Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа № 126/135/24

Провадження № 2/126/67/2025

"28" березня 2025 р. м. Бершадь

Бершадський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Хмель Р. В.

зі секретарем Дончик О.А.

за участі позивача ОСОБА_1

представника позивача, адвоката Чуйко З.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бершадь цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Служба у справах дітей Мостиської міської ради Львівської області про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернулася в суд з даним позовом, в якому просить ухвалити рішення суду, яким позбавити відповідача батьківських прав щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обгрунтування поданого позову, ОСОБА_1 , зазначає, що 27.10.2016 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб. За час перебування у шлюбі народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

08.12.2017 Мостиським районним судом Львівської області винесено судовий наказ про стягнення аліментів з відповідача.

22.03.2018 Мостиським районним судом Львівської області шлюб між сторонами розірвано. З 2017 р. сторони фактично не проживали як сім`я. Дитина проживає разом із матір`ю й перебуває повністю на її утриманні й вихованні, а відповідач не повідомив як буде виконувати батьківські обов`язки.

З 2018 відповідач взагалі не бере участі у вихованні сина, не спілкується з ним, формально відмовився від нього, хоча позивач жодних перешкод йому не чинила.

Коли син був маленький і хворів позивач зверталась про допомогу, однак відповідач цілковито ігнорував виконання батьківських обов`язків, змінив номер телефону і більше ніколи не цікавився дитиною. На сьогодні сину пішов восьмий рік і він взагалі не пам`ятає, і зовсім не знає біологічного батька. Ніколи родина і батьки відповідача не цікавилися його сином і не спілкувалися з ним. Відповідач не знає своєї дитини, не забезпечує його, не надає необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання ним освіти та жодним іншим способом не проявляє батьківського піклування про неї. Згідно довідки з навчального закладу син навчаєтеся в Арламівськоволянському загальному закладі середньої освіти на сімейній (індивідуальній) формі навчання й батько дитини за час навчання жодного разу не цікавився навчальним процесом й освітою дитини.

В свою чергу, позивач надає усі необхідні умови для забезпечення своєї дитини як в матеріальному аспекті, так і сприяє його повноцінному моральному розвитку.

11.11.2021 позивачка вийшла заміж за ОСОБА_4 й від цього шлюбу народилася донька ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 . З 2020 р. чоловік позивачки виконує роль батька для її сина, забезпечує матеріально, бере участь у вихованні, розвитку й підтримці здоров`я.

В емоційному полі дитини біологічний батько цілковито відсутній, що також підтверджено висновком спеціаліста психолога ОСОБА_6 .

Також у відповідача наявна заборгованість по сплаті аліментів.

Крім того, у ОСОБА_7 нещодавно діагностовано захворювання, яке потребує згоди батька на проведення терапії, що створює загрозу здоров`ю дитини й утруднює процес лікування.

Виходячи з обставин, які викладені вище виникла нагальна потреба юридично оформити вказані обставини, щоб можна було повноцінно реалізовувати права дитини на вибір місця проживання, свободу пересування, а також щоб мати мала можливість оперативно реагувати на проблеми, які уже виникли із здоров`ям та розвитком дитини тощо.

Ухвалою Бершадського районного суду Вінницької області від 29.01.2024 відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Бершадського районного суду Вінницької області від 31.10.2024 закрито підготовче судове засідання, справу призначено до судового розгляду.

Позивачка, ОСОБА_1 та її представник, адвокат Чуйко З.Д., позовні вимоги підтримали, просили задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не надав, про дати розгляду справи повідомлявся належним чином, через судові повістки та оголошення на офіційному веб-сайті "Судова влада України", про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутність на адресу суду не надходило.

Дослідивши письмові матеріали, оцінивши наявні у справі докази, застосовуючи загальні засади цивільного законодавства справедливість, добросовісність та розумність, керуючись конституційним принципом верховенства права, оцінивши всебічно, повно та об`єктивно всі наявні у справі докази окремо та у сукупності, застосовуючи відповідні норми матеріального права, утверджуючи та забезпечуючи права людини і основоположні свободи сторін, враховуючи принцип неупередженості, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є сторони по справі - ОСОБА_8 та ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 .

Згідно копії судового рішення у справі №448/60/18 (провадження 2/448/488/18), 22.03.2018 Мостиським районним судом Львівської області було задоволено позов ОСОБА_8 , розірвано шлюб між нею та ОСОБА_2 , зареєстрований 27.10.2016 у виконавчому комітеті Арламівськоволянської сільської ради Мостиського району Львівської області.

Згідно копії судового наказу у справі №448/1403/17, провадження 2-н/448/5/17, вбачається, що 08.12.2017 Мостиським районним судом Львівської області видано судовий наказ, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_8 , аліменти на утримання сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу).

Згідно копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , виданого Мостиським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Яворівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) вбачається, що 11.11.2021 між ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , укладено шлюб. Після реєстрації шлюбу прізвище позивачки змінено на " ОСОБА_9 ".

Зі змісту позову та долученої до матеріалів справи копії перекладу свідоцтва про народження вбачається, що позивачка, ОСОБА_1 та її чоловік ОСОБА_4 є батьками доньки - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно довідки №144 від 27.12.2023 ОСОБА_3 , 2016 року народження навчається у першому класі Арламівськоволянського ЗЗСО І-ІІ ступенів Мостиської міської ради Львівської області на індивідуальній формі навчання. мама, ОСОБА_1 , бере активну участь у навчанні та вихованні сина. батько жодного разу не цікавився освітою дитини.

Згідно результату психологічного обстеження, проведеного практичною психологинею вищої категорії, кандидаткою психологічних наук, доценткою ФОП, ОСОБА_6 , від 04.01.2024, в емоційному полі дитини присутні наступні члени сім`ї та близьку люди: на перше місце виступають стосунки з матір`ю та вітчимом. Роль матері визначається як захисна і підтримуюча, вітчима дитина вважає батьком. В емоційному полі дитини присутні також брати по ліні вітчима (наявна потреба в спілкуванні з ними), маленька сестра, бабусі та дідусі по лінії матері та вітчима. Наявні прив`язки до соціальних контактів з однолітками. Ні в образі родини. ні серед значущих інших фігура біологічного батька не проявлена, тобто відсутні. Зі слів матері дитина взагалі не знає про біологічного батька.

Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженню №55702680 за період з 31.10.2017 по 17.01.2024, за ОСОБА_2 рахується заборгованість за несплату аліментів у розмірі 42138.56 грн.

Згідно довідки лікаря, дитина ОСОБА_10 , хворіє та має гіперкінетичні розлади, а також синдром Аспергера.

Також, позивачкою долучено роздруковані з ЄДРСР копії вироків суду, якими відповідача засуджено за ч.4 ст. 407 КК України та ч.2 ст.15, ч.4 ст. 185 КК України.

Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї ОСОБА_1 , остання дійсно має на утриманні та виховує неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , 2016 року народження, батько якого участі в вихованні та утриманні сина не бере.

Згідно довідки №285 від 24.10.2024, виданої Бершадським відділом державної виконавчої служби Гайсинського району Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) ОСОБА_1 , не отримувала аліменти від ОСОБА_2 , у період з 01.03.2024 по 30.09.2024.

Згідно висновку органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав громадянина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який зареєстрований у АДРЕСА_1 , відносно його малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 виконавчий комітет Мостиської міської ради Львівської області, як орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , щодо його малолітнього сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.

Захист інтересів дитини знаходиться в одній площині поряд з такими фундаментальними правовими цінностями, як життя, здоров`я, свобода, безпека, справедливість. Захист інтересів дитини, її виховання обома батьками є запорукою становлення сильної держави, правового суспільства, оскільки зростаючи дитина перетворюється на правового партнера дорослих членів суспільства.

Дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування (стаття 7 Конвенції про права дитини).

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»).

Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (стаття 141 СК України).

Обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини визначені статтею 150 СК України.

Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності (частина перша статті 155 СК України).

Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист (частини дев`ята-десята статті 7 СК України).

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.

Тлумачення змісту пункту 2 частини першої статті 164 СК України дає змогу зробити висновок, що ухилення від виконання обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення й розвитку; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до дитини та її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти тощо.

Позбавлення батьківських прав є винятковим заходом, який тягне за собою істотні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Правовий висновок про те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків, викладено, зокрема, у постановах Верховного Суду від 29 липня 2021 року у справі № 686/16892/20, від 03 серпня 2022 рок у справі № 306/7/20, від 07 грудня 2022 року у справі № 562/2695/20, від 11 січня 2023 року у справі № 461/7447/17, від 06 вересня 2023 року у справі № 545/560/21.

Повторна та тривала нездатність виконувати батьківські обов`язки, нехтування ними, призводить до того, що дитина залишається без батьківського піклування, контролю чи допомоги, необхідних для її фізичного чи психічного благополуччя, а умови та причини нездатності виконувати батьківські обов`язки чи їх нехтування неможливо усунути. На підтвердження цього заявником мають бути надані належні, достовірні та достатні докази.

Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Необхідно зробити все можливе, щоб зберегти особисті стосунки та, якщо це доречно, відновити сімейні стосунки.

У рішенні від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України» (заява№ 10383/09) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України», заява № 39948/06, зазначено, що відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини.

У рішенні від 10 вересня 2019 року у справі «Странд Лоббен та інші проти Норвегії» (заява № 37283/13) Європейський суд з прав людини підкреслював, що взаємна радість, яку діти та батьки отримують у суспільстві один від одного, є основним елементом сімейного життя, і заходи держав-відповідачів, що перешкоджають цьому, рівносильні втручанню у право, гарантоване статтею 8 Конвенції. У випадках, коли відповідні інтереси дитини суперечать інтересам батьків, стаття 8 Конвенції вимагає, щоб органи влади держав-відповідачів встановлювали справедливий баланс цих інтересів і при встановленні балансу особливе значення надавалося найкращим інтересам дитини, які в залежності від свого характеру та важливості можуть переважати інтереси батьків. Як правило, найкращі інтереси дитини вимагають, з одного боку, щоб зв`язки дитини з її сім`єю підтримувалися, за винятком випадків, коли сім`я виявилася особливо непридатною для життя та розвитку дитини, оскільки порушення сімейних зв`язків означає від`єднання дитини від її коріння. З цього слідує, що сімейні зв`язки можуть бути розірвані лише за вкрай виняткових обставин і що має бути зроблено все для збереження особистих відносин та відновлення сім`ї.

У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейський суд з прав людини наголосив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58).

За загальним правилом, доведення обставин свідомого, умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення останньої батьківських прав, покладено на позивача.

Водночас, якщо з моменту проживання дитини з одним із батьків пройшов значний період часу, інтереси дитини в такому разі можуть превалювати над інтересом того з батьків, який бажає відновити сімейні відносини зі своєю дитиною.

Відповідно до статей 12, 81ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

Верховний Суд неодноразово звертав увагу, що зверненню до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має передувати виважена та ґрунтовна підготовка, збір необхідної доказової бази, адже більшість чинників, які є підставою для прийняття позитивних рішень у вказаних категоріях справи, мають оціночний характер, залежать від конкретних обставин справи та поведінки учасників цих правовідносин (постанови від 18 лютого 2021 року у справі № 645/920/19, від 07 лютого 2022 року у справі № 759/3554/20, від 12 лютого 2024 року у справі № 202/1931/22).

Судами встановлено, що малолітній син сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом з матір`ю та її чоловіком.

Батько дитини - ОСОБА_2 фактично з народження дитини не підтримує контактів з дитиною, не приймає участі у її вихованні, не проявляє інтересу до дитину.

Орган опіки та піклування під час розгляду справи у своєму висновку, врахувавши фактичні відносини між сторонами, визнав доцільним позбавити відповідача його батьківських прав відносно сина.

Позивач надала до суду висновок психолога, з якого вбачається, що дитина рідним батьком вважає чоловіка позивачки, а біологічного батька взагалі незнає.

Думка дитини не була з`ясована у суді, оскільки хлопчик хворіє, що підтверджено належними доказами.

Суд приходить до висновку, що біологічний батько добровільно пішов з життя своєї дитини, не спілкується з дитиною, не виявляє інтересу до дитини та її внутрішнього світу, не сприяє створенню умов для отримання нею освіти. І це триває протягом всього життя дитини.

Вказані обставини дають підстави для висновку про наявність підстав, передбачених статтею 164 СК України, для позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав, з огляду на його свідоме ухилення від виконання батьківських обов`язків щодо виховання сина ОСОБА_3 ..

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 82, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Служба у справах дітей Мостиської міської ради Львівської області про позбавлення батьківських прав задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . щодо його неповнолтінього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жителька АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , житель АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Третя особа: Служба у справах дітей Мостиської міської ради Львівської області про позбавлення батьківських прав, 81300, місто Мостиська, яворівський район Львівської області, вул.М.Грушевського, 6, .

Суддя Р. В. Хмель