АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2025 року

м. Чернівці

справа № 724/1222/20

провадження № 22-ц/822/5/25

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Одинака О. О.

суддів: Кулянди М. І., Половінкіної Н. Ю.

секретар Тодоряк Г. Д.

позивач ОСОБА_1

відповідачі: ОСОБА_2 , Хотинська міська об`єднана територіальна громада в особі Хотинської міської ради

треті особи: Приватне підприємство «ЗЕМ-РЕС», Товариство з обмеженою відповідальністю «Глобус Ко»

апеляційна скарга ОСОБА_2 , в інтересах якої діє ОСОБА_3 , на ухвалу Новоселицького районного суду Чернівецької області від 25 червня 2024 року

головуючий в суді першої інстанції суддя Ляху Г. О.

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2020 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , Хотинської міської об`єднаної територіальної громади в особі Хотинської міської ради, треті особи: ПП «ЗЕМ-РЕС», ТОВ «Глобус Ко».

З урахуванням заяви про зміну предмета позову просила суд ухвалити рішення, яким:

відновити межі земельних ділянок, які належать ОСОБА_4 та ОСОБА_2 ;

визнати незаконним та скасувати рішення Хотинської міської ради від 15 квітня 2008 року № 205/13 в частині безоплатної передачі у власність відповідачки земельних ділянок, державні акти, видані на ім`я ОСОБА_2 та державну реєстрацію земельних ділянок за кадастровими номерами: :01:014:0048, :01:014:0049;

визнати незаконними дії Хотинської міської ради про відмову у затвердженні ОСОБА_4 технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ;

зобов`язати Хотинську міську раду прийняти рішення про затвердження ОСОБА_4 технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , та передати дані земельні ділянки у її власність.

В обґрунтування позову зазначала, що відповідачка ОСОБА_2 захопила частину земельної ділянки позивачки, яка перебуває в її законному користуванні з 1962 року та побудувала на цій земельній ділянці гараж з навісом, а пізніше приватизувала земельну ділянку. Внаслідок незаконного захоплення відповідачкою частини земельної ділянки, позивачка позбавлена можливості зареєструвати належні їх земельні ділянки у відповідній площі та конфігурації.

З метою повного та всебічного з`ясування обставин справи, шо мають значення для правильного вирішення спору, представником позивача у травні 2021 року подано до суду клопотання про призначення комплексної судової земельно-технічної експертизи.

За результатами проведеної судової експертизи, складено висновок експерта від 30 листопада 2023 року № 7/8/22-29.

07 червня 2024 року представником позивачки Максимчук А. В. подано до суду клопотання про призначення експертизи з питань землеустрою.

Клопотання представника позивача обґрунтоване необхідністю додаткового дослідження обставин з врахуванням питань, які вже були дослідженні та встановлені експертом ОСОБА_5 у висновку від 30 листопада 2023 року № 7/8/22-29, а саме: чи відповідають фактичні площі земельних ділянок; які є варіанти технічної можливості для облаштування меж земельних ділянок?

Короткий зміст судового рішення

Ухвалою Новоселицького районного суду Чернівецької області від 25 червня 2024 року призначено у справі судову експертизу з питань землеустрою.

Проведення експертизи доручено експерту Чернівецького відділення Київського НДІСЕ Третяку М. А.

На вирішення експертизи поставлено наступні питання:

чи відповідають фактичні площі земельних ділянок ОСОБА_4 , що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , площам зазначеним у технічній документації 2018 року, що виготовлена ПП «Укрспецзем», та площі земельних ділянок ОСОБА_2 , за кадастровими номерами: :01:014:0048, :01:014:0049, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , площам зазначеним в правовстановлюючих документах?

які є варіанти технічної можливості для облаштування меж земельних ділянок ОСОБА_4 , що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 та ОСОБА_2 , за кадастровими номерами: :01:014:0048, :01:014:0049, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ? Якщо є то надати варіанти встановлення окружної межі вказаних земельних ділянок.

Вказана ухвала суду мотивована тим, що сторонами не було надано висновків експерта з приводу того чи відповідають фактичні площі земельних ділянок ОСОБА_4 , що розташовані на АДРЕСА_1 , площам зазначеним у технічній документації 2018 року, що виготовлена ПП «Укрспецзем», та площі земельних ділянок ОСОБА_2 з кадастровими номерами: :01:014:0048, :01:014:0049, що розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , площам зазначеним в правовстановлюючих документах; а також які є варіанти технічної можливості для облаштування меж вказаних земельних ділянок, а тому суд позбавлений можливості встановити дані обставини.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , в інтересах якої діє ОСОБА_3 , просить ухвалу Новоселицького районного суду Чернівецької області від 25 червня 2024 року про призначення судової експертизи з питань землеустрою та зупинення провадження у справі скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що оскаржувана ухвала є незаконною, необґрунтованою та такою, що постановлена з порушенням норм процесуального права.

Вказує на те, що в матеріалах справи є три висновки судових земельно-технічних експертиз, а саме: 1) висновок судової земельно-технічної експертизи від 08 вересня 2018 року № 729, предметом дослідження якої було питання чи відповідає площа земельної ділянки ОСОБА_2 її державним актам, тобто правовстановлюючим документа; 2) висновок судової земельно-технічної експертизи від 08 липня 2021 року № 28/21, предметом дослідження якої було питання яке місце розташування меж земельних ділянок, що належать ОСОБА_2 ; 3) висновок судової земельно-технічної експертизи та експертизи з питань землеустрою від 30 листопада 2023 року № 7/8/22-29, предметом дослідження якої було питання визначення меж земельних ділянок ОСОБА_2 відповідно до первинних правовстановлюючих документів.

За вищевказаного у суду першої інстанції були відсутні підстави для неврахування таких висновків експертів як первинних експертиз у цій справі.

Посилається на те, що суд першої інстанції, задовольняючи клопотання представника позивачки про призначення у справі експертизи з питань землеустрою всупереч вимогам статей 103, 113 ЦПК України не навів обґрунтування необхідності призначення такої експертизи, зокрема за наявності висновків експертів від 08 вересня 2018 року № 729, від 08 липня 2021 року № 28/21, від 30 листопада 2023 року № 7/8/22-29.

Узагальнені доводи та заперечень інших учасників справи

ОСОБА_4 , в інтересах якої діє ОСОБА_6 , подала до суду відзив на апеляційну скаргу.

Посилається на те, що питання щодо яких у справі оскаржуваною ухвалою суду призначено експертизу з питань землеустрою є відмінними від тих, які були предметом розгляду наявних в матеріалах справи експертиз і за результатами яких складено висновки експертів від 08 вересня 2018 року № 729, від 08 липня 2021 року № 28/21, від 30 листопада 2023 року

№ 7/8/22-29.

Додатково звертає увагу, що висновок експерта від 08 вересня 2018 року № 729 складено у межах іншої судової справи.

З урахуванням викладеного просила суд апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Мотивувальна частина

Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій

Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 07 вересня 2021 року клопотання позивача про призначення у справі експертизи задоволено.

Призначено у справі судову комплексну експертизу з питань землеустрою та земельно-технічну експертизу, проведення якої доручено Чернівецькому відділенню Київського НДІСЕ.

Перед експертами поставлено наступні питання:

визначити межі земельних ділянок сторін у справі: 1) ОСОБА_4 , яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; та 2) ОСОБА_2 яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 ; згідно первинних правовстановлюючих документів на їхні земельні ділянки;

чи відповідає фактичне розташування будівель і споруд відносно меж земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 , що належить на праві власності ОСОБА_2 , первинним правовстановлюючим документам на земельну ділянку, виданим на ім`я ОСОБА_7 та технічній документації із землеустрою, розробленій у 2008 році ПП «Зем-Рес», ДБН України, якщо ні, то в чому полягають невідповідності?

визначити чи відповідає розроблена технічна документація із землеустрою щодо складання державних актів на право власності на земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та ведення особистого селянського господарства за адресою: АДРЕСА_2 , що належить на праві власності ОСОБА_2 , виготовлена у 2008 році ПП «Зем-Рес» та її затвердження вимогам земельного законодавства та іншим нормативним документам з питань землеустрою та землекористування, та чи була допущена в ній технічна помилка, яка б дала підстави для внесення змін до земельного кадастру України?

визначити чи накладається одна на одну земельні ділянки 1) ОСОБА_4 , яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; та 2) ОСОБА_2 яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 ; за встановленими ПП «Зем-Рес» межами у 2008 році та за виправленими межами ТОВ «Глобус КО» у 2020 році. Якщо так, то у зв`язку з чим?

визначити, де мають проходити межі між земельними ділянками сторін у справі: 1) ОСОБА_4 , яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; та 2) ОСОБА_2 яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 (відновити межі)?

19 грудня 2023 року до суду першої інстанції надійшов висновок експерта від 30 листопада 2023 року № 7/8/22-29 за результатами проведеної судової земельно-технічної експертизи та експертизи з питань землеустрою, складений та підписаний старшим судовим експертом Чернівецького відділення Київського науково-дослідного інститут судових експертиз Міністерства юстиції України Третяком М. А (том 4, а. с. 46-61).

Зі змісту зазначеного висновку вбачається, що проведеним дослідженням встановлено, що земельні ділянки, які перебувають у власності ОСОБА_2 та ОСОБА_4 між собою згідно технічної документації 2008 року не перетинаються, згідно технічної документації 2020 року встановлено накладення земельних ділянок.

Також встановлено зміщення меж земельної ділянки за кадастровим номером :01:014:0048, яка належить ОСОБА_2 в бік земельної ділянки ОСОБА_4 загальною площею 0,0034 га.

На запитання щодо: 1) визначення меж суміжних земельних ділянок, які належать ОСОБА_4 та ОСОБА_2 ; 2) встановлення фактичного розташування будівель і споруд відносно меж земельної ділянки ОСОБА_2 , визначених згідно з технічною документацією 2008 року; 3) визначення відповідності технічної документації із землеустрою, складеної у 2008 році вимогам земельного законодавства; експертом повідомлено, що у зв`язку з відсутністю у матеріалах справи технічної документації із землеустрою 2008 року на земельну ділянку, яка належить ОСОБА_2 , а також відсутності правовстановлюючих документів на земельну ділянку ОСОБА_4 , не вбачається за можливе надати відповіді на вказані запитання.

Окремо експертом зазначено, що встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) здійснюється на підставі розробленої та затвердженої технічної документації із землеустрою.

08 травня 2024 представником позивача ОСОБА_6 подано до суду копію технічної документації із землеустрою щодо складання документів від 01 травня 2008 року № 606, що посвідчують право власності ОСОБА_2 на земельні ділянки з кадастровим номерами: :01:014:0048, :01:014:0049 (том 4, а. с. 131-158).

07 червня 2024 року представником позивача ОСОБА_6 подано до суду клопотання про призначення експертизи з питань землеустрою (том 4, а. с. 174-178).

Ухвалою Новоселицького районного суду Чернівецької області від 25 червня 2024 року призначено у справі судову експертизу з питань землеустрою, проведення якої доручено експерту Чернівецького відділення Київського НДІСЕ Третяку М. А.

Провадження у справі зупинено на час проведення експертизи.

Ухвалою Чернівецького апеляційного суду від 02 жовтня 2024 року апеляційне провадження у справі №724/1222/20 зупинено до залучення до участі у справі правонаступника ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що 26 липня 2024 року Хотинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Дністровському районі Чернівецької області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України складено відповідний актовий запис № 530.

Ухвалою Чернівецького апеляційного суду від 10 березня 2025 року поновлено апеляційне провадження у справі № 724/1222/20 та залучено до участі у справі ОСОБА_1 як правонаступника ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення не відповідає зазначеним вище вимогам закону, з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Реалізуючи передбачене статтею 55 Конституції України, статтею 4 ЦПК України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Основними елементами, що визначають сутність будь-якого позову (індивідуалізуючі ознаки позову), є предмет і підстава.

Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить постановити судове рішення. Вона опосередковується спірними правовідносинами суб`єктивним правом і обов`язком відповідача.

Підставу позову складають обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Такі обставини складають юридичні факти, які тягнуть за собою певні правові наслідки. Фактична підстава позову - це юридичні факти, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача до відповідача. Правова підстава позову це посилання в позовній заяві на закони та інші нормативно-правові акти, на яких ґрунтується позовна вимога.

Звертаючись до суду, позивач самостійно визначає у позовній заяві, яке його право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. У свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, в тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах.

Відповідно до частин першої, третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частини перша-четверта статті 12 ЦПК України).

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 79 ЦПК України визначено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до частин 1, 5 статті 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом.

Відповідно до статті 113 ЦПК України якщо висновок експерта буде визнано неповним або неясним, судом може бути призначена додаткова експертиза, яка доручається тому самому або іншому експерту (експертам).

Якщо висновок експерта буде визнано необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, судом може бути призначена повторна експертиза, яка доручається іншому експертові (експертам).

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці звертає увагу, що експертиза, призначена судом, є одним із засобів встановлення або оцінки фактичних обставин справи і тому складає невід`ємну частину судової процедури (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Дульський проти України» від 01 червня 2006 року).

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 1997 року № 8 «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах», у разі коли необхідність експертного висновку обумовлена обставинами, викладеними у позовній заяві, чи поданими доказами, суддя має призначати експертизу, як правило, при підготовці справи до судового розгляду, враховуючи при цьому думку осіб, які беруть участь у справі.

Судова експертиза повинна призначатися лише для встановлення даних, які входять в предмет доказування у справі, і не може стосуватися тлумачення і застосування правових норм.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для з`ясування обставин, що мають значення для справи (фактичних даних, що входять до предмета доказування), без яких встановити відповідні обставини неможливо, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування, наявні у справі докази є взаємно суперечливими.

Викладене узгоджується з правовими висновками, наведеними у постановах Верховного Суду України від 29 лютого 2012 року в справі № 6-9цс12, від 17 вересня 2014 року в справі № 6-131цс14 та у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11 листопада 2019 року в справі № 496/4851/14-ц (провадження 61-7835сво19).

Отже, питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення.

З матеріалів справи вбачається, що предметом судового розгляду у даній справі є:

відновлення меж земельних ділянок, які належать позивачці та ОСОБА_2

визнання незаконним та скасування рішення Хотинської міської ради від 15 квітня 2008 року № 205/13 в частині безоплатної передачі у власність відповідачки земельних ділянок, державних актів, виданих на ім`я ОСОБА_2 та державної реєстрації земельних ділянок за кадастровими номерами: :01:014:0048, :01:014:0049;

визнання незаконними дій Хотинської міської ради про відмову у затвердженні позивачці технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ;

зобов`язання Хотинської міської ради прийняти рішення про затвердження позивачці технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , та передати дані земельні ділянки у її власність.

Суть спірних правовідносин полягає у тому, що позивачка вважає порушеним її право на належну їй земельну ділянку, внаслідок приватизації суміжним землекористувачем ОСОБА_2 земельних ділянок земельних ділянок з кадастровими номерами :01:014:0048, :01:014:0049, оскільки вказані земельні ділянки (їх площа) частково сформовані за рахунок відведених відповідачці земельних ділянок.

Виходячи зі змісту спірних правовідносин, колегія суддів звертає увагу на те, що виконання дослідження з визначення меж розташування земельних ділянок в натурі (на місцевості) та відповідно встановлення факту накладення земельних ділянок потребує спеціальних знань у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо. Тому результати таких досліджень можуть міститись, зокрема, у висновку експерта.

А тому призначення у цій справі експертизи з огляду на предмет доказування відповідає її призначенню, а саме з`ясуванню обставин, що мають значення для справи, без яких встановити відповідні обставини неможливо.

Разом з цим, надаючи оцінку законності та обґрунтованості оскаржуваному судовому рішенню, колегія суддів виходить із наступного.

Первинною є експертиза, при проведенні якої об`єкт досліджується вперше. Додаткова експертиза призначається після розгляду судом висновку первинної експертизи, коли з`ясується, що усунути неповноту або неясність висновку шляхом допиту експерта неможливо. Висновок визнається неповним, коли експерт дослідив не всі подані йому об`єкти чи не дав вичерпних відповідей на порушені перед ним питання. Неясним вважається висновок, який нечітко викладений або має невизначений, неконкретний характер. В ухвалі про призначення додаткової експертизи суду необхідно зазначати, які висновки експерта суд вважає неповними чи неясними або які обставини зумовили необхідність розширення експертного дослідження. Повторна експертиза призначається, коли є сумніви у правильності висновку експерта, пов`язані з його недостатньою обґрунтованістю чи з тим, що він суперечить іншим матеріалам справи, а також за наявності істотного порушення процесуальних норм, які регламентують порядок призначення і проведення експертизи. Висновок визнається неповним, коли експерт не дав вичерпних відповідей на порушені перед ним питання, у зв`язку з чим суд має обговорити питання про призначення додаткової або повторної експертизи залежно від обставин справи.

Такий висновок викладений Верховним Судом в постанові від 29 вересня 2021 року у справі № 569/4688/15-ц.

Зі змісту оскаржуваної ухвали суду першої від 25 червня 2024 року не вбачається, яку саме експертизу первинну, повторну чи додаткову було призначено судом у даній справі.

Проте, зі змісту наявного в матеріалах справи клопотання представника позивача про призначення у справі експертизи з питань землеустрою (том 4, а. с. 174-178), вбачається, що необхідність проведення експертизи обумовлена тим, що висновок експерта від 30 листопада 2023 року № 7/8/22-29 є неповним та неясним, оскільки з відповідей на поставлені питання неможливо встановити де повинні проходити межі суміжних земельних ділянок, і експертом фактично не надано відповідей на поставлені питання.

З врахуванням питань, які вже дослідженні експертом у висновку експерта від 30 листопада 2023 року № 7/8/22-29, представником відповідача у клопотанні фактично запропоновано розширити експертне дослідження шляхом його доповнення двома новими питаннями.

З дослідженого апеляційним судом висновку експерта від 30 листопада 2023 року № 7/8/22-29, встановлено, що у зв`язку з відсутністю у матеріалах справи технічної документації із землеустрою 2008 року на земельну ділянку, яка належить ОСОБА_2 , а також відсутністю правовстановлюючих документів на земельну ділянку ОСОБА_4 , судовим експертом Третяком М. А., якому доручено проведення експертизи, не надано відповіді на наступні питання відповідно до ухвали суду першої інстанції від 07 вересня 2021 року:

1) визначення меж суміжних земельних ділянок, які належать ОСОБА_4 та ОСОБА_2 ;

2) встановлення фактичного розташування будівель і споруд відносно меж земельної ділянки ОСОБА_2 , визначених згідно з технічною документацією 2008 року;

3) визначення відповідності технічної документації із землеустрою, складеної у 2008 році вимогам земельного законодавства.

Також як вбачається з матеріалів справи 08 травня 2024 представником позивача ОСОБА_6 подано до суду копію технічної документації із землеустрою щодо складання документів від 01 травня 2008 року № 606, що посвідчують право власності ОСОБА_2 на земельні ділянки з кадастровим номерами: :01:014:0048, :01:014:0049 (том 4, а. с. 131-158).

Тобто, представником позивача подано до суду документи, відсутність яких перешкодила наданню експертом відповідей на поставлені перед ним питання відповідно до ухвали суду від 07 вересня 2021 року.

Зважаючи на викладене колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції в порушення норм процесуального права не з`ясовано та належним чином необґрунтовано дійсні підстави для призначення у справі експертизи. Зокрема суд не звернув уваги на те, що як на підставу для призначення у справі експертизи з питань землеустрою позивачем вказано на неповноту та неясність експертного дослідження, а також необхідність його розширення (доповнення додатковими питаннями, які не ставилися раніше), що характерно для додаткової експертизи.

Відповідно до пункту 1.2.13 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1998 року № 53/5 (далі Інструкція № 53/5) первинною є експертиза, коли об`єкт досліджується вперше.

В свою чергу, додатковою є експертиза, якщо для вирішення питань щодо об`єкта, який досліджувався під час проведення первинної експертизи, необхідно провести додаткові дослідження або дослідити додаткові матеріли (зразки для порівняльного дослідження, вихідні дані тощо), які не були надані експертові під час проведення первинної експертизи.

Як зазначалось вище у разі якщо висновок експерта буде визнано неповним або неясним, судом може бути призначена додаткова експертиза (частина 1 статті 113 ЦПК). І саме такими підставами було обґрунтоване клопотання позивача.

Окрім цього, з огляду на долучення до матеріалів справи нових доказів, а саме копії технічної документації із землеустрою від 01 травня 2008 року № 606, відсутність яких зокрема перешкодила повноті первинного експертного дослідження, судом першої інстанції у зв`язку з цим не надано оцінку доцільності вирішення раніше поставлених перед експертом питань, які суд вважав такими, що мають значення для правильного вирішення спору з огляду на їх зазначення в ухвалі від 07 вересня 2021 року.

Суд першої інстанції у разі, якщо при постановленні оскаржуваної ухвали мав на меті призначити додаткову судову експертизу, з огляду на її доручення тому ж самому експерту, повинен був розглянути первинний висновок експертизи, встановити його неповноту та/або неясність та додатково вказати обставини, які зумовили необхідність розширення експертного дослідження.

Проте судом першої інстанції не зазначено жодної із зазначених вище підстав для призначення додаткової судової експертизи, що свідчить про недотримання останнім вимог статті 113 ЦПК України та є підставою для скасування ухвали суду від 25 червня 2024 року про призначення у справі експертизи з питань землеустрою.

Також колегія суддів звертає увагу, що відповідно до Інструкції № 53/5 основними завданнями експертизи з питань землеустрою є: визначення відповідності розробленої документації із землеустрою та її затвердження вимогам земельного законодавства та іншим нормативним документам з питань землеустрою та землекористування; визначення відповідності зміни цільового призначення земельних ділянок та її затвердження вимогам земельного законодавства та іншим нормативним документам з питань землеустрою та землекористування; визначення відповідності фактичного землекористування правовстановлювальним документам, документації із землеустрою на земельні ділянки та нормативно-правовим актам; визначення відповідності виконаної нормативної грошової оцінки земель вимогам нормативно-правових актів (пункт 7.1 глави 7 Розділу II).

Натомість, основними завданнями земельно-технічної експертизи є: визначення фактичного землекористування земельними ділянками, а саме фізичних характеристик земельних ділянок (конфігурації, площі, промірів тощо); визначення відповідності фактичного розташування будівель, споруд та інших об`єктів відносно меж земельних ділянок їх розташуванню у відповідній технічній документації; визначення відповідності фактичного землекористування в частині порушення меж та накладання земельних ділянок відповідно до правовстановлювальних документів та документації із землеустрою на ці земельні ділянки; визначення можливості розподілу (порядку користування) земельними ділянками, розробка варіантів їх розподілу (порядку користування); визначення можливих варіантів підходу та проїзду до земельних ділянок, встановлення земельного сервітуту (пункт 6.1 глави 6 Розділу II).

А тому з огляду на предмет доказування у справі та перелік досліджуваних питань, щодо вирішення яких судом першої інстанції оскаржуваною ухвалою призначено експертизу, зокрема відповідності фактичних площ земельних ділянок, технічної можливості облаштування їх меж, останні відносяться до сфери земельно-технічної експертизи.

За встановлених апеляційним судом обставин справи, суд першої інстанції в порушення норм процесуального права належним чином не мотивував висновків про призначення у справі експертизи з питань землеустрою відповідно до наведеного позивачкою у клопотанні обґрунтування, а саме виходячи з неповноти та неясності висновку експерта від 30 листопада 2023 року № 7/8/22-29, помилково визначився із видом інженерно-технічної експертизи з огляду на перелік питань та об`єкт дослідження.

Окрім цього, судом першої інстанції не вирішено питання щодо доцільності вирішення раніше поставлених перед експертом питань у зв`язку з долучення до матеріалів справи копії технічної документації із землеустрою від 01 травня 2008 року № 606, а саме: 1) визначення меж суміжних земельних ділянок, які належать сторонам; 2) встановлення фактичного розташування будівель і споруд відносно меж земельної ділянки ОСОБА_2 , визначених згідно з технічною документацією 2008 року; 3) визначення відповідності технічної документації із землеустрою, складеної у 2008 році вимогам земельного законодавства.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що без врахування вищезазначених обставин призначення судової експертизи є порушенням вищенаведених приписів процесуального закону, що має наслідком порушення прав та охоронюваних законом інтересів учасників справи, у тому числі права на розгляд справи у розумний строк, тому у такому випадку перегляд цієї ухвали, з урахуванням взаємозв`язку правомірності зупинення провадження як наслідку призначення у справі судової експертизи, та її скасування є виправданим, а також таким, що ґрунтується на засадах верховенства права.

Також колегія суддів вважає слушними доводи представника відповідачки Лешешової В. Г., наведені у судовому засіданні 25 березня 2024 року, стосовно того, що питання визначення варіантів технічної можливості для облаштування меж земельних ділянок, які розташовані за адресами: АДРЕСА_3 та встановлення окружної межі вказаних земельних ділянок потребує дослідження експертом технічної документації з землеустрою суміжних землекористувачів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 . Проте, відповідна технічна документація в матеріалах справи відсутня.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції зокрема є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Враховуючи наведене вище, суд першої інстанції постановив ухвалу, яка перешкоджає провадженню у справі за неповного з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та з порушенням норм процесуального права, а тому відповідно до положень статті 379 ЦПК України її слід скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Щодо розподілу судових витрат

На підставі системного аналізу статей 141, 259, 264, 270 ЦПК України колегія суддів приходить до висновку, що питання про стягнення (визначення, розподіл) судових витрат вирішується при вирішенні питання про закінчення судового провадження, тобто при закритті провадження у справі, залишенні позову без розгляду чи вирішенні спору по суті з ухваленням рішення суду.

Окремо питання про стягнення судових витрат вирішується у разі, якщо судом воно не вирішувалося при ухваленні відповідного судового рішення про закінчення розгляду справи.

Розподіл, перерозподіл чи повернення судового збору має вирішувати суд у провадженні якого розглядається справа по суті.

Зазначене узгоджується із правовими позиціями Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постановах від 08 червня 2021 року в справі № 550/936/18, від 22 травня 2024 року у справі № 760/30077/19.

З урахуванням вищезазначеного, зважаючи на те, що справа апеляційним судом по суті не розглядалась, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для здійснення розподілу судових витрат.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 379, 381, 382 ЦПК України, Чернівецький апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Новоселицького районного суду Чернівецької області від 25 червня 2024 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає.

Повна постанова складена 26 березня 2025 року.

Суддя-доповідач Олександр ОДИНАК

Судді : Мирослава Кулянда

Наталія ПОЛОВІНКІНА