ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 686/10190/24

Провадження № 22-ц/820/628/25

Хмельницький апеляційний суд

в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Костенка А.М. (суддя-доповідач), П`єнти І.В., Спірідонової Т.В.

секретар судового засідання Дубова М.В.

з участю: позивача, її представника, представника відповідача

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 686/10190/24 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана її представником адвокатом Терличем Валерієм Габоровичем, на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 грудня 2024 року в складі судді Мазурок О.В. у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Приватний нотаріус Хмельницького міського нотаріального округу Грица Лілія Миколаївна про усунення від права спадкування за законом.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

У квітні 2024 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом, в якому просила усунути ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від права на спадкування за законом спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 грудня 2024 року в задоволенні заявлених позовних вимог відмовлено, в задоволенні клопотання представника відповідача про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрат на правову допомогу також відмовлено.

ОСОБА_1 та її представник адвокат Терлич В.Г. не погодилися з рішенням суду першої інстанції в частині відмови у стягненні витрат на правничу допомогу, посилаються, що судом не враховано, що основним документом, який доводить право сторони на відшкодування витрат на правничу допомогу є Договір про надання правової допомоги, крім того в матеріалах справи є квитанція про оплату гонорару адвоката розмір якого був погоджений при укладенні договору про надання правової допомоги, таким чином, умови договору давали можливість суду визначитися із наявністю необхідних умов для вирішення питання відшкодування витрат на правничу допомогу, а відсутність детального опису робіт або наданих послуг виконаних адвокатом та здійснення витрат не є самоціллю, а переслідує мету контролю за критеріями визначення розміру гонорару за правничу допомогу. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що представник відповідача приймав участь у дев`яти судових засіданнях, готував відзив на позов, що підтверджує виконання адвокатом своїх зобов`язань, тому відповідач має право на відшкодування розміру погодженого між сторонами гонорару за виконану роботу.

З огляду на доводи викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_1 та її представник адвокат Терлич В.Г. просять скасувати рішення суду в частині відмови у стягнення витрат на професійну правничу допомогу та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 40 000 грн.

ОСОБА_2 та її представник адвокат Клюцук В.П. подали відзив на апеляційну скаргу, вважають що вона не підлягає до задоволення, оскільки суд ретельно підійшов до розгляду питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу і обґрунтовано відмовив у задоволенні поданої заяви. Крім того, позивачем в ході розгляду справи в суді першої інстанції заявлялося клопотання в якому заперечувалося щодо стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 40 000 грн, з підстав неспівмірності заявленої суми до стягнення. Крім того, представником відповідача в порушення ч. 3 ст. 137 ЦПК в суд першої інстанції не надано Акт виконаних робіт/наданих послуг з правничої допомоги. Також представник позивачки вказує, що відповідачем не підтверджено сам факт сплати адвокату заявленої суми в розмірі 40 000 грн з причин відсутності у квитанції № 155402 від 19.12.2024 року даних про здійснення оплати коштів та відповідних реквізитів для оплати.

Тому, ОСОБА_2 та її представник адвокат Клюцук В.П., просять рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 грудня 2024 року в частині відмови у стягнення витрат на професійну правничу допомогу залишити без змін.

Перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині з ухваленням в цій частині нового судового рішення з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставою для скасування чи зміни судового рішення повністю або в частині є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою (частина перша статті 15 ЦПК України).

Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

За п.2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Згідно з положеннями частин першої-п`ятої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження), акт виконаних робіт (детальний опис робіт, наданих послуг).

Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, 11 травня 2024 року між адвокатом Терличем В.Г. та відповідачем ОСОБА_5 укладено договір про надання професійної правничої допомоги у цивільній справі.

На підставі укладеного договору та ордера на надання правничої (правової) допомоги адвокатом Терличем В.Г. надавалася правова допомога ОСОБА_1 .

При цьому, п 4.4. Договору сторони погодили фіксований розмір гонорару в сумі 40 000 грн.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 грудня 2024 року в задоволенні заявлених позовних вимог відмовлено, а також відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрат на правову допомогу.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Для підтвердження складу та розміру витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, потрібно надати суду договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, які свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, і оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Тобто Верховний Суд сформулював висновок про те, які документи можуть бути подані для підтвердження складу та розміру витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги. Цей перелік не є вичерпним. Питання оцінки достатності доказів, поданих на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу чи тих, які будуть понесені, перебуває у межах дискреції суду.

У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) вказано, що «з аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи […]».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року в справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22) зазначено, що:

«127. Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).

133. Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.

135. Велика Палата Верховного Суду зауважує, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18.

142. Правомірне очікування стороною, яка виграла справу, відшкодування своїх розумних, реальних та обґрунтованих витрат на професійну правничу допомогу не повинно обмежуватися з суто формалістичних причин відсутності в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги, у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару.

144. Тому, враховуючи принципи рівності і справедливості, правової визначеності, ясності і недвозначності правової норми як складові принципу верховенства права, визначення необхідного і достатнього ступеня деталізації опису робіт у цьому випадку є виключною прерогативою учасника справи, що подає такий опис.

145. Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 лютого 2023 року у справі № 824/9/22 (провадження № 61-11644ав22) зазначено, що: «при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини».

Як достеменно встановлено судом, 11 травня 2024 року між адвокатом Терличем В.Г. та ОСОБА_5 укладено договір про надання професійної правничої допомоги у цивільній справі, на підставі якого та ордера на надання правничої (правової) допомоги адвокатом Терличем В.Г. надавалася правова допомога ОСОБА_1 в суді першої інстанції.

Так, адвокатом Терличем В.Г. подано відзив на позовну заяву, також представник відповідача неодноразово приймав участь в судових засіданнях ( 21 травня 2024 року (40хв), 10 червня 2024 року ( 10хв), 04 липня 2024 року ( 9хв), 30 вересня 2024 року ( 3 хв), 20 жовтня 2024 року ( 15хв), 19 листопада (54хв), 26 листопада ( 62 хв), 19 грудня 2024 року ( 58хв до перерви та 22 хв після перерви), 23 грудня 2024 року ( 58хв).

З огляду на викладене, з усією очевидністю вбачається, що адвокатом Терличем В.Г. відповідачці була надана відповідна правова допомога в суді першої інстанції.

При цьому, п 4.4. Договору, сторони погодили фіксований розмір гонорару в сумі 40 000 грн.

Суд першої інстанції залишив поза увагою, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту та не врахував, що між відповідачем та адвокатом Терличем В.Г. досягнуто домовленість щодо розміру гонорару, тому формалістичними є висновки суду про відмову у задоволенні заяви через відсутність детального опису робіт виконаних адвокатом, з огляду на дослідження наявних у справі доказів на підтвердження фактично понесених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу, та оцінку їх необхідність в ході розгляду справи, з урахуванням принципів розумності та справедливості;

Крім того, представником відповідача суду було надано квитанцію № 155402 від 19.12.2024 року про вартість наданих послуг в сумі 40 000 грн.

На вказані обставини справи та правові висновки Великої Палати Верховного Суду суд першої інстанції уваги не звернув, помилково відмовив відповідачу у стягненні з позивача на його користь витрат на професійну правничу допомогу, а тому рішення суду в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення заяви відповідача про стягнення на її користь судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу.

Однак при цьому колегія судді враховує, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Позивач як в суді першої інстанції, так і в апеляційному суду, вказувала на неспівмірність розміру витрат відповідачу на професійну правничу допомогу.

Тому, враховуючи заперечення сторони позивача, щодо стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 40 000 грн, з підстав неспівмірності заявленої суми до стягнення, колегія суддів вважає, що клопотання ОСОБА_1 та її представник адвоката Терлича В.Г., враховуючи складність справи, термін її розгляду, обсяг виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерії реальності цих витрат та розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, а також враховуючи , що в задоволені позову було відмовлено, слід задовольнити частково та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 10 000 грн витрат на правничу допомогу.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана її представником адвокатом Терличем Валерієм Габоровичем, задовольнити частково.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 грудня 2024 року в частині відмови у задоволенні клопотання представника відповідача про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрат на правову допомогу скасувати.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 10 000 грн витрат на професійне правничу допомогу, понесені в суді першої інстанції.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 28 березня 2025 року.

Судді А.М. Костенко

І.В. П`єнта

Т.В. Спірідонова