Справа № 206/6896/24
Провадження № 2/206/628/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.03.2025 суддя Самарського районного суду м. Дніпропетровська Поштаренко О.В. перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

27 грудня 2024 року позивач звернулася до суду із даною позовною заявою, яка ухвалою судді від 18.03.2025 була залишена без руху, як така, що не відповідала вимогам ст. ст. 175, 177 ЦПК України, надано позивачу строк 5 днів з дня вручення цієї ухвали для усунення недоліків, а саме:

1) зазначити у позовній заяві місце проживання чи перебування (для фізичних осіб) відповідача (яке має бути вказане у посвідці на постійне проживання громадянина іноземної держави), а також будь-який засіб зв`язку для належного повідомлення відповідача щодо стану розгляду справи;

2) надати докази на підтвердження тієї обставини, що відповідач не перебуває на території України у зв`язку з обранням позивачем альтернативної підсудності справи в порядку ст. 28 ЦПК України;

4) зазначити у позовній заяві докази, що підтверджують вказані у позовній заяві обставини;

5) надати докази на підтвердження тієї обставини, що сторони мають спільних дітей, оскільки надані позивачем свідоцтва про народження дітей, були складені на іноземній мові та не мали відповідного перекладу, а також не були завірені належним чином відповідно до вимог діючого законодавства.

26.03.2025 позивачем на виконання ухвали від 18.03.2025 було подано заяву про усунення недоліків.

Між тим, дослідивши отриману позовну заяву на предмет усунення недоліків, визначених ухвалою судді від 18.03.2025, було встановлено, що позивачем не було усунуто недоліків, визначених вказаною ухвалою, а саме.

До позовної заяви не додано посвідки на постійне проживання громадянина іноземної держави виданої на ім`я відповідача, засобів зв`язку відповідача для належного її повідомлення про розгляд справи, підтвердження тієї обставини, що відповідач не перебуває на території України у зв`язку з обранням позивачем альтернативної підсудності справи в порядку ст. 28 ЦПК України, оскільки як вбачається з Акту про проживання у квартирі без реєстрації місця проживання наданого позивачем на усунення недоліків зазначено, що відповідач ОСОБА_2 проживала у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 у період з 10 вересня 2017 року по 30 вересня 2017 року, тобто лише 20 днів. Проте місце теперішнього проживання відповідача в позовній заяві не зазначено, як і не зазначено, тієї обставини, що позивачу воно не відоме. Натомість обов`язком останнього є зазначення місце проживання чи перебування відповідача, адже не зазначення такої інформації унеможливлює належне повідомлення особи судом, що в свою чергу може привести до порушення її права та інтересів під час розгляду справи.

Так, суддя, дослідивши позовну заяву про розірвання шлюбу, приходить до висновку, що позивачем, не було усунуто всі недоліки, у зв`язку із чим, суддя вважає, що позовну заяву слід повернути позивачу.

Згідно з частиною четвертою статті 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Додержання процесуальної форми, змісту та порядку подання позовної заяви є однією з обов`язкових вимог законодавства, що забезпечує право на звернення до суду та порушення судом провадження у справі.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 розділу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду (справа «Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам ІІ проти Німеччини»).

Прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого Королівства» від 28.10.98 та «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001. У них зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду, за своєю природою, потребує регулювання з боку держави. Якщо в законі визначено порядок учинення певних дій, такий порядок у силу вимог вітчизняного законодавства повинен дисциплінувати осіб, котрі звертаються до суду, та не допускати входження процесу в безладний рух, оскільки право на суд не є абсолютним.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного суду від 22.05.2019 року у справі № 705/5060/18.

Враховуючи, що позивачем було подано позовну заяву з порушенням ст. ст. 175, 177 ЦПК України, у визначений суддею строк недоліки, що стали підставою для залишення позовної заяви без руху, не усунуто, за таких обставин, така заява підлягає поверненню, що відповідає ч. 3 ст. 185 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.12, 13, 175, 177, 185, 264, 353 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - повернути позивачу.

Роз`яснити позивачу, що за змістом ч. 7 ст.185 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Копію позовної заяви залишити в суді.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання до Дніпровського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Поштаренко