КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Унікальний номер справи 760/8386/22 Апеляційне провадження № 22-ц/824/3350/2025Головуючий у суді першої інстанції - Аксьонова Н.М. Доповідач у суді апеляційної інстанції - Оніщук М.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2025 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Оніщук М.І.,

судді Шебуєва В.А., Кафідова О.В.,

секретар Цалко Д.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 01 жовтня 2024 року про відмову у задоволенні заяви про поворот виконання рішення по справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок залиття квартири,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до Солом'янського районного суду м. Києва з заявою, в якій просила:

- вирішити питання про поворот виконання рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 04.07.2023 у справі № 760/8386/22 та стягнути з позивачів на її користь по 4948 грн. з кожного;

- зобов`язати Солом`янський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції міста Києва зробити перерахунок та повернення виконавчого збору у відповідності до сум, які підлягали стягненню відповідно до ухвали Солом`янського районного суду м. Києва від 21.02.2024 про роз`яснення судового рішення.

Заяву обгрунтовано тим, що рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 04.07.2023 з ОСОБА_1 було стягнуто на користь позивачів 7422 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої залиттям; стягнуто на користь ОСОБА_2 1000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди; стягнуто на користь ОСОБА_3 330 грн. 80 коп. судового збору; стягнуто на користь ОСОБА_4 330 грн. 80 коп. судового збору; стягнуто на користь держави 330 грн. 80 коп. судового збору; стягнуто 2500 грн. на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування судових витрат. У задоволенні інших позовних вимог було відмовлено.

На підставі виконавчих листів від 28.12.2023 № 760/8386/22, виданих Солом`янським районним судом м. Києва для здійснення примусового виконання рішення суду, Солом`янським відділом державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції міста Києва були відкриті виконавчі провадження про примусове виконання рішення суду.

Також, державним виконавцем була винесена постанова про розшук майна (транспортного засобу) боржника та постанова про арешт коштів боржника, що містяться на відкритих рахунках.

Разом з тим, оскільки в резолютивній частині рішення суд не розподілив суму матеріальної шкоди, яка має бути стягнута на кожного з позивачів, у січні 2024 відповідачка звернулася до суду першої інстанції з заявою про роз`яснення рішення суду в частині його виконання.

При цьому, у зв`язку з тривалим розглядом її заяви про роз`яснення рішення суду та усвідомлюючи можливі наслідки невиконання рішення суду, відповідачка була змушена сплатити кожному з позивачів відповідно до виданих виконавчих листів по 7422 грн.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 27 Закону України "Про виконавче провадження" з відповідачки було стягнуто 10 % виконавчого збору за кожну із сплачених сум по виконавчих провадженнях, тобто було сплачено тричі по 7422 грн.

У свою чергу, лише 21.02.2024 Солом'янським районним судом м. Києва була постановлена ухвала, якою було роз'яснено, що відповідно до резолютивної частини рішення з відповідачки за даним рішенням мало бути стягнуто на користь позивачів 7422 грн. у рівних частках, тобто по 2474 грн. на користь кожного з позивачів.

За вказаних обставин, а також посилаючись на положення ч. 9 ст. 444 ЦПК України, відповідачка звернулася до суду з даною заявою, яку просила задовольнити у повному обсязі.

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 01.10.2024 у задоволенні заяви відповідачки про поворот виконання рішення відмовлено (а.с. 174-177).

В апеляційній скарзі відповідачка, посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права, просить ухвалу скасувати та постановити нове судове рішення про задоволення заяви у повному обсязі.

При цьому, в обґрунтування своєї апеляційної скарги вказує на помилковість висновків суду першої інстанції про те, що її порушене право підлягає захисту шляхом звернення до суду з позовом з підстав, передбачених ст. 1212 ЦК України, а також зі скаргою на дії державного виконавця в порядку, передбаченому ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження", адже стягнення коштів було здійснено на підставі виконавчого листа, виданого на виконання рішення суду, що набрало законної сили. Тобто, на час стягнення з неї даних коштів правові підстави для такого стягнення існували, а державний виконавець діяв виключно в межах Закону України "Про виконавче провадження", так як здійснював виконання у відповідності до резолютивної частини рішення суду та виданих для його виконання виконавчих листів (а.с. 181-185).

Учасники справи у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, від заявниці надійшла заява про розгляд справи за її відстуністю. Інші учасники справи про причини своєї неявки суд не сповістили.

Разом з тим, враховуючи положення ч.2 ст. 372 ЦПК України, судом апеляційної інстанції визнано за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи, оскільки їх неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, заочним рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 04.07.2023 у справі №760/8386/22 позов ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок залиття квартири - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 7422 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1000 грн. в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди.

У задоволені позову в іншій частині відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 330 грн. 80 коп. в рахунок відшкодування понесених судових витрат. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 330 грн. 80 коп. в рахунок відшкодування понесених судових витрат. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 330 грн. 80 коп. судового збору. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 2500 грн. в рахунок відшкодування понесених судових витрат.

При цьому, слід наголосити, що заочне рішення суду у визначеному процесуальним законом порядку не оскаржено.

28.12.2023 на виконання заочного рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 04.07.2023 представником позивача було отримано виконавчі листи.

22.01.2024 державним виконавцем Солом`янського РВ ДВС міста Києва ГТУЮ у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бурлакою Р.В. відкрито виконавчі провадження ВП НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3 з примусового виконання виконавчого листа №760/8386/22, виданого 2812.2023 Солом`янським районним судом м. Києва, а також винесені постанови про стягнення з ОСОБА_1 у вказаних виконавчих провадженнях виконавчого збору у розмірі 742,20 грн.

Відповідно до квитанції №9331-8366-2224-9898 від 01.02.2024 ОСОБА_1 сплатила 8483,20 грн. за ВП НОМЕР_3.

Згідно квитанції №9331-8366-1399-4907 від 01.02.2024 ОСОБА_1 сплатила 8483,20 грн. за ВП НОМЕР_2.

Відповідно до квитанції №9331-8365-9116-6973 від 01.02.2024 ОСОБА_1 сплатила 8483,20 грн. за ВП НОМЕР_1.

07.02.2024 головним державним виконавцем Солом`янського РВ ДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бурлакою Р.В. завершено виконавчі провадження ВП НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3 на підставі п. 9 ч. 1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з повним фактичним виконанням.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва про роз`яснення рішення суду від 21.02.2024 було задоволено заяву відповідача ОСОБА_1 про роз`яснення рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 04.07.2023 у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, роз`яснено другий абзац резолютивної частини заочного рішення від 04.07.2023 таким чином: матеріальну шкоду у розмірі 7422 грн., завдану внаслідок залиття квартири, необхідно стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 у рівних частках, тобто по 2474 грн. на користь кожного з позивачів.

Звертаючись з даною заявою до суду, заявниця, як на підставу для її задоволення, посилалася на те, що у зв`язку з тривалим розглядом її заяви про роз`яснення рішення суду та усвідомлюючи можливі наслідки невиконання рішення суду, вона була змушена сплатити кожному з позивачів відповідно до виданих виконавчих листів по 7422 грн., однак згідно з ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 21.02.2024 відповідно до резолютивної частини рішення з відповідачки за даним рішенням мало бути стягнуто на користь позивачів 7422 грн. у рівних частках, тобто по 2474 грн. на користь кожного з позивачів.

Так, відповідно до частин першої, другої статті 444 ЦПК України суд апеляційної чи касаційної інстанції, приймаючи постанову, вирішує питання про поворот виконання, якщо, скасувавши рішення (визнавши його нечинним), він: 1) закриває провадження у справі; 2) залишає позов без розгляду; 3) відмовляє в позові повністю; 4) задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі. Якщо рішення після його виконання скасовано і справу повернуто на новий розгляд, суд, ухвалюючи рішення, вирішує питання про поворот виконання, якщо під час нового розгляду справи він: 1) закриває провадження у справі; 2) залишає позов без розгляду; 3) відмовляє в позові повністю; 4) або задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.

Згідно з частиною дев`ятою статті 444 ЦПК України, якщо питання про поворот виконання рішення не було вирішено судом відповідно до частин першої - третьої цієї статті, заява відповідача про поворот виконання рішення розглядається судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Статтею 445 ЦПК України передбачені особливості повороту виконання в окремих категоріях справ. Зокрема, у справах про стягнення аліментів, а також у справах про стягнення заробітної плати чи інших виплат, що випливають з трудових правовідносин, поворот виконання не допускається незалежно від того, у якому порядку ухвалено рішення, за винятком випадків, коли рішення було обґрунтоване на підроблених документах або на завідомо неправдивих відомостях позивача.

Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, якщо інше не визначено цим розділом (частина перша статті 446 ЦПК України).

При цьому, Конституційний Суд України в рішенні від 02.11.2011 № 13-рп/2011 вказав, що поворот виконання рішення - це цивільна процесуальна гарантія захисту майнових прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням. Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна (або виконаних дій), оскільки правова підстава для набуття майна (виконання дій) відпала.

Отже, поворот виконання рішення, якщо цього вимагає відповідач, можливий у будь-якому випадку, незалежно від того, в якому порядку (апеляційному, касаційному чи за нововиявленими обставинами) скасовано судове рішення.

Разом з тим, оскільки заочне рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 04.07.2023 у справі №760/8386/22 не скасоване ні в апеляційному, касаційному порядку, ні за нововиявленими обставинами, та набрало законної сили, суд першої інстанції дійшов правильного та обгрунтованого висновку про відсутність підстав для повороту його виконання, передбачених ст.444 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги про зворотнє колегією суддів оцінюються критично, адже останні зводяться виключно до власного помилкового тлумачення норм процесуального та матеріального права.

Натомість, як вірно зазначив суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі, заявниця не позбавлена можливості звернутися до суду з позовом за захистом свого права, яке вона вважає порушеним, у порядку положень ст. 1212 ЦК України, відповідно до якої особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

При цьому, слід наголосити, що оскільки рішення суду набрало законної сили (не оскаржувалося та не скасоване), а ухвала про роз'яснення судового рішення постановлена після фактичного виконання судового рішення, тобто підстава, на якій було набуте майно, згодом відпала, то наявні підстави для застосування положень ст. 1212 ЦК України.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду вищевикладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду - без змін.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 372, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 01 жовтня 2024 рокупро відмову у задоволенні заяви про поворот виконання рішення по справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складений 25 березня 2025 року.

Суддя-доповідач М.І. Оніщук

Судді В.А. Шебуєва

О.В. Кафідова