Красноокнянський районний суд Одеської області
Справа № 506/61/25
Провадження № 2/506/104/25
У Х В А Л А

про відмову у забезпеченні позову

27.03.2025 року селище Окни

Красноокнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Бурдинюк О.С.,

секретаря Тинкован Г.О.,

розглянувши заяву про забезпечення позову адвоката Гори Романа Михайловича у справі за позовом ОСОБА_1 до Окнянської селищної ради Подільського району Одеської області, Одеського регіональної філії державного підприємства «Національні інформаційні системи», ОСОБА_2 про скасування запису про реєстрацію в спадковому реєстрі заповіту, -

ВСТАНОВИВ:

13.01.2025 року в системі «Електронний суд» надійшов позов ОСОБА_1 до Окнянської селищної ради Подільського району Одеської області, Одеського регіональної філії державного підприємства «Національні інформаційні системи», ОСОБА_2 про скасування запису про реєстрацію в спадковому реєстрі заповіту ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Сторона позивача обґрунтувала свій позов, тим що, за результатами розгляду справи №506/369/21 рішенням Красноокнянського районного суду Одеської області від 24.10.2024 в задоволенні позову було відмовлено повністю. Проте, під час розгляду справи було проведено судову почеркознавчу експертизу, за результатами якої було встановлено, що заповіт було підписано іншою особою, а не заповідачем. З цих підстав суд у мотивувальній частині рішення, на думку сторони позивача, встановив нікчемність названого заповіту.

Крім того, стороною позивача в позові було зазначено, що «позов не підлягає грошовій оцінці».

16.01.2025 року справу розподіллено на суддю Чеботаренко О.Л.

Ухвалою суду від 17.01.2025 року задоволено заяву судді Чеботаренко О.Л. про самовідвід.

20.01.2025 року справу передано судді Бурдинюк О.С.

22.01.2025 року позовну заяву залишено без руху.

30.01.2025 року від сторони позивача в системі «Електронний суд», від сторони позивача надійшла заява про усунення недоліків та позовна заява в новій редакції з додатками.

05.02.2025 року відкрито провадження по даній справі.

27.03.2025 року адвокат Гора Р.М. подав до суду в системі «Електронний суд» заяву про забезпечення позову, згідно з якою представник позивача просить суд накласти арешт на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами (загальна площа 38,6 м.кв) за адресою: АДРЕСА_1 , який належить на праві приватної власності ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ). Дана заява обґрунтована, тим що, зазначений захід забезпечення позову не спричинить збитків відповідачам, натомість унеможливить відчуження спірного майна до моменту ухвалення судом рішення по суті. Зустрічне забезпечення, на думку позивача, не потрібне з огляду на те, що такий захід не порушує прав відповідачів і відповідає критеріям законності та співмірності. Підставою звернення з заявою, стало те, що приватний нотаріус Бушуєва І. І. видала свідоцтво про право на спадщину ОСОБА_2 , після чого в соціальній мережі Facebook з`явилося оголошення ОСОБА_4 про продаж цього житлового будинку, що підтверджує реальну загрозу відчуження майна.

Відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши заяву про забезпечення позову вважає, що вона задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд визначає в межах, встановлених цим кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними та публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктам 2 ч.1 ст.150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується забороною вчиняти певні дії, встановленням обов`язку вчинити певні дії.

Відповідно до ч.5, ч.6 ст.153 ЦПК України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Відповідно до роз`яснень, наведених у п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову» суддя, розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем, пересвідчитися, зокрема, що між сторонами дійсно виник спір, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Таким чином, суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвіднесення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

При цьому, заявник є вільним у виборі заходу або заходів забезпечення позову, які слід застосувати, однак має навести обґрунтування доцільності вжиття кожного з них.

Сторона позивача звернулася до суду з заявою про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , який належить на праві приватної власності ОСОБА_2 .

Згідно ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, а арешт майна, тобто заборона на власнику розпоряджатися майном, є втручанням держави в право на вільне володіння майном. Водночас, це втручання є необхідним виключно для забезпечення цивільного судочинства та можливості в подальшому виконання рішення суду.

Відповідно до ч.1 ст.150 ЦПК України, арешт на майно накладається, якщо накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб . Накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Згідно з ч.1 п.3,6 ст.151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містити предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову, пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення.

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Так, сторона позивача звернулася до суду з позовом про скасування запису про реєстрацію в спадковому реєстрі заповіту, більш того, зазначивши, що «позов не підлягає грошовій оцінці», разом з тим, у заяві про забезпечення позову просить накласти арешт на майно, а саме: житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами.

Таким чином, забезпечення позову не узгоджуватися з предметом та підставами позову, а особа, що заявила про необхідність вжиття заходів забезпечення позову судом, не довела зв`язок між неприйняттям таких заходів і утрудненням чи неможливістю виконання в подальшому судового рішення.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у розі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідно до заявлених позовних вимог.

Крім того, стороною позивача не обґрунтовано чому саме даний вид забезпечення позову, а саме арешт майна, в подальшому може забезпечити виконання рішення суду, у разі задоволення позову, а інші види забезпечення позову неспроможні це зробити. Хоча, відповідно до принципу змагальності сторін і загальних правил розподілу тягаря доказування обов`язок доведення підстав для застосування заходів забезпечення позову покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

Окрім того, в даній заяві сторона позивача зазначає, що зазначений захід забезпечення позову не спричинить збитків відповідачам, натомість унеможливить відчуження спірного майна до моменту ухвалення судом рішення по суті. Зустрічне забезпечення, на думку позивача, не потрібне з огляду на те, що такий захід не порушує прав відповідачів і відповідає критеріям законності та співмірності.

Суд не погоджується з зданим твердженням, та зазначає, що при обранні заходів забезпечення позову, суд повинен також враховувати необхідність збереження балансу прав і законних інтересів усіх учасників спірних правовідносин та інших осіб, не допускаючи використання заходу забезпечення позову у якості тиску на відповідача.

Загальною підставою для вжиття заходів забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать або дозволяють достовірно припустити, що невжиття цих заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду.

Суд також критично ставиться до тверджень заявника щодо підстави звернення з заявою про забезпечення позову, а саме: оголошення у соціальній мережі Facebook про продаж будинку у с. Окни, оскільки вищевказане оголошення не місить будь-яких ідентифікуючих ознак майна (адреса розташування, тобто вулиця, номер), незрозуміло хто така « ОСОБА_5 », котрою розміщено оголошення, та яке вона має відношення до справи, яка перебуває на розгляді суду.

Таким чином, суд ще раз нагадує, що відповідно до статті 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

З урахуванням наведеного, суд зазначає про відсутність правових підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 149-154, 157, 260, 353 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви представника позивача - адвоката Гори Романа Михайловича про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до Окнянської селищної ради Подільського району Одеської області, Одеського регіональної філії державного підприємства «Національні інформаційні системи», ОСОБА_2 про скасування запису про реєстрацію в спадковому реєстрі заповіту - відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її отримання шляхом подання апеляційної скарги.

Суддя О. С. Бурдинюк