Справа № 553/2516/24
Провадження № 2/553/190/2025
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

17.03.2025м. Полтава

Ленінський районний суд міста Полтави в складі:

головуючого - судді Грошової Н.М.

за участю секретаря судового засідання - Чемерис І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Полтаві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Полтавський турбомеханічний завод» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку,

в с т а н о в и в:

До Ленінського районного суду міста Полтави 02.08.2024 надійшов позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Полтавський турбомеханічний завод», в якому позивач просить:

- зобов`язати Приватне акціонерне товариство «Полтавський турбомеханічний завод» вплатити ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі в сумі 107494 грн.;

- стягнути з Приватного акціонерного товариства «Полтавський турбомеханічний завод» на користь ОСОБА_1 середньомісячну заробітну плату по день фактичного розрахунку;

- стягнути з Приватного акціонерного товариства «Полтавський турбомеханічний завод» на користь ОСОБА_1 компенсацію за невикористану відпустку.

Позивач зазначає, що 04.10.2011 була прийнята на роботу в центральну заводську лабораторію інженером - лаборантом другої категорії в Приватному акціонерному товаристві « Полтавський турбомеханічний завод» Відповідно до Наказу № ПТМ00000114 від 15 травня 2024 року звільнена з роботи за п.1 ст. 36 КЗпП України за згодою сторін. При звільненні з роботи їй не були виплачені розрахункові суми у строки , зазначені в ст. 116 КЗпП України. Згідно розрахунку за квітень місяць 2024 р. виданої їй борг за підприємством по заробітній платі становить 107494 грн. Неодноразово зверталася до відповідача , щоб виплатив заборгованість по заробітній платі, та надав наступні документи: довідку про заборгованість по заробітній платі; довідку про середньомісячну заробітну плату, розмір компенсацію за невикористану , та чи нараховувалась індексація на заробітну плату, але відповідач не виплатив заборгованість по заробітній платі та не надав жодних документів, що вимусило звернутися до суду. Середньомісячна заробітна плата, становить: за березень місяць 2024 - 21100 грн за квітень місяць 2024 - 21100 грн, всього 42200 грн відпрацьовано 43 робочі дні. 42200 : 21,5 + 21099,99 грн = 21100 середньомісячна заробітна плата.

Ухвалою від 02.09.2024 позовну заяву залишено без руху з наданням позивачу строку для усунення недоліків.

12.09.2024 позивачем. подано до суду заяву про усунення недоліків, визначених ухвалою від 02.09.2024.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Полтави від 16.09.2024 прийнято позов до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін. За клопотанням представника позивача витребувано у Приватного акціонерного товариства «Полтавський турбомеханічний завод»: - копію наказу Приватного акціонерного товариства «Полтавський турбомеханічний завод» про прийняття ОСОБА_1 на роботу; - довідку про заборгованість по заробітній платі ОСОБА_1 ; - довідку про середньомісячну заробітну плату ОСОБА_1 ; - довідку про розмір компенсації за невикористану відпустку ОСОБА_1 .

30.09.2024 Приватним акціонерним товариством «Полтавський турбомеханічний завод» на виконання ухвали суду від 16.09.2024 надано до суду витребувані документи.

07.11.2024 від позивача ОСОБА_1 на адресу суду надійшла уточнена позовна заява від 04.11.2024 в якій позовні вимоги викладені в наступній редакції:

- зобов`язати Приватне акціонерне товариство «Полтавський турбомеханічний завод» вплатити ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі в сумі 86 033,21 грн.;

- стягнути з Приватного акціонерного товариства «Полтавський турбомеханічний завод» на користь ОСОБА_1 середньомісячну заробітну плату за 196 календарних днів починаючи з 16.05.2024 по 28.11.2024 (з часу звільнення по день винесення рішення) 106 447,60 грн.;

- стягнути з Приватного акціонерного товариства «Полтавський турбомеханічний завод» на користь ОСОБА_1 5 000,00 грн. за надання правничої допомоги та 1211,60 витрат понесених за сплату судового збору.

Ухвалою від 23.12.2024 прийнято до розгляду уточнену позовну заяву від 04.11.2024 ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Полтавський турбомеханічний завод» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку.

20.01.2025 представником відповідача ПрАТ «Полтавський турбомеханічний завод» подано відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача зазначає, що стосовно заявлених позовних вимог, відповідач AT «Полтавський турбомеханічний завод» заперечує, вважає, що позивачем були невірно здійсненні розрахунки по нарахуванню середнього заробітку за час затримки розрахунку з огляду на наступне. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.02.2022 року у своїх висновках щодо застосування норм права про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні вказала на наступне. Середній заробіток за статтею 117 КЗпП України за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, який нараховується у розмірі середнього заробітку і спрямований на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій) та є своєрідною санкцією для роботодавця за винні дії щодо порушення трудових прав найманого працівника. Середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не входить до структури заробітної плати (справа № 755/12623/19).

Визначаючи розмір відшкодування, який підлягає стягненню з відповідача AT «Полтавський турбомеханічний завод» на користь позивача, відповідач вважає, що необхідно врахувати постанову Верховного Суду України від 01 березня 2017 року по справі № 635/2084/16-ц прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 визначив, що середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України "Про оплату праці" за правилами, передбаченими положеннями Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100. Відповідно до пункту 5 розділу IV Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Згідно з абзацом першим пункту 8 розділу IV Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні 2 місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Позивач невірно здійснив розрахунок зазначаючи в ньому 196 календарних дні за час затримки розрахунку. Позивач звільнилася 15.05.2024 року, а фактичний розрахунок станом на день звернення /до суду (прийняття рішення) не проведений, таким чином, враховуючи ст. 117 КЗпП України, період стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні становить з 16.05.2024 року (перший робочий день після звільнення позивача) по 16.11.2024 року (по день фактичного розрахунку, але не більше як за шість місяців), та становить 131 робочі дні затримки: 11 робочих днів у травні 2024 року; 20 робочих днів у червні 2024 року; 23 робочих днів у липні 2024 року; 22 робочих днів у серпні 2024 року; 21 робочих днів у вересні 2024 року; 23 робочих днів у жовтні 2024 року; 11 робочих днів у листопаді 2024 року.

Отже, сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (по день фактичного розрахунку, але не більше як за шість місяців) за період з 16.05.2024 по 16.11.2024 становить 71 146.10 грн. (543,10 грн. середня денна заробітна плата (відповідно до документів які були долучені до справи) х 131 робочих днів затримки), а не як зазначив позивач у сумі 106 447,60 грн., з утриманням з цієї суми передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті.

Окрім того просить суд при вирішенні даної цивільної справи взяти до уваги абзац 5 пункту 6 Постанови Пленуму ВСУ "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" № 13 від 24.12.1999 року у відповідності до яких, задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення, тобто з послідуючим утриманням з цієї суми податків і обов`язкових платежів.

Просить відмовити ОСОБА_1 в задоволені позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час розрахунку при звільненні з роботи у розмірі 106 447,60 грн.

03.02.2025 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій вона зазначає, що ознайомившись з відзивом відповідача вважає за необхідне погодитися з відповідачем в частині середньомісячної заробітної плати за час затримки розрахунку при звільненні (по час затримки розрахунку при звільнені (по дань фактичного розрахуй от але не більше як за шість місяців) за період з 16 05.2024 по 16.11 2024 становить 71146,10 (543,10 грн. середня денна заробітна плата (відповідно до документів які були долучені до справи) х 131 робочих днів затримки). На підставі викладеного та керуючись ст. 179 ЦПК, часткового задовольнити відповідача відзив на позовну заяву та просить стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі в сумі 86033,21 грн, середньомісячну заробітну плату за час вимушеного прогулу в сумі 71146,10 грн., всього 157179,30 грн. Стягнути з відповідача на її користь судові витрати, в саме 5000 грн. за надання правничої допомоги та 1211 грн. 60 коп. за сплату судового збору, всього 6211 грн. 60 коп.

21.02.2025 та 05.03.2025 до суду від позивача надійшла заяви, в яких вона вказує, що вважає, що відповідач вірно порахував середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнені фактичного розрахунку, але не більше, як за шість місяців за період з 16.05.2025 по 16.11.2024 становить 71 146,10 грн. Розрахунок відповідача проведений відповідно до ст. 117 КЗпП України. Розрахунок проведений наступним чином: один час роботи становить 67,8875 грн. ( 131 робочі дні). Просить стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі в сумі 86 033,21 грн., середньомісячну заробітну плату за час затримки розрахункових сум при звільненні з роботи в сумі 71 146,10 грн, а всього 157 179, 30 грн. Стягнути з відповідача на її користь судові витрати, в саме 5000 грн. за надання правничої допомоги та 1211 грн. 60 коп. за сплату судового збору, всього 6211 грн. 60 коп.

Позивач в судове засідання не з`явилася доручивши представляти свої інтереси адвокату Петрушанко О.Д.

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Петрушанко О.Д. в судовому засіданні зазначила, що розрахунок відповідача проведений відповідно до ст. 117 КЗпП України. На підставі викладеного просила задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 та стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі в сумі 86 033,21 грн., середньомісячну заробітну плату за час затримки розрахункових сум при звільненні з роботи в сумі 71 146,10 грн, а всього 157 179, 30 грн. Стягнути з відповідача на її користь судові витрати, в саме 5000 грн. за надання правничої допомоги та 1211 грн. 60 коп. за сплату судового збору, всього 6211 грн. 60 коп. Також вказала, що заява від 05.03.2025 по суті є заявою про зменшення позовних вимоги.

Повідомлений про дату, час та місце розгляду справи представник відповідача ПрАТ «Полтавський турбомеханічний завод», в судове засідання не з`явився.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні їм правовідносини, оцінивши кожний доказ окремо та у їх сукупності та взаємозв`язку, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з відповідачем ПрАТ «Полтавський турбомеханічний завод», з 06.11.2008 року на підставі наказу № 691 від 05.11.2008 року прийнятий на посаду інженера - лаборанта ВАТ «Полтавський турбомеханічний завод».

З трудової книжки ОСОБА_1 вбачається, що згідно рішення зборів акціонерів № 9 від 23.04.2010 Відкрите акціонерне товариство «Полтавський турбомеханічний завод» перейменовано на Публічне акціонерне товариство «Полтавський турбомеханічний завод». 04.10.2011 ОСОБА_1 , на підставі наказу № П/ПВ02167 від 04.10.2011, переведена в центральну заводську лабораторію інженером - лаборантом 2 категорії. 02.01.2013 на підставі наказу № П/ПВ00852 від 02.01.2013, ОСОБА_1 переведена в службу якості, в центральну заводську лабораторію інженером - лаборантом 2 категорії. На підставі наказу № ПТМ00000025 від 18.01.2016 ОСОБА_1 переведена інженером-лаборатом 1-ої категорії центральної заводської лабораторії.

Наказом про припинення трудового договору (контракту) № ПТМ00000114 від 15.05.2024, виданого в.о. директором ПрАТ «Полтавський турбомеханічний завод», ОСОБА_1 , звільнена за згодою сторін на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України.

18.07.2024 позивач зверталася до відповідача із заявою про надіслання на її адресу наступних документів: копії наказу про прийняття на роботу, довідки про заборгованість по заробітній платі, довідки про середньомісячну заробітну плату, довідки про суму заборгованості за невикористану відпустку, а також із заявою про врегулювання до судового спору, в якій просила виплатити заборгованість по заробітній платі, а також середній заробіток по день розрахунку. Вказані заяви були надіслані поштовим зв`язком.

Згідно довідки в.о. директора АТ «Полтавський турбомеханічний завод», виданої ОСОБА_1 , в тому, що вона дійсно працювала на Приватному акціонерному товаристві «Полтавський турбомеханічний завод» на посаді інжинера-лаборанта та була звільнена на підставі п.1 ст.36 КЗпП України 15.05.2024 року. Дохід за період з січня 2024 року по травень 2024 року по склав 124 673,23 (сто двадцять чотири гривні шістсот сімдесят три гривні 23 коп.) гривень. Заборгованість по виплаті заробітної плати складає 86 033,21 (вісімдесят шість тисяч тридцять три гривні 21 коп.).

Як вбачається з розрахунку середнього заробітку ОСОБА_1 за період з 01.03.2024 по 30.04.2024 середньоденна заробітна плата становить 671,06 грн, за період з 01.05.2023 по 30.04.2024 середньогодинна заробітна плата становить 543,10 грн, за період з 01.01.2023 по 31.12.2023 середньогодинна заробітна плата становить 527,38 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про оплату праці" заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Згідно з ч. 1 ст. 21 Закону України "Про оплату праці" працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України "Про оплату праці" заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Право на своєчасне одержання винагороди за працю гарантовано ст. 43 Конституції України.

Статтею 2 КЗпП України передбачено право громадян на працю, тобто на одержання роботи з оплатою праці не нижче встановленого державою мінімального розміру, забезпечується державою.

Відповідно до ст. 97 КЗпП України оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку.

Так, відповідно до ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.У разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні. Розмір заробітної плати за першу половину місяця визначається колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не менше оплати за фактично відпрацьований час з розрахунку тарифної ставки (посадового окладу) працівника. В умовах спрощеного режиму розмір заробітної плати визначається трудовим договором з урахуванням встановленого законом мінімального рівня оплати праці, а заробітна плата виплачується працівнику у строки, встановлені цією статтею, та визначені трудовим договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Заробітна плата працівникам за весь час щорічної відпустки виплачується до початку відпустки, якщо інше не передбачено трудовим або колективним договором.

Відповідно до ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівнику належним чином оформлену трудову книжку та провести з ним розрахунки, в строки передбачені ст. 116 КЗпП України.

В ст. 116 КЗпП України встановлено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати.

Оцінюючи доводи, якими обґрунтовані позовні вимоги позивача про стягнення заборгованості по заробітній платі, суд приходить до переконливого висновку про те, що вимоги ст. 116 КЗпП України відповідачем виконані не були, звернення позивача до АТ «Полтавський турбомеханічний завод» про надання копій: наказу про прийняття на роботу, довідки про заборгованість по заробітній платі, довідки про середньомісячну заробітну плату, довідки про суму заборгованості за невикористану відпустку, а також виплатити заборгованість по заробітній платі та середнього заробіток по день розрахунку залишено без реагування.

Таким чином, при виплаті заробітної плати ОСОБА_1 порушено строки, встановлені в ст. 115 КЗпП України, як не проведено з нею повний розрахунок при звільненні.

Вказані обставини не були спростовані відповідачем в ході судового розгляду справи.

Враховуючи викладене, аналізуючи наявні у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 та необхідність стягнення з відповідача на її користь заборгованості по заробітній платі в розмірі 86 033,21 грн.

Згідно положень ст. 117 КЗпП України, у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що передбачений ч. 1 ст. 117 КЗпП України обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт непроведення з ним остаточного розрахунку.

"Порядком обчислення середньої заробітної плати", затвердженим постановою КМУ від 08 лютого 1995 року № 100, визначено, що середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. При обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження включається: основна заробітна плата; доплати і надбавки; виробничі премії та премії за економію конкретних видів палива, електроенергії і теплової енергії; винагорода за підсумками річної роботи та вислугу років тощо.

Нарахування виплат при обчисленні середньої заробітної плати, що обчислюється із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, проводиться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів, а у випадку, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком (п. 2, 3, 4, 8 Порядку).

Відповідно до п. 12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 грудня 2011 року № 14 «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» роз`яснено, що якщо заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати, судовий наказ може бути видано не лише на суму заборгованості із заробітної плати, а й на суму компенсації за порушення строків її виплати, оскільки вона входить до структури заробітної плати. До заяви має бути додано докази перебування заявника у трудових відносинах із боржником, а підтвердженням суми, яка стягується, може бути будь-який належно оформлений документ, що вказує на розмір нарахованої заробітної плати та компенсації за порушення строків її виплати, зокрема довідка бухгалтерії боржника, розрахунковий лист чи копія платіжної відомості тощо. Не допускається розгляд вимог про стягнення заробітної плати у разі наявності спору щодо розміру заборгованості чи права на її отримання.

Відповідно до роз`яснень викладених в п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України № 13 від 24 грудня 1999 року "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці", установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Згідно "Порядку обчислення середньої заробітної плати", затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08 лютого 1995 року, в інших випадках збереження середньої плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати, проводяться шляхом множення середнього (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин).

Відповідно до п.8 "Порядку обчислення середньої заробітної плати", затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

З урахуванням норм "Порядку обчислення середньої заробітної плати", затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, та наявних у суду доказів, розмір середньоденна заробітної плати позивача становить 671,06 грн (заробітна плата за березень 2024 року в сумі 11 659,52 грн. та за квітень 2024 року в сумі 13 840,91 грн. поділена на кількість робочих днів у цих місяцях (17 + 21)).

З урахуванням вказаної суми, середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 16 травня 2024 року по 16 листопада 2024 року (травень 2024 - 12 днів, червень 2024 - 20 днів, липень 2024 - 23 дні, серпень 2024 - 22 дні, вересень 2024 - 21 день, жовтень 2024 - 23 днів, листопад 2024 - 11 днів) з розрахунку 132 робочих дні становить 88 579,92 грн. (671,06 х 132 = 88 579,92 грн).

Відповідно до положень частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до частини другої статті 264 ЦПК України при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Слід зазначити, що представник позивач ОСОБА_1 - адвокат Петрушанко О.Д. в судовому засіданні зазначила та просила врахувати, що заява від 05.03.2025 по суті є заявою про зменшення позовних вимоги в частинні стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, вказала, що погоджується з розрахунком наведеним представником відповідача у відзиві на позовну заяву та просила стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 16 травня 2024 року по 16 листопада 2024 року в розмірі 71 146,10 грн, а тому суд задовольняє позов в межах заявлених позовних вимог.

В постанові від 18.07.2018 у справі № 359/10023/16-ц Верховний Суд виклав правову позицію щодо утримання прибуткового податку із визначених судом сум середнього заробітку.

В пункті 57 постанови Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 910/4518/16 вказано, що середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, спрямованим на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу.

Справляння і сплата прибуткового податку з громадян є обов`язком роботодавця та працівника, а не суду, тому розрахунки, наведені в судовому рішенні, є тією сумою коштів, з яких в подальшому роботодавцем здійснюються утримання податку з доходів та інших обов`язкових платежів. Аналогічна правова позиція зазначена у постанові Верховного Суду 08 листопада 2018 у справі № 805/1008/16-а.

Враховуючи викладене, аналізуючи наявні у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення заборгованість по заробітній платі в розмірі 86 033,21 грн та середнього заробітку за час затримки розрахунку в розмірі 71 146, 10 грн.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує, що відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Так, відповідач просить стягнути з відповідача понесені витрати за надання професійної правничої допомоги в розмірі 5 000,00 грн.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5 000,00 грн. позивачем надано:

- копію договору № 92 про надання професійної правничої допомоги від 15.07.2024, укладеного між адвокатом Петрушанко Ольгою Дмитрівною та ОСОБА_1 ;

- попередній розрахунок;

- копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 150, виданого Головою Полтавської обласної кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури від 03.08.1993;

- копію ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії ВІ № 1228818;

- квитанцію № 90 від 15.07.2024.

Договором № 92 про надання професійної правничої допомоги від 15.07.2024 визначено, що предмет договору надавати правничу допомогу ОСОБА_1 в Ленінському районному суду м. Полтава по цивільній справі про стягнення заборгованості по заробітній платі, стягнення середньомісячної заробітної плати з ПАТ « Полтавський турбомеханічний завод». Договір укладений і дійсний з 15.07.2024 по 19.08.2025.

Згідно попереднього розрахунку, підписаного адвокатом Петрушанко О.Д. та ОСОБА_1 25.07.2025 в м. Полтава, по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Полтавський турбомеханічний завод» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з роботи. Адвокат Петрушанко Ольга Дмитрівна з однієї сторони та ОСОБА_1 з другої сторони ,склали попередній розрахунок по виконанню наступних робіт: 1. Пошук та вивчення законодавчих та нормативно-правових актів, якими врегульовані спірні правовідносини, пошук та вивчення судової практики по аналогічній категорії справі - дві години роботи -гонорар становить 2 000 грн; 2. складення позовної заяви, надання консультацій, запитів - дві година роботи становить 2 000 грн; 3. ведення справи в Ленінському районному суді м. Полтава - одна година роботи становить 1 000 грн, всього: п`ять годин роботи складає 5 000 грн.

Відповідно до квитанції № 90 від 15.07.2024 ОСОБА_3 сплатила 5000 грн. адвокату Петрушанко О.Д. за складання позовної заяви та ведення справи в суді.

З урахуванням наведених вище вимог ЦПК України, а також наданих позивачем письмових доказів, предмету позову, суд приходить до висновку про те, що наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги в розмірі 5000,00 грн.

Вказаний розмір витрат є документально підтвердженим, обґрунтованим, відповідає складності справи та обсягу виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), значенню справи для позивача.

Жодних заяв від відповідача про зменшення розміру витрат на правничу допомогу та доказів на підтвердження їх неспівмірності до суду не надходило.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем при поданні позовної заяви сплачений судовий збір в сумі 1211,00 грн, що підтверджується квитанцією до платіжної інструкції.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, то понесені судові витрати за подання позовної заяви відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в сумі 1211,00 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 133, 137, 141, 258-259, 263- 265, 274, 279, 354 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Полтавський турбомеханічний завод» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку - задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Полтавський турбомеханічний завод» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі в розмірі 86 033,21 грн та середній заробіток за час затримки розрахунку в розмірі 71 146, 10 грн, а всього 157 179 (сто п`ятдесят сім тисяч сто сорок шість) гривень 31 копійку, з утриманням із цієї суми установлених законодавством України податків та обов`язкових платежів.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Полтавський турбомеханічний завод» на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 60 копійки.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Полтавський турбомеханічний завод» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок.

Рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 354 ЦПК України строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 24.03.2025.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ;

Представник позивача - адвокат: Петрушанко Ольга Дмитрівна, РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ;

Відповідач: Приватне акціонерне товариство «Полтавський турбомеханічний завод», , адреса: 36014, м. Полтава, вул. Зіньківська, буд. 6, ел. пошта: ;

Головуючий: суддя Н.М. Грошова