ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

26 березня 2025 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 733/437/24

Головуючий у першій інстанції Овчарик В. М.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/744/25, № 22-ц/4823/735/25

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі:

головуючого-судді: Онищенко О.І.

суддів: Висоцької Н.В., Шитченко Н.В.

секретар: Шкарупа Ю.В.

Позивач: ОСОБА_1

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю Агропромислова компанія «Магнат»

Особа, яка подала апеляційні скарги: ОСОБА_1

Розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційні скарги на рішення Ічнянського районного суду Чернігівської області від 24 січня 2025 року та додаткове рішення цього суду від 07 лютого 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Агропромислова компанія «Магнат» про усунення перешкод в користуванні земельними ділянками (суддя Овчарик В.М.), ухвалене о 15 год. 33 хв. у м.Ічня, повний текст рішення складено 31 січня 2025 року,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про усунення перешкод у користуванні земельними ділянками площею 0,45 га та 0,39 га, кадастрові номери відповідно :03:000:0751 та :03:000:0752, які розташовані на території Дорогинського старостинського округу (раніше Бакаївська сільська рада) Ічнянської територіальної громади Прилуцького району Чернігівської області, надані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, шляхом повернення їх Товариством з обмеженою відповідальністю Агропромислова компанія «Магнат» позивачці; скасування рішень реєстратора про державну реєстрацію змін та виправлень до іншого речового права щодо продовження строку дії договору оренди від 03 січня 2013 року, проведених на підставі додаткової угоди від 03 грудня 2018 року, щодо вказаних земельних ділянок. Позов мотивовано тим, що позивачка є власницею вищезазначених земельних ділянок. 03 січня 2013 року між ОСОБА_1 і Товариством з обмеженою відповідальністю Агропромислова компанія «Магнат» (далі ТОВ АПК «Магнат») укладено договори оренди земельних ділянок строком на 5 років з дати їх реєстрації. На підставі укладених договорів відповідач здійснював господарську діяльність на орендованих земельних ділянках, після закінчення строку договорів із пропозиціями щодо їх продовження не звертався. Згідно з відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_1 стало відомо, що відповідно до Додаткових угод від 03 грудня 2018 року строк дії договорів оренди земельних ділянок з кадастровими номерами :03:000:0751 та :03:000:0752 дійсні до 03 грудня 2028 року. За доводами позивачки, додаткові угоди нею не підписувалися і суперечать її законним інтересам, відповідач обманним шляхом продовжив дію договорів оренди.

Рішенням Ічнянського районного суду Чернігівської області від 24 січня 2025 року у задоволенні позову відмовлено. Рішення суду мотивовано тим, що позивачкою доведено лише факт непідписання нею додаткових угод до договорів оренди землі, проте подальші фактичні її дії щодо отримання орендної плати, укладення додаткових угод до договорів оренди землі переконливо доводять визнання нею факту укладення таких договорів. Також суд дійшов висновку, що сторони погодили набрання чинності Договорів оренди після підписання сторонами та його державної реєстрації, яка була проведена 28.08.2014 року, а тому строк дії договорів оренди земельних ділянок станом на день укладення додаткових угод не закінчився.

Додатковим рішенням Ічнянського районного суду Чернігівської області від 07 лютого 2025 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ АПК «Магнат» витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 20 000 грн; в іншій частині заяви відмовлено. Додаткове рішення мотивовано тим, що вартість виконаних робіт представниками відповідача є завищеним, враховуючи також те, що по справі фактично фігурує два представника відповідача, один з яких, а саме адвокат Ткаченко В.М., почав приймати участь у розгляді справи лише з листопада 2024 року, що є підставою для зменшення їх вартості, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового відшкодування позивачкою витрат на професійну правничу допомогу, з урахуванням принципів справедливості, обгрунтованості, співмірності, пропорційності, обсягом виконаних робіт адвокатами та публічним інтересом справи.

В апеляційних скаргах ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та додаткове рішення і ухвалити нове рішення про задоволення її позовних вимог у повному обсязі, зменшити розмір стягнення витрат на правову допомогу. Апеляційні скарги мотивовані тим, що суд першої інстанції не врахував висновок експерта від 30 серпня 2024 року, відповідно до якого підписи в Додатковій угоді від 03 грудня 2018 року до Договору оренди землі виконані не ОСОБА_1 , а іншою особою. Таким чином, сторони договорів оренди не досягли згоди по строку їх дії, що є істотною умовою цих договорів. Позивачка вважає, що зареєстрований строк оренди до 03 грудня 2028 року жодним чином не підтверджує волевиявлення ОСОБА_1 при укладенні договорів оренди. Звертає увагу, що питання виплати орендної плати (коштів за користування земельними ділянками) не був предметом дослідження в даному спорі. Також ОСОБА_1 не погоджується з висновком суду першої інстанці про те, що сторони погодили набрання чинності договорами оренди після підписання сторонами та його державної реєстрації, оскільки з 01 січня 2013 року державній реєстрації підлягав не сам договір оренди, а право оренди земельної ділянки. Вважаючи, що договори оренди автоматично продовжені ще на 5 років, тобто до 2023 року, ОСОБА_1 отримувала орендну плату і вважала, що все законно, а тому не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо її недобросовісної поведінки. Позивачка вважає, що заявлена відповідачем сума витрат на правничу допомогу не відповідає критеріям складності справи, тривалості її розгляду, обсягу наданих адвокатом послуг та значенню справи для сторін. За доводами ОСОБА_1 , судом не враховано, що представником відповідача забезпечено лише участь у судовому засіданні в Ічнянському районному суді, при цьому жодних процесуальних документів ним не складено, а правова позиція була сформована при підготовці відзиву на позовну заяву іншим представником. Звертає увагу, що позивачка є пенсіонеркою, а завищений розмір витрат на правову допомогу ставить під загрозу її фінансову стабільність.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ АПК «Магнат» просить апеляційні скарги залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції та додаткове рішення залишити без змін. Відповідач вказує, що дослідженими під час судового засідання доказами, які стороною позивача не спростовані, доведено те, що з 2013 року орендодавець та орендар приступили до виконання договорів оренди землі, зокрема ТОВ АПК «Магнат» використовував надані йому земельні ділянки за їх призначенням та сплачував орендну плату у встановленому договором порядку та розмірі, яку орендодавець беззастережно приймав, що свідчить про наявність волевиявлення сторін щодо фактичного укладення правочину. За доводами відповідача, час набрання чинності договорами оренди земельної ділянки від 03 січня 2013 року сторони цих правочинів визначили та пов`язали з моментом державної реєстрації, який розпочався 28 серпня 2014 року. ТОВ АПК «Магнат» вважає неналежним способом захисту порушеного права позовну вимогу про скасування рішення реєстратора. Також вважає законним і обгрунтованим додаткове рішення суду першої інстанції, оскільки при визначенні суми відшкодування суд виходив з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справ.

Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною 1 ст.368 ЦПК України встановлено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

За нормами ст. 268 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону відповідає рішення Ічнянського районного суду Чернігівської області від 24 січня 2025 року.

По справі встановлено, що 03 січня 2013 року між ОСОБА_1 і ТОВ АПК «Магнат» було укладено договори оренди належних на праві власності позивачці земельних ділянок: кадастровий номер :03:000:0751 площею 0,4563 га, кадастровий номер :03:000:0752 площею 0,3978 га на 5 років (а.с.8-9, 17-18 т.1).

Право оренди земельних ділянок зареєстровано 28 серпня 2014 року, що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права (а.с.11, 12, 14, 20 т.1).

Згідно з Додатковими угодами від 03 грудня 2018 року до Договорів оренди землі №б/н від 03 січня 2013 року сторони погодили, що термін дії договорів оренди землі продовжено на 10 років з моменту підписання та державної реєстрації (а.с.62, 63 т.1).

На підставі вказаних додаткових угод державним реєстратором було внесено відповідні зміни до Державного реєстру речових прав (а.с.13, 19 т.1).

За клопотанням представника позивачки ухвалою Ічнянського районного суду Чернігівської області від 08 травня 2024 року призначено по справі судову почеркознавчу експертизу.

Згідно з висновком експерта №СЕ-19/125-24/6959-ПЧ від 30 серпня 2024 року підпис у графі «Орендодавець» в розділі «Реквізити та підписи сторін» Додаткової угоди від 03 грудня 2018 року до Договору оренди землі №б/н від 03 січня 2013 року, на підставі якої проведено державну реєстрацію речового права оренди на земельну ділянку площею 0,4563 га, кадастровий номер :03:000:0751, а саме продовжено строк дії договору оренди до 03.12.2028, виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою; підпис у графі «Орендодавець» в розділі «Реквізити та підписи сторін» Додаткової угоди від 03 грудня 2018 року до Договору оренди землі №б/н від 03 січня 2013 року, на підставі якої проведено державну реєстрацію речового права оренди на земельну ділянку площею 0,3978 га, кадастровий номер :03:000:0752, а саме продовжено строк дії договору оренди до 03.12.2028, виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою (а.с.191-196 т.1).

За змістом статей 15 і 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до частини першої статті 93 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Статтею 6 Закону України «Про оренду землі» визначено, що орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.

Згідно з частиною першою статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до частини третьої статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Статтею 14 Закону України «Про оренду землі» передбачена письмова форма договору оренди землі.

Правочин вважається таким, що вчинено в письмовій формі, якщо він підписаний його сторонами (частина друга статті 207 ЦК України).

За змістом частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц (провадження № 14-499цс19), зазначено, що відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Зазначена норма кореспондує частинам другій, третій статті 215 ЦК України, висвітлює різницю між нікчемним і оспорюваним правочином і не застосовується до правочинів, які не відбулися, бо є невчиненими. У випадку оспорювання самого факту укладення правочину, такий факт може бути спростований не шляхом подання окремого позову про недійсність правочину, а під час вирішення спору про захист права, яке позивач вважає порушеним шляхом викладення відповідного висновку про неукладеність спірних договорів у мотивувальній частині судового рішення. Зайняття земельних ділянок фактичним користувачем (тимчасовим володільцем) треба розглядати як таке, що не є пов`язаним із позбавленням власника його права володіння на цю ділянку. Тож, у цьому випадку ефективним способом захисту права, яке позивач як власник земельних ділянок, вважає порушеним, є усунення перешкод у користуванні належним йому майном, зокрема, шляхом заявлення вимоги про повернення таких ділянок.

Подібний висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 653/1096/16-ц, від 28 листопада 2018 року у справі № 504/2864/13-ц, від 12 червня 2019 року у справі № 487/10128/14-ц, від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 жовтня 2022 року у справі № 227/3760/19-ц (провадження № 14-79цс21) вказала, що: підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми правочину, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію. Відсутність на письмовому тексті правочину (паперовому носії) підпису його учасника чи належно уповноваженої ним особи означає, що правочин у письмовій формі не вчинений. Наявність же сама по собі на письмовому тексті правочину підпису, вчиненого замість учасника правочину іншою особою (фактично невстановленою особою, не уповноваженою учасником), не може підміняти належну фіксацію волевиявлення самого учасника правочину та створювати для нього права та обов`язки поза таким волевиявленням. Відсутність вольової дії учасника правочину щодо вчинення правочину (відсутність доказів такого волевиявлення за умови заперечення учасника правочину) не можна ототожнювати з випадком, коли волевиявлення учасника правочину існувало, але не відповідало ознакам, наведеним у частині третій статті 203 ЦК України: волевиявлення не було вільним чи не відповідало його внутрішній волі. У тому випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків, то правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою взагалі не набуті, а правовідносини за ним не виникли. Суду необхідно встановити не просто факт використання спірного майна орендарем, а й те, чи сплачував орендар за таке використання орендодавцю та його правонаступникам і чи приймали вони таку оплату. У разі якщо договір виконувався обома сторонами (зокрема, орендар користувався майном і сплачував за нього, а орендодавець приймав платежі), то кваліфікація договору як неукладеного виключається, такий договір оренди вважається укладеним та може бути оспорюваним (за відсутності законодавчих застережень про інше).

ОСОБА_1 стверджує, що додаткові угоди з визначенням строку дії основних договорів по 03 грудня 2028 року вона не підписувала, що також підтверджується експертним висновком.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, враховуючи вказані норми матеріального права, правильно встановив обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, надав належну оцінку поданим доказам й обґрунтовано виходив з того, що фактичні дії позивачки щодо отримання орендної плати свідчать про визнання нею факту укладення таких договорів.

Так, за матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 протягом 2018-2023 років отримувала від ТОВ АПК «Магнат» орендну плату за користування належними їй земельними ділянками, що підтверджується довідкою відповідача (а.с.43 т.1), відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору (а.с.77-78 т.1), а також не заперечується позивачкою. Крім того, ОСОБА_1 01 листопада 2022 року зверталася до ТОВ АПК «Магнат» з письмовими заявами про перерахування орендної плати на картковий рахунок та проханням надати нецільову благодійну допомогу у зв`язку зі скрутним матеріальним становищем через воєнні дії в країні (а.с.41, 42 т.1).

Питання виплати орендної плати дійсно не є предметом спору в даній справі, проте зазначене є підтвердженням виконання договірних зобов`язань, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині не заслуговують на увагу.

Посилання позивачки на те, що суд першої інстанції не врахував висновок експерта, не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки у даній справі позивачкою доведено лише факт непідписання нею тексту додаткових угод до договорів оренди земельних ділянок, проте подальші її дії щодо отримання орендної плати та нецільової благодійної допомоги доводять визнання нею факту укладення згаданих правочинів.

Сторони, укладаючи договори оренди земельних ділянок від 03 січня 2013 року, визначили та пов`язали час набрання цими правочинами чинності з моментом державної реєстрації. Умови договорів не містять іншого визначення часу чи моменту набрання ними чинності. Наведене підтверджується умовами правочинів щодо передачі земельних ділянок орендарю, яка має відбуватись у триденний строк після державної реєстрації цих договорів. Матеріали справи не містять доказів того, що земельні ділянки позивачкою були передані, а орендарем прийняті та використовувались саме з моменту укладення договорів оренди, а не з моменту їх реєстрації.

На час підписання договорів оренди земельних ділянок від 03 січня 2013 року чинне законодавство не передбачало можливості державної реєстрації договору, натомість була передбачена державна реєстрація права оренди, на підставі відповідного договору.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, строк дії договорів оренди земельних ділянок станом на день укладення додаткових угод не закінчився, оскільки сторони погодили набрання ними чинності після підписання сторонами та їх державної реєстрації, яка була проведена 28 серпня 2014 року.

Сторони правочину скористалися принципом свободи договору та врегулювали взаємні відносини на власний розсуд.

Це не суперечить чинному законодавству, зокрема пункту 3 частини першої статті 3 ЦК України, згідно з яким до загальних засад цивільного законодавства віднесено свободу договору, та статтям 6, 627 ЦК України, в яких розкривається зміст цього принципу, відповідно до якого сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Схожі висновки викладено у постановах Верховного Суду від 24 травня 2023 року у справі № 709/1186/21, від 31 травня 2023 року у справі № 709/1187/21, від 15 червня 2023 року у справі № 390/356/21, від 26 липня 2023 року у справі № 357/8085/19.

Отже, колегія суддів відхиляє доводи позивачки про те, що договори оренди є укладеними з моменту їх підписання.

Також не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги щодо відсутності недобросовісності позивачки.

Так, звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 вказувала, що відповідач шляхом обману продовжив договори оренди земельних ділянок та продовжує їх використовувати без належних правових підстав. Також посилалася на те, що договори фактично припинили свою дію 03 січня 2018 року.

Пунктом 3 договорів оренди земельних ділянок встановлено, що договір укладено на 5 років, починаючи з дати його реєстрації з урахуванням ротації культур згідно з проектом землеустрою. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 календарних днів (один місяць) до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію. В свою чергу орендодавець, в разі небажання продовжувати договір, повинен не пізніше ніж за 90 днів письмово повідомити про це орендаря. В разі не повідомлення, несвоєчасного або неналежного повідомлення орендаря, договір вважається продовженим на новий строк на умовах, передбачених цим договором.

Вважаючи, що строк дії договорів оренди закінчувався 03 січня 2018 року, позивачка у визначеному договорами порядку не зверталася до орендаря з вимогою про їх розірвання. Однак, продовжувала отримувати орендну плату. Крім того, не зверталася з вимогою про розірвання договорів вона і у 2023 році, коли, як вона вважала, закінчувався ще один п`ятирічний строк дії договору.

Враховуючи викладене в сукупності, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Ічнянського районного суду Чернігівської області від 24 січня 2025 року не спростовують правильності висновків суду і не дають підстав для його скасування, отже апеляційну скаргу на вказане судове рішення належить залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Проте частково є обгрунтованими доводи апеляційної скарги позивачки поданої на додаткове рішення Ічнянського районного суду Чернігівської області від 07 лютого 2025 року.

Відповідно до вимог статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Як передбачено частинами четвертою та п`ятою статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема у разі відмови в позові - на позивача.

Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У відзиві на позовну заяву ТОВ АПК «Магнат» вказувало, зокрема попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат, які понесло товариство та очікує понести у зв`язку із розглядом справи 20 000 грн. До відзиву додано копію ордера, виданого адвокатом Цвіркуном І.О. (а.с.40 т.1).

До заяви про ухвалення додаткового рішення відповідачем було додано Договір №08-10/24 про надання правової допомоги від 08 жовтня 2024 року, за умовами якого адвокат Ткаченко Д.А. зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги ТОВ АПК «Магнат» (клієнт) на умовах і в порядку, що визначені цим договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (а.с.237 т.1).

Додатковою угодою від 14 листопада 2024 року до вказаного договору встановлено, зокрема, що адвокат надає клієнтові консультації, роз`яснення, вчиняє інші належні дії щодо провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ АПК «Магнат» про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою; адвокат представляє інтереси клієнта, як відповідача, в Ічнянському районному суді Чернігівської області у справі 733/437/24; гонорар адвоката з урахуванням п.4.1. Договору є фіксованим та становить 12 000 грн, що включає в себе всі витрати, які нестиме адвокат у зв`язку з наданням послуг клієнту; гонорар адвоката не залежить від рішення суду, який розглядає справу відповідно до умов даної додаткової угоди (а.с.238 т.1).

Згідно з Актом прийняття-передачі наданих послуг в межах додаткової угоди від 14 листопада 2024 року адвокат Ткаченко Д.А. надав ТОВ АПК «Магнат» професійну правничу (правову) допомогу (адвокатські послуги), а клієнт прийняв надані послуги: вивчення, аналіз документів та матеріалів справи №733/437/24 3 год. 1500 грн; аналіз та дослідження законодавства України, яке діяло на час виникнення правовідносин 2 год. 1000 грн; аналіз та дослідження судової практики міжнародних судів, судів України, правових позицій Верховного Суду 4 год. 2000 грн; консультації 1,5 год. 2500 грн; представництво інтересів клієнта в Ічнянському районному суді Чернігівської області 24.12.2024 та 24.01.2025 2 год. 5000 грн, а всього 12,5 год. 12 000 грн (а.с.238 зворот т.1).

Також відповідачем було надано Договір №01/ЮП про надання правової допомоги від 09 листопада 2022 року, за умовами якого адвокат Цвіркун І.О. зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги ТОВ АПК «Магнат» (клієнт) на умовах і в порядку, що визначені цим договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (а.с.239 т.1).

У додатковій угоді від 19 грудня 2023 року до вказаного договору сторони дійшли згоди продовжити термін дії договору до 31 грудня 2024 року (включно) (а.с.240 т.1); у додатковій угоді від 11 березня 2024 року встановлено, зокрема, що адвокат надає клієнтові консультації, роз`яснення, формує правову позицію, вчиняє інші належні дії щодо провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ АПК «Магнат» про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою; адвокат представляє інтереси клієнта, як відповідача, в Ічнянському районному суді Чернігівської області у справі 733/437/24; гонорар адвоката з урахуванням п.4.1. Договору є фіксованим та становить 20 000 грн, що включає в себе всі витрати, які нестиме адвокат у зв`язку з наданням послуг клієнту; гонорар адвоката не залежить від рішення суду, який розглядає справу відповідно до умов даної додаткової угоди (а.с.240 зворот т.1); у додатковій угоді від 19 липня 2024 року до додаткової угоди від від 11 березня 2024 року сторони, зокрема погодили викласти п.3 додаткової угоди від 11.03.2024 року в наступній редакції: «3.Гонорар адвоката з урахуванням п.4.1. Договору є фіксованим та становить 15 000 грн, що включає в себе всі витрати, які нестиме адвокат, у зв`язку з наданням послуг клієнту» (а.с.241 т.1).

Згідно з Актом прийняття-передачі наданих послуг від 19 липня 2024 року адвокат Цвіркун І.О. надав ТОВ АПК «Магнат» професійну правничу (правову) допомогу (адвокатські послуги), а клієнт прийняв надані послуги, загальна вартість яких становить 15 000 грн (а.с.241 зворот т.1).

06 лютого 2025 року представник позивачки адвокат Бондар Я.О. подав заяву, в якій вказував про неспівмірність заявлених відповідачем до відшкодування судових витрат.

На виконання умов договору адвокатом Цвіркуном І. О. було підготовлено відзив на позовну заяву, адвокат надавав докази суду і подавав клопотання про витребування доказів, приймав участь у суді першої інстанції в судових засіданнях, які відбулись 01 травня 2024 року та 26 липня 2024 року.

Адвокат відповідача Ткаченко Д.А. приймав участь у судових засіданнях 28 листопада 2024 року, 24 грудня 2024 року, 24 січня 2025 року.

Колегія суддів апеляційного суду вважає слушними доводи ОСОБА_1 про те, що адвокат Ткаченко Д.А. жодних процесуальних документів не складав, а лише приймав участь у судових засіданнях, у той час як в акті прийняття-передачі наданих послуг зазначено, що він здійснював вивчення і аналіз документів, законодавства та судової практики.

В акті прийняття-передачі наданих послуг, складеному між ТОВ АПК «Магнат» і адвокатом Цвіркуном І.О., зазначено лише загальну вартість адвокатських послуг без їх конкретизації.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази, перевіривши відповідність заявленої до стягнення суми реальному обсягу адвокатських послуг, наданих представниками ТОВ АПК «Магнат», врахувавши заперечення сторони позивача, складність справи (яка не є справою значної складності, враховуючи також, що такі позови не є поодинокими), той факт, що позивачка є пенсіонеркою, а також необхідність дотримання критерію розумності, співмірності та справедливості, апеляційний суд приходить до висновку, що додаткове рішення Ічнянського районного суду Чернігівської області від 07 лютого 2025 року належить змінити, зменшивши визначену судом до стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ АПК «Магнат» суму витрат на професійну правничу допомогу з 20000 грн до 8000 грн.

Керуючись ст.ст. 141, 258, 263, 374, 375, 382, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ічнянського районного суду Чернігівської області від 24 січня 2025 року залишити без задоволення, а рішення без змін.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на додаткове рішення Ічнянського районного суду Чернігівської області від 07 лютого 2025 року задовольнити частково.

Додаткове рішення Ічнянського районного суду Чернігівської області від 07 лютого 2025 року змінити, зменшивши визначену судом до стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Агропромислова компанія « Магнат» суму витрат на професійну правничу допомогу з 20000 грн до 8000 грн.

Постанова суду набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст рішення виготовлено 27 березня 2025 року.

Головуючий: Судді: