ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4550/25 Справа № 205/9618/23 Суддя у 1-й інстанції - Курбанова Н. М. Суддя у 2-й інстанції - Халаджи О. В.
УХВАЛА

27 березня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

судді-доповідача Халаджи О. В.

суддів: Гапонова А.В., Космачевської Т.В.,

розглянувши у м. Дніпро заяву про самовідвід судді Гапонова Андрія В`ячеславовича у цивільній справі за позовом Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом виселення, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 грудня 2024 року у задоволенні позову Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом виселення відмовлено.

Із вказаним рішенням суду не погодилась ДМР, та подала апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Дніпровського апеляційного суду від 26 лютого 2025 року визначено склад суду: Халаджи О.В. (суддя-доповідач), Гапонов А.В., Космачевська Т.В.,

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 03 березня 2025 року було витребувано цивільну справу з суду першої інстанції.

25 березня 2025 року цивільна справа надійшла до апеляційного суду.

З матеріалів справи вбачається, що ДМР у позовні просила усунути їй перешкоди в користуванні власністю шляхом виселення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 з будинку АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення, оскільки на підставі рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24.10.2022 року у справі №205/3998/22 було задоволено позов ДМР щодо визнання спадщини відумерлої стосовно вищевказаного нерухомого майна.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 30 січня 2024 року у справі №205/3998/22, у складі: головуючого судді Новікової Г.В., судді: Гапонова А.В., Никифоряка Л.П.,апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Данильченко М. С. задоволено.

Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 жовтня 2022 року скасовано

Заяву Дніпровської міської ради про визнання спадщини відумерлою, заінтересована особа: Друга Дніпровська державна нотаріальна контора залишено без розгляду.

Постановою Верховного Суду від15січня 2025року у справі №205/3998/22 касаційну скаргу Дніпровської міської ради задоволено частково. Постанову Дніпровського апеляційного суду від 30 січня 2024 року скасовано та направлено справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

27 березня 2025 року суддя Гапонов А.В. заявив самовідвід з метою забезпечення достатніх гарантій для того,щоб виключити будь-який обґрунтований сумніву їх безсторонності або об`єктивності,враховуючи позиції Європейського суду з прав людини з приводу недовіри до суду,а також запобігання подальшого можливого впливу на суддів.

Відповідно дочастин 1,2ст.40ЦПК України питання про самовідвід судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Відповідно до ст. 2 Закону України від 02.06.2016 року №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів»суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Як зазначено в рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Олександр Волков проти України», як правило, безсторонність означає відсутність упередженості та необ`єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (i) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (ii) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності. У цьому відношенні навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, "має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється.

Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (див. рішення від 26 жовтня 1984 року у справі «Де Куббер проти Бельгії» (De Cubber v. Belgium), Series A, № 86).

Тобто, згідно з прецедентною практикою Європейського Суду з прав людини суд має забезпечити достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності.

Відповідно до ст. 17 Закону України від 23.02.2006 року №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до ст. 6 Закону України від 02.06.2016 року №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основіКонституціїі законів України та на засадах верховенства права.

Як зазначено у Висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо стандартів незалежності судової влади та незмінюваності судді, незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При винесенні судових рішень щодо сторін у судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає, на здатність судді приймати незалежні рішення. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін у конкретній справі, але й з боку суспільства в цілому. Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

Оскільки суддя Гапонов А.В., визначився з позицією у цивільній справі № 205/3998/22, щодо належності спірного нерухомого майна, яке стосується позовних вимог у даній цивільній справі, з метою запобігання виникнення в учасників справи сумнівів щодо об`єктивності та неупередженості при розгляді даної справи та забезпечення довіри до суду, а також запобігання подальшого можливого впливу на суддів, апеляційний суд вважає, що заява Гапонова А.В. про самовідвід підлягає задоволенню.

Відповідно до частини 2 ст. 41 ЦПК України у разі задоволення заяви про відвід одному із суддів або всьому складу суду, якщо справа розглядається колегією суддів, справа розглядається в тому самому суді тим самим кількісним складом колегії суддів без участі відведеного судді або іншим складом суддів, який визначається у порядку, встановленому статтею 33 цього Кодексу.

Керуючись статтями 36, 39-41, 381 ЦПК України, -

УХВАЛИВ :

Заяву судді Гапонова Андрія В`ячеславовича про самовідвід задовольнити.

Передати цивільну справу № 205/9618/23, до канцелярії суду для автоматизованого розподілу справи відповідно до статті 33 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: О.В. Халаджи

А.В. Гапонов

Т.В. Космачевська