висновку про наявність підстав, передбачених частиною першою статті 164 СК, для застосування до відповідача такого крайнього заходу як позбавлення її батьківських прав.

Таким чином, позивач довів навмисне ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків та її винної поведінки.

Необхідно зазначити, що позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, на спілкування з дитиною і побачення з нею, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.

Згідно з частиною третьою статті 166 СК при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.

Згідно з частиною першою статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Положеннями статті 141 СК передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Так, за матеріалами справи, неповнолітні діти донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживають з позивачем та перебувають на його утриманні.

Відповідно до статті 180 СК батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з частиною третьою статті 181 СК за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до статті 191 СК аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Згідно з частиною другою статті 182 СК розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

З огляду на наведене, суд доходить висновку, що з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання двох дітей у розмірі однієї третини від заробітку (доходу) відповідача, оскільки відомостей, що могли б свідчити про неможливість сплати аліментів останньою матеріали справи не містять.

Визначений розмір аліментів відповідає вимогам статі 182 СК, обставинам справи, інтересам та потребам дітей і необхідний для забезпечення належних умов їх фізичного, морального та соціального розвитку.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 430 ЦПК рішення підлягає негайному виконанню в сумі платежу за один місяць.

Щодо розподілу судових витрат між сторонами

Згідно з частиною першою статті 141 ЦПКсудовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З матеріалів справи слідує, що при пред`явленні даного позову позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 1 211.20 грн за позовну вимогу про позбавлення батьківських прав.

Оскільки позов у цій частині задоволено, то з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 1 211.20 грн.

За подачу позовної вимоги про стягнення аліментів на дітей позивач був звільнений від сплати судового збору за законодавством, тому судові витрати у цій частині підлягають стягненню з відповідача на користь держави у розмірі 1 211.20 грн.

Заяв про розподіл інших витрат не надійшло.

Керуючись стст. 142, 247, 258, 259, 263 - 265, 268, 272, 352, 354, 430 Цивільного процесуального кодексу України, Краснопільський районний суд Сумської області, -

Ухвалив:

Задовольнити позов ОСОБА_1 в особі представника адвоката Ейсмонт Марини Олексіївни про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянство: України, відносно малолітньої доньки ОСОБА_3 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: Україна, Сумська область, місто Суми, народження якої зареєстроване 15 березня 2012 року Ковпаківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сумського міського управління юстиції, номер актового запису: 673.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянство: України, відносно малолітнього сина ОСОБА_4 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце народження: Україна, Сумська область, місто Суми, Зарічний район, народження якого зареєстроване 20 грудня 2013 року Зарічним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сумського міського управління юстиції, номер актового запису: 1719.

Стягнути з ОСОБА_2 (дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянство: України, останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ; Паспорт громадянина України НОМЕР_2 від 10 грудня 2002 р.; місце реєстрації: АДРЕСА_3 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 ) аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі однієї третини від його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Аліменти стягувати, починаючи від дня пред`явлення позову з 11 листопада 2024 року.

Рішення в частині стягнення аліментів з ОСОБА_2 в межах суми платежу за один місяць у розмірі однієї третини від його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку підлягає негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_2 (дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянство: України, останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 211 /одна тисяча двісті одинадцять/ грн 20 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 (дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянство: України, останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) на користь держави судові витрати зі сплати судового збору за позовну вимогу про стягнення аліментів на дітей у розмірі 1 211 /одна тисяча двісті одинадцять/ грн 20 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (частина п`ята статті 268 ЦПК).

Інформація про сторони та інших учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 РНОКПП: НОМЕР_1 , Паспорт громадянина України НОМЕР_2 від 10 грудня 2002 р.; місце реєстрації: АДРЕСА_3 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 .

Представник позивача: адвокат Ейсмонт Марина Олексіївна РНОКПП: НОМЕР_3 ; місце знаходження: АДРЕСА_4 ; Доручення для надання безоплатної вторинної правничої допомоги від 17 жовтня 2024 року 3341/2024-3644920.

Відповідач: ОСОБА_2 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_4 ; останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_2 .

Третя особа: Орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Синівської сільської ради Роменського району Сумської області, місцезнаходження юридичної особи: вул. Миру, номер будинку:1, с. Синівка, Роменський район, Сумська область. 42533, Україна; начальник служби Герман Діана.

Суддя А. І. Косар