Справа № 286/4559/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2025 року м. Овруч

Овруцький районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Кулініча Я. В.

з секретарем Грищенко Н. А.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в м. Овруч цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», в інтересах якого діє представник Костюшок Павло Миколайович до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами , -

В С Т А Н О В И В:

10.12.2024 представник Костюшок П.М., в інтересах позивача ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», що знаходиться в м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд.30 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , в якому просить стягнути з відповідача на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість: за Кредитним договором № 10172-02/2024 у розмірі 20000,00 грн.; за Кредитним договором № 00637-03/2024 у розмірі 20000,00 грн.; за Кредитним договором № 00654-03/2024 у розмірі 16000,00 грн. та понесені судові витрати.

Мотивуючи тим, що між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ОСОБА_1 укладені кредитні договори: №10172-02/2024 від 07.02.2024, №00637-03/2024 від 01.03.2024 та №00654-03/2024 від 01.03.2024. 20.06.2024 між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ТОВ «ФК» Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №20062024, у відповідності до умов якого ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» передає (відступає) ТОВ «ФК» ЄАПБ» за плату належні йому права грошової вимоги до боржників. Відповідно до реєстру прав вимог ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №10172-02/2024 від 07.02.2024 в сумі 20000,00 грн., з яких: 5000 грн. заборгованість за основною сумою боргу; 15000 грн. - заборгованість за відсотками. 25.07.2024 між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ТОВ «ФК» Європейська агенція з повернення боргів» укладено договори факторингу №25072024, у відповідності до умов якого ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» передає (відступає) ТОВ «ФК» ЄАПБ» за плату належні йому права грошової вимоги до боржників. Відповідно до реєстру прав вимог ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №00637-03/2024 від 01.03.2024 в сумі 20000,00 грн., з яких: 5000 грн. заборгованість за основною сумою боргу; 15000 грн. - заборгованість за відсотками, а також за кредитним договором №00654-03/2024 від 01.03.2024 в сумі 16000 грн., з яких: 4000 грн. заборгованість за основною сумою боргу; 12000 грн. - заборгованість за відсотками. Відповідач свої зобов`язання не виконала. Після відступлення права грошової вимоги до відповідача, остання не здійснила жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки позивача, ні на рахунки попереднього кредитора. Ці обставини стали причиною звернення позивача до суду з даним позовом.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників справи не надходило.

Відповідач відзив на позовну заяву у встановлений строк не надала, ухвала про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження направлялася за місцем реєстрації відповідача, однак конверт з матеріалами повернувся на адресу суду з відміткою Укрпошти «за закінченням терміну зберігання».

Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду.

Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає з таких підстав.

Матеріалами справи встановлено, що з наданих копій договорів між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ОСОБА_1 укладені кредитні договори: №10172-02/2024 від 07.02.2024, №00637-03/2024 від 01.03.2024 та №00654-03/2024 від 01.03.2024. Кредитні договори та паспорта споживчого кредиту підписані відповідачем електронним підписом, що відтворений шляхом використання одноразового ідентифікатора.

Відповідно до кредитного договору №10172-02/2024 від 07.02.2024 та паспорту споживчого кредиту з ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» відповідач ОСОБА_1 отримала фінансовий кредит у розмірі 5000 грн., строком на 120 днів, дата погашення кредиту 05.06.2024, процентна ставка становить 2,50% в день.

20.06.2024 між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ТОВ «ФК» Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №20062024, за умовами якого ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» передає (відступає) ТОВ «ФК» ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» прийняло належні ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників.

Також, 20.06.2024 між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ТОВ «ФК» Європейська агенція з повернення боргів» підписано акт прийомупередачі Реєстру Боржників за договором факторингу №20062024 від 20.06.2024, відповідно до якого клієнт передав, а фактор прийняв Реєстр боржників після чого, з урахуванням пункт 1.2 Договору факторингу №20062024 від 20.06.2024, від клієнта до фактора переходять права вимоги заборгованості від боржників і фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованості.

З витягу Реєстру боржників до договору факторингу №20062024 від 20.06.2024 та розрахунку заборгованості видно, що заборгованість відповідача за кредитним договором станом на 31.10.2024 становить 20000 грн., з яких 5000 грн. за основною сумою боргу; 15000 грн. за відсотками.

Відповідно до кредитного договору №00637-03/2024 від 01.03.2024 та паспорту споживчого кредиту з ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» відповідач ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 5000 грн., строком на 120 днів, дата погашення кредиту 28.06.2024, процентна ставка становить 2,50% в день.

Відповідно до кредитного договору №00654-03/2024 від 01.03.2024 та паспорту споживчого кредиту з ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» відповідач ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 4000 грн., строком на 120 днів, дата погашення кредиту 28.06.2024, процентна ставка становить 2,50% в день.

25.07.2024 між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ТОВ «ФК» Європейська агенція з повернення боргів» укладено договори факторингу №25072024, за умовами якого ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» передає (відступає) ТОВ «ФК» ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» прийняло належні ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників.

З розрахунку заборгованості за кредитним договором №00637-03/2024 від 01.03.2024 видно, що станом на 31.10.2024 заборгованість становить 20000 грн., з яких 5000 грн. за основною сумою боргу; 15000 грн. за відсотками.

Також, 25.07.2024 між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ТОВ «ФК» Європейська агенція з повернення боргів» підписано акт прийому передачі Реєстру Боржників за договором факторингу №25072024 від 25.07.2024, відповідно до якого клієнт передав, а фактор прийняв Реєстр боржників після чого, з урахуванням пункт 1.2 Договору факторингу №25072024 від 25072024, від клієнта до фактора переходять права вимоги заборгованості від боржників і фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованості.

З витягу Реєстру боржників до договору факторингу №25072024 від 25.07.2024 та розрахунку заборгованості видно, що заборгованість відповідача за кредитним договором №00654-03/2024 від 01.03.2024 становить 16000 грн., з яких 4000 грн. за основною сумою боргу; 12000 грн. за відсотками.

Згідно ч.1 ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Частиною 1 ст. 626 ЦК України закріплено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

В абзаці 2 ч.2 ст. 639 ЦК України визначено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Положеннями ч.ч. 1-2 ст. 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави («Позика»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

У статті 3 Закону «Про електронну комерцію» встановлено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно положень ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

В ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно п.12 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Відповідно до п.п.15,16 ч.1 ст.1 Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги» електронний підпис - електронні дані, які додаються підписувачем до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються ним як підпис; електронні дані - будь-яка інформація в електронній формі.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору, що встановлено п.6 ч.1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію».

Аналіз вказаних правових норм дає підстави вважати, що електронний підпис - це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (вебсайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.

Без отримання листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений.

Вказане узгоджується з правовим висновком Верховного Суду у постанові від 07.10.2020 по справі №127/33824/19.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За ч. 1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Відповідно до ч. 1 ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Таким чином, у ЦК України встановлена можливість замінити кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги новому кредитору, вчинивши відповідний правочин у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким відступається.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18 (провадження № 12-1гс21, пункт 38) навела такі ознаки, що притаманні договору відступлення права вимоги: 1) предметом договору є відступлення права вимоги виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) зобов`язання, у якому відступлене право вимоги, може бути як грошовим, так і не грошовим (передача товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним, а може бути безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, у якому виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні.

Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування від відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Згідно ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.

Відповідно до ст. 1079 ЦК України сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.

Суд звертає увагу на те, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження оплати за договорами факторингу, крім цього в п.1 актах прийомупередачі Реєстру Боржників за договорами факторингу № 20062024 від 20.06.2024 та №25072024 від 25.07.2024 зазначено, що клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників, але в якій кількості не вказано.

У постанові по справі №175/35/16-ц від 01.06.2022, від 30 січня 2018 року у справі № 161/16891/15-ц (провадження №61-517св18) зроблено правовий висновок про те, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Згідно вказаної норми Закону України підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

При цьому, у разі заміни первісного кредитора у зобов`язанні, останній повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення, в тому числі і первинні документи, що підтверджують факт виконання свого обов`язку перед позичальником, тобто факт надання коштів у кредит.

Позивачем ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» не було надано жодного первинного документу, який би засвідчив, що позикодавцем були перераховані грошові кошти відповідачу в розмірах, що передбачені кредитними договорами, а відповідач ці кошти отримала.

Як видно з матеріалів справи, звертаючись до суду, позивач у позовній заяві виклав обставини, якими обґрунтовував свої вимоги, зазначив докази, що підтверджують вказані обставини, разом з тим, не заявляв клопотання про вжиття заходів забезпечення доказів, та не зазначав про докази, які не можуть бути подані разом із позовною заявою із поважних причин, не подавав клопотання про їх витребування.

Тобто, позивач на власний розсуд розпорядився своїми правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій.

Наявні в матеріалах справи розрахунки заборгованості за кредитними договорами містять інформацію про те, що розмір заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № 10172-02/2024 від 07.02.2024 становить 20000 грн., з яких 5000 грн. за основною сумою боргу; 15000 грн. за відсотками; за кредитним договором №00637-03/2024 від 01.03.2024 становить 20000 грн., з яких 5000 грн. за основною сумою боргу; 15000 грн. за відсотками та за кредитним договором №00654-03/2024 від 01.03.2024 становить 16000 грн., з яких 4000 грн. за основною сумою боргу; 12000 грн. за відсотками.

Однак вказані розрахунки заборгованості не містять відомостей щодо розрахунку заборгованості за період з часу укладення кредитних договорів, які б дозволили суду перевірити, чи передавалися в дійсності кошти позичальнику в кредит, та правильність нарахування відсотків за користування кредитними коштами (розмір відсотків та період їх нарахування, суми внесені боржником в рахунок виконання кредитних зобов`язань).

Будь-яких інших доказів щодо підтвердження заборгованості відповідача за укладеними кредитними договорами позивачем суду не надано.

Суд також звертає увагу на те, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження оплати за договорами факторингу №20062024 від 20.06.2024 та № 25.07.2024 від 25.07.20204.

З огляду на те, що в матеріалах справи відсутні достовірні та достатні докази на підтвердження заявленої позивачем до стягнення заборгованості за кредитними договорами, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Оскільки в задоволенні позову відмовлено судові витрати позивачу не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 268, 274, 354 ЦПК України, на підставі ст.ст. 612, 626 628, 1077,1079 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», в інтересах якого діє представник Костюшок Павло Миколайович в задоволенні позову до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Я. В. Кулініч