Справа № 740/5935/24
Провадження № 2/740/193/25
Р І Ш Е Н Н Я

з а о ч н е

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2025 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді Шевченко І. М.,

за участю секретаря судового засідання Ісаєнко А. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 , Ніжинський відділ державної реєстрації актів цивільного стану в Ніжинському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про визнання факту батьківства та внесення змін до актового запису,

установив:

У жовтні 2024 року позивач звернувся до суду з указаним позовом, в якому просив визнати його батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та внести відповідні зміни до її актового запису про народження.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася ОСОБА_2 , батьками якої записано ОСОБА_4 та ОСОБА_2 . Відповідно до ч. 2 ст. 122 СК України при реєстрації народження ОСОБА_2 її батьком був записаний ОСОБА_2 , з яким ОСОБА_5 перебувала в зареєстрованому шлюбі (заочним рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 10 травня 2024 року шлюб розірвано), оскільки на момент народження дитини не пройшло десяти місяців після його припинення.

Відповідач не є біологічним батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки він та ОСОБА_6 перестали проживати однією сім`єю з вересня 2022 року. Справжнім біологічним батьком дитини є позивач, який з 11 вересня 2024 року зареєстрував шлюб з ОСОБА_6 . Відповідач добровільно відмовляється подати заяву про відмову від батьківства до органу державної реєстрації актів цивільного стану, а тому позивач вимушений звернутися до суду з указаним позовом.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 14 жовтня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 15 листопада 2024 року 08-30 год., яке відкладено на 17 грудня 2024 року 08-30 год.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 17 грудня 2024 року підготовче провадження закрито; справу призначено до судового розгляду на 04 лютого 2025 року 09-00 год., який відкладено на 11 березня 2025 року 12-00 год.

У судове засідання учасники справи не з`явилися.

Позивач подав до суду заяву, в якій позов підтримав у повному обсязі, просив визнати його батьком ОСОБА_2 та внести відповідні зміни до актового запису про її народження, судове засідання провести без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечував.

До суду надійшла заява третьої особи - ОСОБА_7 про проведення судового засідання без її участі, проти задоволення позову не заперечувала.

Представник третьої особи - Ніжинського ВДРАЦС у Ніжинському районі Чернігівської області СМУМЮ - Світлана Катруха подала до суду заяву про розгляд справи без участі представника відділу.

Відповідач у судові засідання жодного разу не з`явився, повідомлявся судом про дату, час та місце розгляду справи засобами поштового зв`язку, судових викликів не отримував, поштові конверти повернулися до суду без вручення адресатові із зазначенням причин невручення - відсутність адресата за вказаною адресою. Крім того, на офіційному вебсайті суду розміщено оголошення про виклик відповідача до суду. Відзиву на позов, жодних заяв/клопотань - не подавав.

З урахуванням положень ст. 128, 223, 280 ЦПК України суд визнав за можливе проводити розгляд справи за відсутності відповідача та ухвалити у справі заочне рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, кожного окремо та в сукупності, керуючись законом і своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов таких висновків.

Судом установлено, що згідно з копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 батьками ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вказано ОСОБА_2 та ОСОБА_5 (а. с. 11).

Заочним рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 10 травня 2024 року, яке набрало законної сили 11 червня 2024 року, розірвано шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , зареєстрований 18 липня 2015 року (а. с. 8, 9).

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 ОСОБА_1 та ОСОБА_5 зареєстрували шлюб 11 вересня 2024 року (а. с. 10).

Відповідно до довідки, виданої завідувачем сектору ЦНАП Носівської міської ради Чернігівської області, від 26.09.2024 № 4852/10-14-П/09.2024, зокрема, ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , які зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживають за адресою: АДРЕСА_2 (а. с. 16).

Згідно з висновком про біологічне батьківство № MGU1543 від 24 січня 2025 року біологічне батьківство донора зразка, маркованого « ОСОБА_1 » щодо донора зразка, маркованого « ОСОБА_2 », не може бути виключено; ймовірність батьківства - 99, % (а. с. 45).

Частиною 1 статті 121 СК України передбачено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за рішенням суду.

Згідно з ч. 1 ст. 128 СК України батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду.

За ч. 3 ст. 128 цього Кодексу позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини.

Отже, у ст. 128 СК України насамперед йдеться про «визнання», а не «встановлення» батьківства, адже визнання правовідношення як спосіб захисту ґрунтується на встановленні певних обставин. Відповідно до цього визнання батьківства судом можливе лише завдяки встановленню кровного споріднення між дитиною і певним чоловіком.

Як убачається зі ст. 128 СК України підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 СК України дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя.

Відповідно до п. 6. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).

При розгляді спору щодо визнання батьківства суд має керуватися ч. 2 ст. 128 СК України, відповідно до якої підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК України, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 10 січня 2024 року у справі № 285/874/20, суд не може допускати свавільного втручання у право дитини на повагу до приватного життя шляхом безпідставних (довільних) змін відомостей про її батьків. Обставина щодо походження дитини від матері та батька, які перебувають у шлюбі між собою, відсутність кровного споріднення між батьком та дитиною могла бути спростована належним доказом, яким є висновок експерта.

Підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути результат судово-генетичної експертизи.

Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства («Калачова проти Російської Федерації» № 3451/05, § 34, від 07 травня 2009 року).

Верховний Суд у постанові від 07.07.2021 (справа № 336/1357/16-ц) урахував, що право дитини знати свого батька та можливість реалізувати спадкові права, а також беручи за основу римську максиму lurasanguinis nulloiure civilidirimi possunt (жодні встановлення цивільного права не можуть скасувати права, що випливають із кровної спорідненості), зробив висновок про необхідність внесення змін до актового запису про народження дитини.

Статтею 134 СК України передбачено, що на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове свідоцтво про народження .

Відповідно до абз. 12 п. 20 гл. 1 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.

Згідно з п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 № 96/5, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану.

Статтею 2 ЦПК України встановлено, що завданням цивільного судочинства є, зокрема, справедливий розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 5 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За положеннями ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності, суд вважає позов доведеним, обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.

Під час розгляду справи, дослідження доказів знайшли своє підтвердження обставини, на які посилається позивач. Зокрема, на підставі наданого позивачем результату ДНК-тесту встановлена кровна спорідненість між ним та дитиною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком якої записано відповідача ОСОБА_2 , який у свою чергу не надав суду жодного доказу в розумінні ст. 76-80 ЦПК України на спростування доводів та вимог позивача щодо визнання батьківства.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини підлягають задоволенню.

На підставі ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору.

Керуючись ст. 2, 12, 13, 76 - 81, 89, 128, 141, 223, 263 - 265, 268, 272, 273, 280, 283 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 , Ніжинський відділ державної реєстрації актів цивільного стану в Ніжинському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про визнання факту батьківства та внесення змін до актового запису - задовольнити.

Виключити з актового запису № 376 від 10 вересня 2024 року про народження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складеного Ніжинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Ніжинському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, відомості про батька - громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Визнати громадянина України ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 ; АДРЕСА_2 ) батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Внести зміни до актового запису № 376 від 10 вересня 2024 року про народження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складеного Ніжинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Ніжинському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, змінивши прізвище дитини з « ОСОБА_8 » на « ОСОБА_9 », по батькові дитини із « ОСОБА_10 » на « ОСОБА_11 » та записати батьком дитини в графі «відомості про батька» - громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ; РНОКПП НОМЕР_4 ; АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 ; АДРЕСА_2 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення суду може бути оскаржене позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено без змін за результатами апеляційного розгляду справи. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І. М. Шевченко