Номер провадження: 22-ц/813/2228/25
Головуючий у першій інстанції Мурманова І.М.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.03.2025 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Таварткіладзе О.М., Сєвєрової Є.С.

за участю секретаря: Зєйналової А.Ф.к.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Темп плюс +», третя особа: Одеський ордена «Знак Пошани» Завод продовольчого машинобудування підприємство з колективною відповідальністю завод «Продмаш», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, про визнання порушеним права позивача у зв`язку з виконанням будівельних робіт та про припинення дії декларації про початок будівельних робіт, на рішення Суворовського районного суду м. Одеси, постановлене під головуванням судді Мурманової І.М. 23 липня 2024 року у м. Одеса, -

встановила:

У серпні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Суворовського районного суду м. Одеси з позовними вимогами до ТОВ «Темп плюс +» про визнання порушеним права позивача у зв`язку із виконанням будівельних робіт, та про припинення дії декларації про початок будівельних робіт.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що на підставі договору дарування від 29.12.2000 року йому на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 , у зв`язку з цим, позивач є співвласником будинку АДРЕСА_2 . Прибудинкова територія, на якій розташований будинок, є особливим об`єктом права власності на землю, оскільки призначена для обслуговування будинку та має задовольняти інтереси співвласників будинку. Однак, 22.05.2012 року на підставі декларації про початок виконання будівельних робіт № ОД № 0 Завод «Продмаш», ТОВ «Темп плюс сервіс» та ТОВ «Темп плюс +», без узгодження із співвласниками, розпочали будівництво готелю шляхом самовільного захоплення прибудинкової території.

На підставі викладеного, позивач просив визнати порушеним його право у зв`язку із виконанням будівельних робіт та припинити дію декларації про початок будівельних робіт.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 23.07.2024 року позов ОСОБА_1 було залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що прибудинкова територія є спільною сумісною власністю співвласників багатоквартирного будинку, яка призначена для розміщення та обслуговування житлового будинку, а Завод «Продмаш» не є законним власником домоволодіння АДРЕСА_2 , так як рішенням виконкому Суворовської районної ради народних депутатів № 49 від 22.01.1993 року було скасоване рішення виконкому Суворовської районної ради народних депутатів № 234 від 19.04.1991 року «Про правову реєстрацію в ОМБТІ будинків Заводу «Продмаш».

Відтак, оскаржувана декларація про початок будівельних робіт, постановлена без узгодження зі співвласниками будинку, у тому числі із ОСОБА_1 , є нікчемним правочином в силу закону.

Крім того, самочинною спорудою, яка побудована ТОВ «Темп плюс +», порушуються права Одеської міської ради, яка є власником земельної ділянки по АДРЕСА_2 .

Сторони про розгляд справи на 11.03.2025 року були сповіщені належним чином, у судове засідання з`явились представник Сізова А.С., представник ТОВ «Темп плюс +».

Колегія суддів зазначає, що згідно зі ст. 372 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

На підставі викладеного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, освідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її учасників, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга представника ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом позову ОСОБА_1 є визнання порушеним його права у зв`язку із виконанням будівельних робіт, та припинення дії декларації про початок будівельних робіт № ОД 0 від 22.05.2012 року.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Наявними у матеріалах справи доказами встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником 449/1000 частини квартири АДРЕСА_1 дорога, які складають 25,0 кв.м. загальної площі. Вищевказана квартира в цілому складається з двох житлових кімнат, загальною площею 55,7 кв.м. в тому числі житловою 32, 8 кв.м. (т. 1 а.с. 15).

Позивач зазначав, що його право щодо власності є порушеним на підставі декларації про початок виконання будівельних робіт від 22.05.2012 року, оскільки Завод «Продмаш», ТОВ «Темп плюс сервіс» та ТОВ «Темп плюс +» без узгодження з співвласниками багатоквартирного будинку на підставі фіктивних декларацій про початок виконання будівельник робіт № ОД № 0 від 22.05.2012 року розпочали будівлю готелю «GAUDI» загальною площею 350 кв.м., самовільно захопивши прибудинкову територію та використали конструктивні елементи - стіну будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , приєднавши до неї незаконно збудований об`єкт готель.

Позивач зазначав, що у Декларації про готовність об`єкта до експлуатації від 11.09.2014 року за № ОД 51 зазначено, що відповідачем здійснюється реконструкція квартири АДРЕСА_3 під апартаменти без міни геометричних розмірів за адресою: АДРЕСА_2 .

На підтвердження позовних вимог ОСОБА_1 надано Декларацію про початок виконання будівельних робіт від 21.05.2012 року б/н про реконструкцію нежитлових приміщень 1-го поверху та квартири АДРЕСА_3 під апартаменти (т.1 а.с.20-25), та декларацію про готовність об`єкта до експлуатації від 11.09.2014 року № ОД 351 (т.1 а.с.26-30).

Наказом від 07.05.2018 року № 01-13/102 ДАБК «Про проведення позапланової перевірки» наказано: провести позапланову перевірку на об`єкті: «Нежитлові приміщення апартаменти за адресою: 65013, м. Одеса, Миколаївська дорога, буд. 168» замовник: ТОВ «Темп плюс +».

Предмет перевірки: дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт (т.1 а.с.41).

Встановлено, що за результатами перевірки Управлінням ДАБК ОМР складено акт № 000540 за яким встановлено, що за адресою: АДРЕСА_2 , будівельні роботи не ведуться та фактично завершені, об`єкт експлуатується за призначенням.

Крім того, встановлено, що Замовником наведено недостовірні дані стосовно інформації про земельну ділянку в декларації про початок виконання будівельних робіт № ОД 0 від 22.05.20912 року, чим порушено п.п.5 п.3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення містобудівної діяльності» № 1817 VІІІ. …». (т.1 а.с.42-51).

Наказом від 22.05.2018 року № 01-13/123 ДБК «Про скасування декларації про початок виконання будівельних робіт № ОД № 0 від 22.05.2012 року» було скасовано декларацію про початок виконання будівельних робіт № ОД № 0 від 22.05.2012 року. Забезпечене невідкладене направлення до ДАБІ України наказу для виключення запису про реєстрацію декларації про початок виконання будівельних робіт (а.с.148 т.1).

З матеріалів справи вбачається, що Постановою Верховного Суду від 11.03.2021 року у справі № 815/2654/18 рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09.10.2018року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26.02.2019 року було скасовано, справу за позовом ТОВ «Темп - Плюс +» до Управління державного архітектурно-будівельного контролю ОМР, Державної архітектурно-будівельної інспекції України про визнання недійсним наказу від 22.05.2018 року, направлено на новий розгляд до Одеського окружного адміністративного суду.

Предметом розгляду даної справи були наступні вимоги:

Визнати протиправним та скасувати наказ № 01-13/123 Управління ДАБК ОМР від 22.05.2018 року про скасування реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт № ОД № 0 від 22.05.2012 року;

Зобов`язати поновити запис про реєстрацію декларації № ОД № 0 від 22.05.2012 року в Єдиному реєстрі документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання документів (а.с.123 зв.-128 т.1).

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 08.09.2022 року у справі № 815/2654/18 було задоволено частково адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕМП ПЛЮС+» до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, Державної архітектурно-будівельної інспекції України, Державної інспекції архітектури та містобудування України, за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування наказу №01-13/123 ДАБК від 22.05.2018 року про скасування реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт № ОД 0 від 22.05.2012 року та зобов`язання поновити запис про реєстрацію декларації № ОД 0 від 22.05.2012 року у єдиному реєстрі документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів.

Визнано протиправним та скасовано наказ Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради № 01-13/123ДАБК від 22.05.2018 року про скасування реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт № ОД 0 від 22.05.2012 року.

В іншій частині позову відмовлено.

Зазначеним судовим рішенням встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Темп плюс +» зареєстровано як юридична особа з 25.09.2007 року, номер запису до ЄДР 1 029324, що підтверджується Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

ТОВ «Темп плюс +» подано Декларацію про початок виконання будівельних робіт від 21.05.2012 року з реконструкції нежитлових приміщень 1-го поверху та квартири категорія складності ІІ, код об`єкта 1110. Зазначена декларація була зареєстрована Інспекцією Державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області 22.05.2012 року за №ОД 0.

Відповідно до ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою КМУ від 23 травня 2011 року за №553, на підставі звернення фізичних чи юридичних осіб про порушення містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності (№ 01-6/272-ПР від 22.04.2018 року), листа Одеської місцевої прокуратури № 4, Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради видало наказ №01-13/102ДАБК від 07.05.2018 року «Про проведення позапланової перевірки» на об`єкті: нежитлові приміщення апартаменти за адресою: АДРЕСА_2 .

На підставі цього наказу та направлення на перевірку від 07.05.2018 року № 000540, був проведений позаплановий захід за вказаною адресою.

За результатами проведення позапланово заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб`єктами містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт у період з 07.05.2018 року по 11.05.2018 року складено акт №000540.

З огляду на зміст акту № 000540 від 11.08.2018 року, під час здійснення заходу державного архітектурно-будівельного контролю встановлено, що за адресою: АДРЕСА_2 (готель «GAUDI») будівельні роботи не ведуться та фактично завершені, об`єкт експлуатується за призначенням.

Між тим, під час проведення перевірки ТОВ «Темп плюс +» не були надані документи, які підтверджують право власності або користування земельною ділянкою. В наданій декларації про початок виконання будівельних робіт №ОД 40 від 22.05.2012 року з реконструкції нежитлових приміщень 1-го поверху та квартири Миколаївська дорога 168 в частині інформації про земельну ділянку у розділі-документ, що посвічує право замовника на земельну ділянку зазначено: договір купівлі-продажу нерухомого майна квартира АДРЕСА_3 від 30.12.2010 року; договір купівлі-продажу нерухомого майна нежиле приміщення 1-го поверху (колишня котельня) від 30.12.2003 року; свідоцтво по право власності нерухомого майна магазин кафетерій від 01.10.2001 року, при цьому замовником будівництва не зазначено фактичний документ (договір оренди землі або державний акт на землю) на земельну ділянку з зазначенням кадастрового номеру.

22.05.2018 року, за результатами перевірки, оформленими відповідним актом, та на підставі доповідної записки від 14.05.2018 року № 01-6/272-ПР, Управлінням Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради прийнято наказ «Про скасування реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт №ОД0 від 22.05.2012 року» №01-13/123ДАБК.

Також при розгляді вказаної справи судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу нерухомого майна, нежиле приміщення 1-го поверху (колишня котельня) від 30.12.2003 року № 6193, Одеський Ордена «Знак Пошани» завод продовольчого машинобудування підприємство з колективною власністю «Завод «Продмаш» продало, а КФ «Темп-Люкс» ЛТД придбало нежиле приміщення 1-го поверху (колишня котельна), що знаходиться в м. Одеса Миколаївська дорога, 168 що складається в цілому з 1,2 котельні загальною площею 51,7 кв.м.

Згідно договору купівлі-продажу нерухомого майна - квартири АДРЕСА_3 від 30.12.2010 року № 1352, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 продали, а ОСОБА_6 придбала в цілому ізольовану квартиру, що знаходиться в АДРЕСА_2 , загальна площа складає 38,2 кв.м., житлова площа 22,3 кв.м.

Згідно Свідоцтва про право власності на нежилу будівлю (магазин-кафетерій) від 30.08.2001 року № 979р, КФ «Темп-Люкс ЛТД» на праві колективної власності належить магазин-кафетерій, що складається з однієї нежилої будівлі, загальною площею 90,2 кв.м., розташований у АДРЕСА_2 .

Також, судом були досліджені містобудівні умови і обмеження забудови земельної ділянки № 78 від 28.02.2012 року, рішення виконавчого комітету Одеської міської ради від 04.04.2012 року «Про затвердження договору пайової участі замовників у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Одеси та договору участі замовника у соціально-економічному розвитку м. Одеси між виконавчим комітетом Одеської міської ради та ТОВ «Темп плюс +» при реконструкції нежитлових приміщень першого поверху та квартири АДРЕСА_4 для розміщення апартаментів».

Матеріалами справи встановлено, що набуття права власності на об`єкти нерухомого майна позивачем здійснювалось протягом тривалого часу - з 2001 року по 2011 рік (передача ОСОБА_6 квартири АДРЕСА_4 до статутного капіталу ТОВ «Темп плюс +».

При цьому редакція ст. 377 Цивільного кодексу України (ЦК України), яка визначає порядок набуття права на земельну ділянку при придбанні житлового будинку, будівлі або споруди, що розміщені на ній, зазнавала змін.

Зокрема, відповідно до ст. 377 ЦК України у редакції, що діяла з 16.01.2003 року до 05.11.2009 року, до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором.

Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування.

При цьому, у редакції, що діє з 05.11.2009 року, ст. 377 ЦК України передбачає, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Розмір та кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв`язку з переходом права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, є істотними умовами договору, який передбачає набуття права власності на ці об`єкти (крім багатоквартирних будинків).

Умовами договорів купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3 від 30.12.2010 року № 1352, та купівлі-продажу нежилого приміщення 1-го поверху (колишня котельня) від 30.12.2003 року № 6193 не визначено розмірів земельних ділянок, які перейшли до набувачів.

Таким чином, з урахуванням положень ст. 377 ЦК України, в редакції, чинній станом на 30.12.2003 року, до КФ «Темп-Люкс ЛТД» перейшло право власності на частину земельної ділянки, яка зайнята нежилим приміщенням 1-го поверху (колишня котельня), проте, не на прибудинкову територію багатоквартирного будинку м. Одеса, Миколаївська дорога, 168 .

Таким чином, позивачем не надані докази на підтвердження передачі Одеською міською радою у власність чи користування ТОВ «Темп плюс +» земельної ділянки, на якій розташована прибудова до спірного об`єкта будівництва.

Разом з тим, судом зазначено, що з огляду на наведені вище положення законодавства, декларація про початок виконання будівельних робіт є чинною до завершення будівництва.

Факт завершення будівництва засвідчується реєстрацією декларації про прийняття об`єкта до експлуатації.

В свою чергу, декларація про готовність об`єкта до експлуатації вичерпує свою дію з моменту реєстрації права власності на збудований об`єкт.

Правомірність реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт №ОД0 від 22.05.2012 року та декларації про закінчення будівництвом № ОД №51 від 11.09.2014 року на цей об`єкт були предметом спору та постановою Одеського окружного адміністративного суду від 15.02.2017 року у справі № 815/6312/14, яка постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 26.07.2017 року у цій справі, залишена без змін, частково були задоволені позовні вимоги в частині скасування реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації, здійсненої Інспекцією Державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області за № ОД 51 від 11.09.2014 року спірного об`єкта, та залишення позову без розгляду в частині скасування реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт №ОД 0 від 22.05.2012 року, у зв`язку з пропуском строку звернення до суду.

Водночас, постановою Верховного Суду від 13.08.2020 року у справі № 815/6312/14 скасовано постанову Одеського окружного адміністративного суду від 15.02.2017 року та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 26.07.2017 року, провадження у справі закрито у зв`язку з тим, що спір не належить до юрисдикції адміністративних судів.

Відповідно до свідоцтва про право власності індексний номер: 31065142 від 16.12.2014 року, ТОВ «Темп плюс +» набуло право приватної власності на реконструйоване на підставі декларації про початок виконання будівельних робіт № ОД0 від 22.05.2012 року нежитлове приміщення-апартаменти за адресою: АДРЕСА_5 , загальною площею 252, 6 кв.м.

Тобто, станом на час прийняття відповідачем оскаржуваного наказу від 22.05.2018 року № 01-13/123ДАБК, декларація про початок виконання будівельних робіт вичерпала свою дію та була нечинною.

Таким чином, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання протиправним та скасування наказу Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради № 01-13/123ДАБК від 22.05.2018 року про скасування реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт № ОД 0 від 22.05.2012 року.

Разом з тим, у задоволенні вимог позову про зобов`язання Державної архітектурно-будівельної інспекції України поновити запис про реєстрацію декларації № ОД 0 від 22.05.2012 року у єдиному реєстрі документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів - відмовлено (а.с.31-37 т.2).

Також з матеріалів справи вбачається, що постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 30.11.2022 року у справі № 815/2654/18 апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08.09.2022 року було залишено без задоволення (а.с.51-54 т.2).

Постановою Верховного Суду від 18.05.2023 року (справа № 815/2654/18) рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08.09.2022 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 30.11.2022 року було скасовано в частині відмови у задоволенні позовних вимог.

В цій частині ухвалено нову постанову про задоволення позовних вимог.

Зобов`язано Державну архітектурно-будівельну інспекцію України поновити запис про реєстрацію декларації №ОД0 від 22.05.2012 року у Єдиному реєстрі документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів.

В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду 08.09.2022 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 30.11.2022 року залишено без змін

Отже, з огляду на вказані судові рішення, судом першої інстанції правильно встановлено, що відповідач у вказаній справі скасував Наказ № 01-13/123 ДАБК від 22.05.2018 року, а Верховним Судом встановлено, що декларація про №ОД0 від 22.05.2012 року про початок виконання будівельник робіт вичерпала свою дію фактом виконання.

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч. 4 ст. 82 ЦПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З огляду на наявні у матеріалах справи судові рішення, судом першої інстанції вірно встановлено, що між сторонами тривалий час існують спори щодо підстав набуття права власності тощо. Разом з цим, зазначені рішення не мають прямого відношення до конкретної цивільної справи.

Звертаючись до суду з даними позовними вимогами щодо визнання порушеним право позивача ОСОБА_1 у зв`язку з виконанням будівельних робіт та припинення дію декларації про початок будівельних робіт, позивач не зазначив та не обґрунтував обставин того, яким чином декларація № ОД 0 від 22.05.2012 року про початок виконання будівельник робіт, яка вичерпала свою дію фактом виконання, призведе до відновлення порушених прав позивача.

Колегія суддів зазначає, що у рішенні від 16.04.2009 року № 7-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що у Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність (ст. 3). Органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами (ст. 74 Закону). Таким чином, органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб`єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Це є «гарантією стабільності суспільних відносин» між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення, що узгоджується з правовою позицією, викладеною в абзаці другому пункту 5 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 13.05.1997 року № 1-зп.

Ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування, враховуючи також і наявність делегованих повноважень, є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.

Таким чином, після реєстрації права власності на збудований об`єкт нерухомості на підставі зареєстрованої декларації про готовність об`єкту до експлуатації, остання вичерпує свою дію фактом виконання, та виключає можливість віднесення такого об`єкту до самочинного в силу його узаконення. А відтак, не може визнаватись законною перевірка контролюючого органу такого об`єкта та акти, оформлені за результатами державного архітектурно-будівельного контролю.

Аналогічна правова позиція міститься, у постановах Верховного Суду від 19.09.2018 року у справі № 804/1510/16, від 05.06.2019 року у справі №815/3172/1 та інших.

Також колегія суддів приймає до уваги, що спірні правовідносини врегульовані, зокрема, ст. 39-1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», яка у редакції, чинній до внесення до неї змін Законом України №199-IX від 17.10.2019 року, передбачала повноваження відповідних органів державного архітектурно - будівельного контролю щодо скасування реєстрації декларації і права на початок виконання підготовчих або будівельних робіт, набутого на підставі поданого повідомлення у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Після ж внесення до вищевказаної статті змін відповідно до Закону України №199-IX від 17.10.2019 року, які набрали чинності з 01.06.2020 року, скасування реєстрації декларації або про припинення права на виконання підготовчих або будівельних робіт, набутого на підставі поданого повідомлення, здійснюється у судовому порядку за позовом відповідного органу державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, яким у спірних відносинах виступає Управління ДАБК.

Виключною підставою для звернення з позовом до суду про скасування реєстрації повідомлення про початок виконання будівельних робіт та декларації про введення об`єкта до експлуатації є встановлений факт здійснення самочинного будівництва. Ознаками самочинного будівництва, зокрема, є: 1) будівництво здійснюється на земельній ділянці, що невідведена для цієї мети; 2) будівництво здійснюється за відсутності документа, який дає право виконувати будівельні роботи; 3) будівництво здійснюється за відсутності затвердженого проекту або будівельного паспорту; 4) скасовано містобудівні умови та обмеження.

При цьому наявність порушень, які не свідчать про самочинне будівництво, не є підставою для скасування реєстрації декларацій, однак може бути підставою для притягнення до відповідальності іншого характеру.

Такий висновок щодо застосування норм права наведено у постанові Верховного Суду від 24.11.2021 року у справі №420/998/21.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів доходить висновку, що позивач ОСОБА_1 не є особою, якій законом надано право звертатись до суду із позовними вимогами про припинення дії декларації про початок будівельних робіт, оскільки таке право належить виключно Управлінню Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, і не може бути делеговане фізичній особі.

Вирішуючи спір по суті, суд повинен встановити наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист якого подано позов, тобто встановити, чи є особа, за позовом якої (або в інтересах якої) порушено провадження у справі, належним позивачем.

Відсутність права на позов у матеріальному розумінні тягне за собою прийняття рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин. Оскільки лише наявність права обумовлює виникнення у інших осіб відповідного обов`язку перед особою, якій таке право належить і яка може вимагати виконання такого обов`язку (вчинити певні дії або утриматись від їх вчинення) від зобов`язаних осіб.

Тобто, лише встановивши наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і відповідно приймає рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

Порушенням вважається такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, або порушення права пов`язане з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

При цьому позивач самостійно визначається з порушеним, невизнаним чи оспорюваним правом або охоронюваним законом інтересом, які потребують судового захисту.

Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права (п. 5.6 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 року у справі № 925/1265/16). Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав і вплив на порушника.

Цивільні права або інтереси захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права чи інтересу позивача. Якщо закон або договір не визначають такого ефективного способу захисту, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити у рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Велика Палата неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа та характеру його порушення, невизнання або оспорення.

Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 року у справі № 338/180/17, від 11.09.2019 року у справі № 487/10132/14-ц, від 06.04.2021 року у справі № 925/642/19).

Ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів позивача у цивільному процесі можливий за умови, що такі права, свободи чи інтереси справді порушені, а позивач використовує цивільне судочинство саме для такого захисту, а не з іншою метою.

Застосування судом того чи іншого способу захисту має приводити до відновлення порушеного права позивача. Тож під час розгляду справи суд має з`ясувати:

чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором;

чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права/інтересу позивача;

чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права / інтересу у спірних правовідносинах.

Проте, якщо обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором, але є ефективним та не суперечить закону (а закон або договір зі свого боку не визначають іншого ефективного способу захисту), то порушені право чи інтерес позивача підлягають захисту обраним ним способом.

Неправильно обраний спосіб захисту зумовлює прийняття рішення про відмову в задоволенні позову незалежно від інших встановлених судом обставин (постанови Великої Палати Верховного Суду від 29.09.2020 року у справі № 378/596/16-ц, від 15.09.2022 року у справі № 910/12525/20).

Таким чином, колегія суддів доходить висновку, що спосіб захисту, обраний ОСОБА_1 шляхом визнання порушеним права позивача у зв`язку із виконанням будівельних робіт та припинення дії декларації про початок будівельних робіт № ОД 0 від 22.05.2012 року, яка вичерпала свою дію фактом виконання, не призведе до відновлення порушених прав позивача, та є неефективним, у зв`язку із чим суд апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Безпідставними при цьому є доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_1 про те, що самочинною спорудою, яка побудована ТОВ «Темп плюс +», порушуються права Одеської міської ради, яка є власником земельної ділянки по АДРЕСА_2 .

Колегія суддів звертає увагу апелянта, що він не є законним представником прав та інтересів Одеської міської ради, а відтак, позивач позбавлений передбаченого законом права виступати від імені останньої та вирішувати питання про наявність/відсутність порушеного права Одеської міської ради.

Із урахуванням того, що інші доводи апеляційної скарги є ідентичними доводам позовної заяви, яким судом першої інстанції надана належна оцінка, колегія суддів доходить висновку про відсутність необхідності повторно відповідати на ті самі аргументи заявника. При цьому судом враховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі Руїз Торія проти Іспанії). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанції просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

При зазначених обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно й всебічно дослідив та надав оцінку обставинам по справі, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, що їх регулює. Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 23.07.2024 року постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 23 липня 2024 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку за правилами ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складений 27 березня 2025 року.

Головуючий С.О. Погорєлова

Судді Є.С. Сєвєрова

О.М. Таварткіладзе