ПОСТАНОВА

Іменем України

13 березня 2025 року м. Кропивницький

справа № 404/7953/24

провадження № 22-ц/4809/517/25

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Мурашка С. І. (головуючий, суддя-доповідач), Єгорової С. М., Карпенка О. Л.,

за участі секретаря - Бойко В. В.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1 ,

заінтересована особа - Фортечний відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса),

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною адвоката Іванова Олексія Вікторовича, який представляє інтереси ОСОБА_1 , на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 09 грудня 2024 року у складі судді Мохонько В. В. і

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст заяви

У вересні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою та просила встановити факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Заява мотивована тим, що згідно свідоцтва про народження матір`ю ОСОБА_1 зазначена ОСОБА_3 .

В посвідці про народження батьком ОСОБА_3 був зазначений ОСОБА_4 , а матір`ю ОСОБА_5 .

Однак, згідно свідоцтв про народження дітей, народжених після ОСОБА_3 в шлюбі між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , батьком був зазначений ОСОБА_2 , а матір`ю ОСОБА_5 .

Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який за національністю був поляком, від народження, мав прізвище ОСОБА_1 .

Причиною, через яку в посвідці про народження батьком ОСОБА_3 був зазначений ОСОБА_4 , а не ОСОБА_2 , є допущена помилка при видачі документів по реєстрації шлюбу між громадянином ОСОБА_2 та громадянкою ОСОБА_10 .

З метою підтвердження польського походження та отримання виду на проживання в Республіці Польща, після введення з 24 лютого 2022 року в Україні воєнного стану, заявник звернулась до відповідних органів Республіки Польща, однак, через зазначення в графі «Батько» посвідки про народження її матері - ОСОБА_3 , прізвища « ОСОБА_1 » замість ОСОБА_1 , не змогла довести своє польське походження.

За таких обставин, ОСОБА_1 вважала, що встановлення факту родинних відносин має юридичне значення і матиме в подальшому наслідком можливість підтвердити своє польське походження, як наслідок, звернулась до суду з відповідною заявою.

Короткий зміст оскаржуваного рішення суду першої інстанції

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 09 грудня 2024 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа: Фортечний відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про встановлення факту родинних відносин, а саме - що гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , є батьком гр. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що встановлення факту родинних відносин може бути встановлено безпосередньо між заявником та померлою особою, адже встановлення юридичного факту - родинних відносин між померлими родичами, не несе юридичного наслідку щодо вирішення їхніх прав та обов`язків, оскільки його встановлення буде лише підтвердженням кровного споріднення.

Звертаючись із заявою про встановлення факту, заявниця вказала, що даний факт для неї має юридичне значення і матиме в подальшому наслідком можливість підтвердити своє польське походження.

Враховуючи, що встановлення факту родинних відносин необхідне заявнику для отримання належності до певної національності, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі адвокат Іванов О. В., який представляє інтереси ОСОБА_1 , просить скасувати рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 09 грудня 2024 року та ухвалити нове, яким задовольнити заяву про встановлення факту, що має юридичне значення, у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим та ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Судом першої інстанції повністю спотворено суть заяви, яку подала ОСОБА_1 про встановлення юридичного факту та на підставі цього, зроблено висновок про те, що суть заяви нібито у встановленні факту національності.

В своїй заяві про встановлення юридичного факту родинних відносин заявником зазначено, яким чином встановлення даного юридичного факту зачіпає її інтереси - можливість оформити посвідку на постійне місце проживання в Республіці Польща.

Натомість судом першої інстанції, як підставу для відмови у задоволенні заяви, застосована постанова Великої Палати Верховного Суду від 11 вересня 2019 року в справі № 810/2732/18, яка розглядалась в порядку позовного провадження відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України і в якій позивач дійсно просив зазначити в документах приналежність до певної національності.

Крім того, висновок суду першої інстанції про те, що тільки між заявником та померлою особою може бути встановлено факт родинних відносин є хибним.

З даного приводу, в заяві від 08 грудня 2024 року ОСОБА_1 звертала увагу суду першої інстанції, посилаючись на правову позицію Верховного Суду, зазначену в постанові від 03 листопада 2021 року по справі № 691/1237/20, що було залишено поза увагою суду.

Відзив на апеляційну скаргу

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило, що відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Розгляд справи у судовому засіданні в суді апеляційної інстанції

В судовому засіданні апеляційного суду представник ОСОБА_1 адвокат Іванов О. В. підтримав доводи апеляційної скарги.

Представник Фортечного відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в судове засідання апеляційного суду не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, надіслав до суду заяву про розгляд справи без його участі.

Відповідно до положень частини першої статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Оскільки занітересована особа про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, суд вирішив розглядати справу без участі осіб, що не з`явились, що відповідає положенням ст. 372 ЦПК України.

Позиція апеляційного суду щодо апеляційної скарги

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення у встановлених статтею 367 ЦПК України межах, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції в повній мірі не відповідає.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Судом першої інстанції встановлено, що з архівного витягу виданого Державним архівом Кіровоградської області від 23.03.2022 вбачається, що з книги реєстрації актів громадянського стану про шлюб у м. Зінов`євськ (м. Кіровоград, нині - м. Кропивницький) Зінов`євського округу (нині-Кіровоградської області) за 1929 рік зазначено відомості про молодих: прізвище ім`я по батькові до запису подружжя ОСОБА_2 (так у документі) про молоду - ОСОБА_10 (так у документі), після запису подружжя: про молодого - ОСОБА_12 (так у документі), про молоду - Плінська (так у документі).

Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 виданого 12.06.1962, її матір`ю зазначена ОСОБА_3 .

В посвідці про народження від 19.08.1944 за № НОМЕР_2 виданій Кіровоградським міським РАЦС, батьком ОСОБА_3 був зазначений ОСОБА_4 , а матір`ю ОСОБА_5 .

Як вбачається із свідоцтва про народження ОСОБА_6 , виданого 07.02.1934 батьком зазначений ОСОБА_2 , матір`ю ОСОБА_5 .

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьком зазначений ОСОБА_2 , матір`ю ОСОБА_5 .

У свідоцтві про народження ОСОБА_8 , від 06.03.1945 серії НОМЕР_4 батьком зазначений ОСОБА_2 , матір`ю ОСОБА_5 .

Згідно до свідоцтва про народження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , батьком зазначений ОСОБА_13 , матір`ю ОСОБА_14 .

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Відповідно до статті 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

Відповідно до статті 1 ЦПК України зазначений Кодекс визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорівта інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства. При цьому завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (стаття 2 ЦПК України).

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до положень частини першої та другої статті 19 ЦПК Українисуди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: наказного провадження, позовного провадження (загального або спрощеного), окремого провадження.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Частинами третьою, четвертою, шостої статті 294 ЦПК України передбачено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України визначено, що суд розглядає впорядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Частиною 1,2 ст. 315 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час уразі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення

Таким чином, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

Матеріалами справи підтверджується, що згідно копії архівного витягу від 23.03.2022, виданого Державним архівом Кіровоградської області, в книзі реєстрації актів громадянського стану про шлюб у м. Зінов`євськ (м. Кіровоград, нині - м. Кропивницький) Зінов`євського округу (нині - Кіровоградської області) за 1929 рік зазначено відомості про молодих: прізвище ім`я по батькові до запису подружжя ОСОБА_2 (так у документі) про молоду - ОСОБА_10 (так у документі), після запису подружжя: про молодого - ОСОБА_12 (так у документі), про молоду - Плінська (так у документі) (а. с. 10).

Згідно копії свідоцтва про народження ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 , виданого 12.06.1962, її матір`ю зазначена ОСОБА_3 (а. с. 7).

Відповідно до копії посвідки про народження від 19.08.1944 за № НОМЕР_2 , виданої Кіровоградським міським РАЦС, батьком ОСОБА_3 був зазначений ОСОБА_4 , а матір`ю ОСОБА_5 (а. с. 13).

За змістом копії свідоцтва про народження ОСОБА_6 , виданого 07.02.1934, батьком зазначений ОСОБА_2 , матір`ю ОСОБА_5 (а. с. 15).

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьком останнього зазначений ОСОБА_2 , матір`ю ОСОБА_5 (а. с. 8).

За змістом копії свідоцтва про народження ОСОБА_8 від 06.03.1945 серії НОМЕР_4 батьком зазначений ОСОБА_2 , матір`ю ОСОБА_5 (а. с. 12).

Згідно копії свідоцтва про народження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , батьком останнього зазначений ОСОБА_13 , матір`ю ОСОБА_14 (а. с. 11).

Звертаючись до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин, ОСОБА_1 , посилалась на те, що з метою підтвердження польського походження та отримання виду на проживання в Республіці Польща, вона зверталась до відповідних органів, однак, через зазначення в графі «Батько» посвідки про народження її матері - ОСОБА_3 , прізвища ОСОБА_1 замість ОСОБА_1 , не змогла довести своє польське походження, однак, доказів на підтвердження вказаних обставин заявником надано не було.

Крім того, звертаючись до суду із заявою, ОСОБА_1 посилалась на те, що при видачі документів по реєстрації шлюбу між громадянином ОСОБА_2 та громадянкою ОСОБА_10 була допущена помилка.

Відповідно до частини першої статті Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» (далі - Закон)) державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи й офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті.

Внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку (частина перша статті 22 Закону).

Порядок внесення змін до актових записів цивільного стану також регулюють Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджені наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5 (далі - Правила).

Згідно з пунктом 1.1 розділу І Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться районними, районними у містах, міськими (міст обласного значення), міськрайонними, міжрайонними відділами державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у випадках, передбачених чинним законодавством.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що у випадку виявлення помилки заявник не позбавлена можливості подати до відповідного відділу державної реєстрації актів цивільного стану заяву про внесення змін до актового запису цивільного стану про шлюб № 240 від 13 квітня 1929 року та у випадку відмови у внесенні змін, оскаржити таку відмову в судовому порядку.

У зв`язку з цим, у задоволенні вимог заяви ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, необхідно було відмовити саме з цієї підстави.

До схожих за змістом висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 18 грудня 2024 року у справі № 759/1602/24 (провадження № 61-11036св24).

За таких обставин, суд погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції помилково вважав, що заявник звернулась до суду із заявою з метою встановлення факту національності, адже подана ОСОБА_1 заява вказаних доводів не містить.

Крім того, суд погоджується з доводами апеляційної скарги про помилковість висновків суду першої інстанції про те, що тільки між заявником та померлою особою може бути встановлено факт родинних відносин, оскільки такий висновок стосується виключно позовного провадження, де заявлені вимоги щодо спору про право, що підтверджується висновками, викладеними в постанові Верховного Суду від 03 листопада 2021 року у справі № 691/1237/20 (провадження № 61-14225 св 21).

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин, суд першої інстанції не врахував наведені вище обставини та норми права, як наслідок, дійшов помилкового висновку в частині мотивів відмови в задоволенні вказаної заяви.

Невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права відповідно до п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України є підставою для зміни рішення суду першої інстанції.

За таких обставин, апеляційна скарга адвоката Іванова О. В., який представляє інтереси ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, а рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 09 грудня 2024 року зміні, з викладенням його мотивувальної частини в редакції цієї постанови.

В іншій частині рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 09 грудня 2024 року ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає залишенню без змін.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції зміні в частині мотивів відмови в задоволенні заяви, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 376, 381-384 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу адвоката Іванова Олексія Вікторовича, який представляє інтереси ОСОБА_1 , задовольнити частково.

Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 09 грудня 2024 року змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках передбачених ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 31.03.2025.

Головуючий суддя С. І. Мурашко

Судді С. М. Єгорова

О. Л. Карпенко