Провадження № 2/161/888/25
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2025 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі:

головуючого судді Пахолюка А.М.

при секретарі Корнійчук А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Торчинської селищної ради Луцького району Волинської області про визнання права на завершення приватизації та реєстрацію права власності земельної ділянки,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Торчинської селищної ради Луцького району Волинської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_2 . Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 та права на земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,25 га та для ведення особистого підсобного господарства, площею 0,30 га, що знаходиться в с. Усичі Луцького району.

Вказує, що вона являється єдиним спадкоємцем померлої ОСОБА_2 за законом та прийняла спадщину.

Однак, 05.08.2024 року державний нотаріус Луцької районної державної нотаріальної контори видала позивачу свідоцтво про право на спадщину за законом, яка складається лише з житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , оскільки лише на це майно вона надала документи, що посвідчують право власності на нього спадкодавця - ОСОБА_2 .

Отримавши свідоцтво про право на спадщину за законом, яка складається з житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходяться в с. Усичі Луцького району, до позивача перейшло право власності на земельну ділянку, площею 0,25 га, на якій це нерухоме майно розміщене відповідно до ч. 2 ст. 1225 ЦК України.

Відтак, постановою державного нотаріуса Луцької районної державної нотаріальної контори від 20.09.2024 року їй було відмовлено лише у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлої ОСОБА_2 , а саме земельну ділянку, площею 0,30 га, яка розташована в с. Усичі Луцького району.

Зазначає, що рішенням сесії Буянівської сільської ради народних депутатів Луцького району від 20.03.1997 року № 11/4, матері позивача ОСОБА_2 було передано безкоштовно у приватну власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,25 га та для ведення підсобного господарства, площею 0,30 га, що знаходиться в с.Усичі Луцького району. Однак в даному рішенні була допущена помилка в імені: вказано « ОСОБА_3 » замість « ОСОБА_4 », однак відповідачем не заперечується, що рішення було прийнято відносно її матері. ОСОБА_2 , на підставі даного рішення, за життя розпочала процедуру приватизації земельних ділянок, зокрема почала оформляти документи для отримання Державного акту на землю, однак оформити повністю правовстановлюючі документи на землю ОСОБА_2 не змогла у зв`язку з хворобою та смертю.

Також, зазначає, що при оформленні документів на земельну ділянку площею 0,25 га і встановленні в натурі її меж виявилось, що площа земельної ділянки, яка підлягає передачі у власність її матері становить 0,2607 га, а не 0,30 га, як зазначено в рішенні про передачу цієї земельної ділянки у власність.

На підставі наведеного просить суд, визнати за ОСОБА_1 , в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , право на завершення приватизації і реєстрацію права власності на земельну ділянку, загальною прощею 0,2607 га, цільове призначення: для ведення особистого підсобного господарства, що розташована в с. Усичі Луцького району Волинської області та була передана у безоплатно у власність ОСОБА_2 на підставі рішення Буянівської сільської ради народних депутатів Луцького району від 20.03.1997 року № 11/4 «Про передачу земельних ділянок у приватну власність».

Ухвалою суду від 28 листопада 2024 року відкрито спрощене позовне провадження у справі.

Ухвалою суду від 17 грудня 2024 року постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження та заміну засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням.

Ухвалою суду від 03 березня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач до початку судового засідання подала заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити.

Представник відповідача також до судового засідання подав заяву про розгляд справи без їх участі. Позовні вимоги визнають, проти задоволення позову не заперечують.

Суд вважає за можливе слухати справу у відсутності учасників справи по наявним матеріалам справи.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Судом встановлено, що на підставі рішення сесії Буянівської сільської ради народних депутатів Луцького району від 20.03.1997 року № 11/4, матері позивача ОСОБА_2 було передано безкоштовно у приватну власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,25 га та для ведення підсобного господарства, площею 0,30 га, що знаходиться в с.Усичі Луцького району (а.с. 16).

Також, судом встановлено, що в даному рішенні була допущена помилка в імені ОСОБА_2 : вказано « ОСОБА_3 » замість « ОСОБА_4 », однак в ході судового розгляду, відповідачем не заперечувався факт, що рішення було прийнято відносно матері позивача.

З метою реалізації вищевказаного рішення, ОСОБА_2 , у 1999 році розпочала процедуру приватизації вищевказаної земельної ділянки, що підтверджується актом погодження меж з суміжними землекористувачами (землевласниками) від 20.12.1999 року (а.с.17).

Із свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла, не отримавши документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку для ведення підсобного господарства, площею 0,30 га, що знаходиться в с.Усичі Луцького району (а.с.9).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина на зазначене майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

У відповідності до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Факт родинних зв`язків позивача та її померлої матері - ОСОБА_2 підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 (а.с. 10).

Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 від 237.05.1965 року, позивач змінила прізвище з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_6 » (а.с.11).

Як вбачається з матеріалів спадкової справи щодо майна померлої ОСОБА_2 , 08.04.2024 року позивач ОСОБА_1 , звернулася до Луцької районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Інші спадкоємці, які б претендували на спадкове майно відсутні, що підтверджується матеріалами спадкової справи (а.с. 48-56).

Із довідки Торчинської селищної ради № 45 від 01.04.2024 року вбачається, що згідно даних погосподарської книги № 6 за 2000-2024 року, особовий рахунок № НОМЕР_4 , житловий будинок з господарськими будівлями та побутовими будівлями й спорудами рахувався за ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спадкодавець до дня смерті, проживала у власному житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 разом із дочкою ОСОБА_1 .Спадкодавцю на території Торчинської сільської ради належать земельні ділянки для: будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, розміром 0,25 га; для ведення особистого селянського господарства 0,30 га (а.с.12,52).

Із матеріалів справи вбачається, що 05.08.2024 року державний нотаріус Луцької районної державної нотаріальної контори видала позивачу свідоцтво про право на спадщину за законом, яка складається з житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 (а.с.13).

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 05.08.2024 року, позивач зареєструвала право власності на житловий будинок садибного типу № 9, загальною площею 37,6 кв.м., який розташований по АДРЕСА_1 (а.с.14).

Згідно ч.2 ст. 1225 ЦК України до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені.

Таким чином, на підставі рішення Торчинської сільської ради Луцького району Волинської області № 45/28 від 08.10.2024 року про затвердження технічної документації із землеустрою, ОСОБА_1 зареєструвала право власності на земельну ділянку, кадастровий номер :02:001:0066, площею 0,25 га, на якій вищезазначений житловий будинок розміщений, відповідно до ч. 2 ст. 1225 ЦК України (а.с.18-26).

Судом встановлено, що постановою державного нотаріуса Луцької районної нотаріальної контори Волинської області Кірічек О.Ю. від 20.09.2024 року № 1048/02-31, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлої ОСОБА_2 , а саме: на земельну ділянку, площею 0,30 га, яка розташована в с. Усичі Луцького району Волинської області, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вищезазначене майно (а.с.15).

Відповідно до положень статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини, відповідно до статті 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно пункту «г» частини першої статті 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Земельний кодекс України у редакції, чинній до 01 січня 2013 року, встановлював, що набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження меж земельної ділянки із власниками чи користувачами суміжних земельних ділянок; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; державна реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до статті 1216 ЦК України не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія пункту 1 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України.

Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.

Якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування, до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку.

Зазначений висновок міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 14-652цс18.

Отже, оскільки у даному випадку, спадкодавець ОСОБА_2 розпочала процедуру приватизації, а саме: визначила та погодила межі земельної ділянки в натурі з власниками/користувачами суміжних земельних ділянок, то суд вважає, що позивач, як спадкоємець, має право на завершення розпочатої спадкодавцем приватизації зазначеної вище земельної ділянки та одержання правовстановлюючих документів на право власності на неї.

Таким чином, враховуючи ті обставини, що ОСОБА_1 являється спадкоємцем майна за законом після смерті ОСОБА_2 , яка прийняла спадщину, то суд приходить до висновку, що слід визнати за ОСОБА_1 , право на завершення приватизації і реєстрацію права власності на земельну ділянку, загальною прощею 0,2607 га, цільове призначення: для ведення особистого підсобного господарства, що розташована в с. Усичі Луцького району Волинської області та була передана безоплатно у власність ОСОБА_2 на підставі рішення Буянівської сільської ради народних депутатів Луцького району від 20.03.1997 року № 11/4 «Про передачу земельних ділянок у приватну власність».

На підставі ст.ст. 1216-1218, 1220, 1222, 1225, 1261, 1268, 1269, 1296 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 12, 27, 77, 81, 141, 263-265, 354 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Визнати визнати за ОСОБА_1 , в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , право на завершення приватизації і реєстрацію права власності на земельну ділянку, загальною прощею 0,2607 га, цільове призначення: для ведення особистого підсобного господарства, що розташована в с. Усичі Луцького району Волинської області та була передана у безоплатно у власність ОСОБА_2 на підставі рішення Буянівської сільської ради народних депутатів Луцького району від 20.03.1997 року № 11/4 «Про передачу земельних ділянок у приватну власність».

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 ;

Відповідач Торчинська селищна рада Луцького району Волинської області, , адреса місцезнаходження: смт. Торчин, вул. Незалежності, 82 Луцького району Волинської області.

Повний текст судового рішення складено 21 березня 2025 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду А.М. Пахолюк