РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа №712/13270/24

провадження №2/712/1138/25

25.03.2025 м. Черкаси

Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:

головуючого судді Ватажок-Сташинської А.В.,

за участі: секретаря судового засідання Шевченко О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Черкаси у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Черкаської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Алєксєєва Інна Юріївна про визнання права власності у порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

До Соснівського районного суду м. Черкаси звернулась ОСОБА_1 з позовом до Черкаської міської ради, в якому просить у порядку спадкування після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності у порядку спадкування за законом на транспортний засіб марки SUZUKI, моделі BALENO SEDAN 1.6, тип загальний легковий седан В, номер кузову НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2000 року випуску, який належав за життя ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 .

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 її батька ОСОБА_2 , відкрилась спадщина, яка складається з права власності на транспортний засіб марки SUZUKI, моделі BALENO SEDAN 1.6, тип загальний легковий седан В, номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2000 року випуску, який належав спадкодавцеві на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 виданого сервісним центром № 7141. 10 жовтня 2024 року, позивач звернулася до приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Алєксєєвої Інни Юріївни із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на майно її померлого батька ОСОБА_2 . 21 жовтня 2024 року приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Алєксєєвою Інною Юріївною винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно померлого батька, у зв`язку із порушенням ст. 1270 ЦК України, а саме подачею заяви про прийняття спадщини із порушенням встановленого строку. Заповіт від імені спадкодавця за його життя не складався. Єдиним спадкоємцем за законом першої черги після смерті ОСОБА_2 є його донька позивач у справи ОСОБА_1 . Позові від інших осіб до позивача про усунення від права на спадкування з моменту смерті спадкодавця по теперішній час не подавався. Посилаючись на те, що через винесену постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, позивач позбавлена можливості оформити свої спадкові права у нотаріальному порядку, позивач звернулась з даним позовом до суду.

Ухвалою суду від 11.11.2025 відкрито провадження у справі за даним позовом, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 04.12.2024 продовжено строк підготовчого провадження у справі на 30 днів.

Ухвалою суду від 11.02.2025 закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач у судове засідання не прибула, явку свого представника у судове засідання не забезпечила. Згідно з наданою заявою позивач просить розглянути справу за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає.

Відповідач відзив на позов до суду не надав, явку свого представника у судове засідання не забезпечив. Згідно з наявною в матеріалах справи заявою, представник відповідача просить здійснювати розгляд справи за його відсутності, при вирішенні спору покладається на розсуд суду та просить ухвалити рішення відповідно до вимог чинного законодавства.

Третя особа приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Алєксєєва Інна Юріївна у судове засідання також не прибула, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, суд зазначає про таке.

З матеріалів справи судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серія НОМЕР_4 , виданого Сокольницьким відділом РАЦС м. Москва від 07 грудня 2000 року, батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (батько) та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (матір).

Відповідно до свідоцтва про переміну прізвища, імені, по батькові серія НОМЕР_5 , виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Придніпровського районного управління юстиції м. Черкаси, Черкаської області від 04 квітня 2001 року, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 перемінив своє прізвище із « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_7 ».

Згідно з свідоцтвом про одруження НОМЕР_6 , Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Кременчуцької міської ради Полтавської області було зареєстровано шлюб між ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , прізвище дружини після реєстрації шлюбу « ОСОБА_9 ».

Відповідно до свідоцтва про смерть Серія НОМЕР_7 , виданого 14.11.2019 Черкаським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , померла ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Згідно з свідоцтвом про смерть Серія НОМЕР_8 , виданого 29.12.2020 2019 Черкаським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Черкаси.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_3 виданого сервісним центром № 7141 транспортний засіб марки SUZUKI, моделі BALENO SEDAN 1.6, тип загальний легковий седан В, номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2000 року випуску, належить ОСОБА_2 .

Згідно з висновком експертного дослідження №12/3541/2А, складеного 29.10.2024 експертом Кіровоградського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України середня ринкова ціна колісного транспортного засобу SUZUKI BALENO SEDAN 1.6, державний номерний знак НОМЕР_2 , 2000 року випуску, станом на 29.10.2024 може складати 149 610 грн 00 коп.

10 жовтня 2024 року ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Алєксєєвої Інни Юріївни із заявою про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_7 та який на день смерті проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Як зазначено у заяві на день смерті спадкодавця залишилось спадкове майно, а саме автомобіль марки SUZUKI, моделі BALENO SEDAN 1.6, тип загальний легковий седан В, номер кузову НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2000 року випуску, який належав за життя ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 .

Також у вказаній заяві зазначено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до довідки департаменту «Центр надання адміністративних послуг» Черкаської міської ради №14963/26172-01-10 від 11.10.2024 за результатами розгляду нотаріального запиту щодо надання інформації, відповідно до наявної у департаменті інформації, за адресою: АДРЕСА_1 , станом на 26.12.2024 зареєстровані такі особи: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 18.04.2001 до 19.01.2021, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , з 27.06.2012 до 12.03.2021.

Постановою приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Алєксєєвої Інни Юріївни від 21.10.2024 відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно після смерті її батька ОСОБА_2 .

Як зазначено у вказаній постанові, під час розгляду заяви та поданих документів встановлено, що ОСОБА_1 , усупереч п.3.11 гл.10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та ст.1270 ЦК України заяву про прийняття спадщини у встановлений законом строк не подала, відповідно до інформації наданої Департаментом «Центр надання адміністративних послуг» Черкаської міської ради від 11.10.2024 за вих. №14963/26172-01-10 з померлим на день смерті не проживала, тому згідно з п.3.13 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України вона вважається такою, що спадщину не прийняла і згідно з п.4.9 гл.10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видати свідоцтво про право на спадщину не вбачається за можливе.

Згідно з листом приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Алєксєєвої Інни Юріївни від 22.11.2024 № 846/01-16 після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 заведена спадкова справа 10.10.2024 за № 51/2024. Підставою для її заведення була подана заява про прийняття спадщини від ОСОБА_1 . Станом на день надання листа Приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Алєксєєвої Інни Юріївни від 22.11.2024 № 846/01-16, свідоцтва на спадщину ще не видавались.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає про таке.

Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ч.2 ст.15 ЦК України).

Відповідно до п.1 ч.2 ст.16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Згідно з ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ч. 1 ст. 1216 ЦК України).

Положеннями статті 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Частиною першою статті 1220 ЦК України визначено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до частини 1 статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Згідно з частиною 1 статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 статті 1270 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 1271 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Частиною третьою статті 1272 ЦК України визначено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

При цьому поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Згідно з ч.1 ст.68 Закону України «Про нотаріат», нотаріус або в сільських населених пунктах посадова особа відповідного органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, та склад спадкового майна.

Відповідно до п. 4.14 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти.

Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна (п. 4.16 глави 10 Порядку № 296/5).

Згідно з ч.3 ст.46 Закону України «Про нотаріат», неподання відомостей та документів на вимогу нотаріуса є підставою для відмови у вчиненні нотаріальної дії.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

При вирішенні даної справи суд бере до уваги, що відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Водночас, вирішуючи спір по суті позовних вимог, суд зауважує, що позивач просить визнати за нею право власності у порядку спадкування за законом на транспортний засіб марки SUZUKI, моделі BALENO SEDAN 1.6, тип загальний легковий седан В, номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2000 року випуску, який за життя належав її батьку.

З матеріалів справи судом встановлено, що відповідно до листа приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Алєксєєвої Інни Юріївни від 22.11.2024 № 846/01-16 після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 заведена спадкова справа 10.10.2024 за № 51/2024. Підставою для її заведення була подана заява про прийняття спадщини від ОСОБА_1 . Станом на день надання листа приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Алєксєєвої Інни Юріївни від 22.11.2024 № 846/01-16, свідоцтва на спадщину ще не видавались.

Постановою приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Алєксєєвою Інною Юріївною від 21.10.2024 вих. №725/02-31 відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно після смерті її батька ОСОБА_2 , у зв`язку з пропуском позивачем строку на подання заяви про прийняття спадщини.

Доказів постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини позивач суду не назвала та не надала.

Так, згідно з свідоцтвом про смерть Серія НОМЕР_8 , виданого 29.12.2020 2019 Черкаським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Черкаси.

Водночас, звертаючись із заявою до приватного нотаріуса про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , позивач вказала, що вона зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 . Вказана адреса зазначена позивачем і у позовній заяві, як адреса місця її реєстрації.

Відповідно до довідки Департаменту «Центр надання адміністративних послуг» Черкаської міської ради №14963/26172-01-10 від 11.10.2024 за результатами розгляду нотаріального запиту щодо надання інформації, відповідно до наявної у департаменті інформації, за адресою: АДРЕСА_1 , станом на 26.12.2024 зареєстровані такі особи: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 18.04.2001 до 19.01.2021, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , з 27.06.2012 до 12.03.2021.

При вирішенні даної справи суд зауважує, що згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» відсутність реєстрації місця проживання не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом.

Однак доказів на підтвердження факту постійного проживання позивача разом із спадкодавцем по день смерті останнього суду не названо та не надано.

Із відповідним позовом (заявою) про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини позивач до суду не зверталась, оскільки доказів протилежного суду не названо та не надано.

Як вже було зазначено судом вище, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Отже, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Однак питання про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті батька позивач не порушувала (стаття 1272 ЦК України).

Із відповідним позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини, позивач до суду не зверталась, оскільки доказів протилежного суду не названо та не надано.

Згідно з висновком Верховного Суду, викладеному у постанові від 22 вересня 2021 року у справі № 227/3750/19 визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення в нотаріальному порядку.

Частиною першою ст. 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини першої ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як роз`яснено в п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року за №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

Вирішальним фактором принципу змагальності сторін є обов`язок сторін у доказуванні, які користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом переконливості цих доказів.

Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, суд робить висновок про її недоведеність.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

Таким чином, на підставі викладеного вище, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Суд зауважує, що відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Оскільки у задоволенні позову відмовлено згідно з ст. 141 ЦПК України судові витрати позивача відносяться на її рахунок.

Керуючись ст. 4, 12, 81, 89, 141, 178, 223, 247, 265, 268, 274, 279, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів в порядку визначеному ст. 354-356 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя А.В. Ватажок-Сташинська