Справа № 450/787/25 Провадження № 2/450/1159/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2025 року Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Мусієвського В. Є.

при секретарі Расяк С.М.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників судового розгляду в приміщенні суду м. Пустомити цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и в:

Представник позивача через систему «Електронний Суд» звернувся з позовом, у якому просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 200527485, укладеним між ОСОБА_1 та ПАТ «Банк Михайлівський» 12.05.2016 року, у розмірі 105162 грн. 65 коп., інфляційних втрат у сумі 49495 грн. 90 коп. та 3 % річних в розмірі 9473 грн. 28 коп.

Мотивував позовні вимоги тим, що ОСОБА_1 звернувся до ПАТ «Банк Михайлівський» і уклав 12.05.2016 року угоду № 200527485 щодо кредитування. Відповідно до умов кредитного договору (на умовах повернення, платності, строковості) банк надав позичальнику у користування кредитні кошти в розмірі 36497 грн. 46 коп., а відповідач зобов`язався повернути отримані кошти у встановлений в кредитному договорі строк, та сплатити відсотки за користування кредитними коштами. 20 липня 2020 року ТзОВ «Діджи Фінанс» набуто право вимоги за кредитними договорами, укладеними з позичальниками ПАТ «Банк Михайлівський», на підставі договору № 7_БМ від 20.07.2020 року, укладеному за результатами публічних торгів (аукціону), що підтверджено постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2021 року у справі № 910/11298/16, відповідно до якої позивача визнано єдиним та належним кредитором за кредитними договорами укладеними з позичальниками ПАТ «Банк Михайлівський». Банк, правонаступником якого є позивач, виконав свої зобов`язання за кредитним договором належним чином, в той же час відповідач порушив умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування такими. Станом на 28.01.2025 року загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем за кредитним договором № 200527485 від 12.05.2016 року становить 105162 грн. 65 коп., сума інфляційних втрат становить 49495 грн. 90 коп., а 3 % річних складають 9473 грн. 28 коп. З огляду на вказане, просив позовні вимоги задовольнити, а судові витрати, які складаються з 2422 грн. 40 коп. сплаченого судового збору та 7000 грн. витрат на професійну правничу допомогу, стягнути з відповідача.

Ухвалою від 24 лютого 2025 року відкрито провадження у справі, а розгляд такої вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву.

13 березня 2025 року відповідачем ОСОБА_1 подано заперечення на позовну заяву, згідно мотивів яких позовні вимоги не визнав, вказав, що такі безпідставні, оскільки ним погашено заборгованість за кредитним договором № 200527485 від 12.05.2016 року в повному обсязі, про що свідчить довідка ТзОВ «Фагор» від 06 серпня 2019 року, як єдиного на той час кредитора.

20 березня 2025 року відповідачем ОСОБА_1 подано заяви про надання копій позовної заяви з додатками, ознайомлення з матеріалами цивільної справи, з якими ознайомився 21 березня 2025 року, про що розписався письмово, та заперечення, аналогічні поданим 13 березня 2025 року.

У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи наведене, відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши справу у порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, вивчивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Частинами 1, 3 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Статтею 614 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини, якщо інше не встановлено договором або законом. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Як вбачається з матеріалів справи, зобов`язання не виконані з вини відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Зі змісту ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Судом встановлено, що 12.05.2016 року ОСОБА_1 уклав з ПАТ «Банк Михайлівський» угоду № 200527485 щодо кредитування шляхом підписання такої, заяви-анкети, довідки про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість споживчого кредиту, графіку платежів і договорів добровільного страхування життя, внаслідок чого отримав кредит у розмірі 36497 грн. 46 коп. строком на 1095 днів зі сплатою 0,0001 % річних.

20.07.2020 року позивачем ТзОВ «Діджи Фінанс» набуто право вимоги за кредитними договорами, укладеними з позичальниками ПАТ «Банк Михайлівський» на підставі договору №7 БМ від 20.07.2020 року, укладеному за результатами відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом електронного аукціону № UA-EA-2020-06-09-000032-b від 15.06.2020 року.

Вказані обставини встановлені постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2021 року у справі № 910/11298/16, відповідно до якої ТзОВ «Діджи Фінанс» визнано єдиним та належним кредитором за кредитними договорами укладеними з позичальниками ПАТ «Банк Михайлівський».

Водночас, як вбачається з наданої відповідачем довідки від 06 серпня 2019 року, ТзОВ «ФК «Фагор» повідомлено ОСОБА_1 , що станом на 06.08.2019 ТзОВ «ФК «Фагор» є єдиним законним кредитором за кредитом № 200527485 від 12.05.2016 року, наданим ПАТ «Банк Михайлівський», а заборгованість за таким повністю погашена та договір закрито.

Вказані обставини підтверджуються долученими відповідачем квитанціями, згідно яких вбачається, що ОСОБА_1 сплачено грошові кошти за кредитним договором № 200527485 від 12.05.2016 року як на користь первісного кредитора ПАТ «Банк Михайлівський», так і на користь ТзОВ «ФК «Фагор».

Таким чином, відповідач ОСОБА_1 діючи в добросовісний спосіб, як боржник за кредитним договором, сплатив наявну заборгованість, що стало підставою для закриття кредитного договору як виконаного.

Крім того, станом на здійснення погашення боржником кредитної заборгованості, тобто в 2016 році за долученими квитанціями, укладені договори факторингу № 1905 від 19.05.2016 року та № 1 від 20.05.2016 року, за яким відповідно до ст. 512 ЦК України до ТОВ «ФК «Фагор» перейшло право вимоги, про що боржник був належним чином повідомлений і на виконання своїх зобов`язань сплатив ТзОВ «ФК «Фагор» як новому кредитору заборгованість по кредитному договору № 200527485 від 12.05.2016 року в повному обсязі.

Всі подальші обставини, в тому числі і судові справи, пов`язані з розглядом позову ПАТ «Банк Михайлівський» до ТзОВ «ФК «Плеяда» та ТзОВ «ФК «Фагор» про застосування наслідків нікчемності договорів факторингу, результатом яких стало рішення про зобов`язання ТзОВ «ФК» Плеяда» та ТзОВ «ФК «Фагор» передати ТзОВ «Діджи Фінанс» документи отримані від ПАТ «Банк Михайлівський» згідно договорів факторингу, не може вважатись правовою підставою для повторного покладення на відповідача обов`язку по сплаті кредитної заборгованості.

Крім цього, слід звернути увагу, що станом на 20.05.2016 року - 06.08.2019 року ТзОВ «ФК «Фагор» було єдиним новим кредитором за укладеним між ПАТ «Банк Михайлівський» та ОСОБА_1 договором, і останнім цілком правомірно було сплачено новому кредитору кошти в рахунок заборгованості.

При цьому, станом на час виконання ОСОБА_1 кредитних зобов`язань в 2016 році, про що 06.08.2019 року ТзОВ «ФК «Фагор» видано довідку про погашення заборгованості та закриття кредитного договору, ТзОВ «Діджи Фінанс» ще не набуло прав вимоги за цим договором, а подальше визнання останнього єдиним та належним кредитором за кредитними договорами, укладеними з позичальниками ПАТ «Банк Михайлівський», не може нівелювати факту виконання відповідачем свого обов`язку, як позичальника, та слугувати підставою для повторного стягнення з нього даної кредитної заборгованості.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Суд наголошує, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує.

Враховуючи викладене вище, оцінивши всі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено факт наявності у відповідача заборгованості, яка ним була погашена, а тому у задоволенні позовних вимог ТзОВ «Діджи Фінанс» про стягнення заборгованості за кредитним договором, в тому числі інфляційних втрат та 3 % річних, слід відмовити.

За ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача судовий збір стягненню не підлягає, як і витрати на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 279 ЦПК України, ст.ст. 3, 13, 16, 526, 527, 530, 599, 610-612, 1048-1050, 1054 ЦК України, суд,-

у х в а л и в:

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з часу складання повного судового рішення до Львівського апеляційного суду або через місцевий суд до Львівського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Мусієвський В.Є.