ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2025 року м. Чернівці

справа № 721/747/24

провадження №22-ц/822/235/ 25

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Перепелюк І. Б.

суддів: Лисака І.Н., Литвинюк І.М.

секретар Бугай В.М.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Путильського районного суду Чернівецької області від 21 січня 2025 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до "GOLDEN INTEREST GROUP LIMITED" PPRIVATE LIMITED COMPANY про визнання недійсним договору позики,

встановив:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до "GOLDEN INTEREST GROUP LIMITED" PPRIVATE LIMITED COMPANY про визнання недійсним договору позики.

Позов обґрунтував тим, що 27 квітня 2024 року він уклав з "GOLDEN INTEREST GROUP LIMITED" PPRIVATE LIMITED COMPANY договір позики «Доступний» №-146377. Після детального ознайомлення зі змістом Договору позики, він вирішив не отримувати за ним позику, оскільки вважає, що цей договір є недійсним, однак відповідач нарахував неіснуючі відсотки/комісії за цим Договором позики.

Позивач просив визнати договір «Доступний» №-146377 "GOLDEN INTEREST GROUP LIMITED" PPRIVATE LIMITED COMPANY недійсний.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Путильського районного суду Чернівецької області від 21 січня 2025 року провадження по справі за позовом ОСОБА_2 , інтереси якого представляє адвокат Чаруха Р.Р., до "GOLDEN INTEREST GROUP LIMITED" PPRIVATE LIMITED COMPANY про визнання недійсним договору позики, залишено без розгляду.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , інтереси якого представляє адвокат Чаруха Р.Р., просив ухвалу Путильського районного суду Чернівецької області від 21 січня 2025 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Зазначає, що поданий позов відповідає вимогам ЦПК України. Суд не мав права залишати позов без розгляду після відкриття провадження у справі. Вимога перекладу документів не передбачена ЦПК і суперечить принципам судочинства. Судом неправильно застосовані норми п.9 ч.1 ст.257 ЦПК України. А зобов`язання позивача зробити переклад наданих документів суперечить вимогам закону, оскільки обов`язок міжнародного повідомлення сторони покладається на суд, який направляє документи для вручення іноземному відповідачу, відповідно до положень ст.498 ЦПК України.

Мотивувальна частина

Обставини справи, встановлені судом

Судом встановлено, що ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до "GOLDEN INTEREST GROUP LIMITED" PPRIVATE LIMITED COMPANY" про визнання недійсним договору позики.

Ухвалою Путильського районного суду Чернівецької області від 07 серпня 2024 року позовну заяву ОСОБА_2 , інтереси якого представляє адвокат Чаруха Р.Р., до "GOLDEN INTEREST GROUP LIMITED" PPRIVATE LIMITED COMPANY" про визнання недійсним договору позики, залишено без руху.

Ухвалою суду Путильського районного суду Чернівецької області від 15 серпня 2024 року відкрито загальне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 15 серпня 2024 року зобов`язано представника позивача - адвоката Чаруху Р.Р. здійснити нотаріально засвідчений переклад на англійську мову: ухвали про відкриття загального провадження у справі від 15.08.2024 року, позовної заяви та додатків до неї та надати такий переклад у трьох примірниках Путильському районному суду Чернівецької області у п`ятнадцятиденний строк, з моменту отримання даної ухвали.

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторони апелянта та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Статтею 263 ЦПК України установлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим та відповідати завданню цивільного судочинства, визначеного цим Кодексом. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У відповідності до статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права (ст. 10 ч. 1 ЦПК України).

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частини 2, 4 статті 12 ЦПК України).

Згідно з положенням частини третьої статті 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

У частині першій статті 44 ЦПК України передбачено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Вимоги щодо форми і змісту позовної заяви містить стаття 175 ЦПК України, згідно з якою у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. Позовна заява за формою і змістом повинна відповідати вимогам, передбаченим статтею 175 ЦПК України. Документи, що додаються до позовної заяви, визначені у статті 177 ЦПК України.

За приписами ч. 1-3 ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Як вбачається із матеріалів справи ухвалою Путильського районного суду Чернівецької області від 07 серпня 2024 року позовну заяву ОСОБА_2 , інтереси якого представляє адвокат Чаруха Р.Р., до "GOLDEN INTEREST GROUP LIMITED" PPRIVATE LIMITED COMPANY" про визнання недійсним договору позики, залишено без руху.

Залишаючи позовну заяву без руху, суд першої інстанції вказав, що як вбачається з позовної заяви, місцезнаходження відповідача: 63-66 Хаттон Гарден, 5 поверх, офіс 23 Лондон Великобританія, а тому вважав, що позивачем не дотримано порядку звернення до суду з позовною заявою, в якій відповідачем є іноземний елемент, а також, що позовна заява та додані до неї документи викладені українською мовою, що унеможливлює на даний час розгляд судом справи з іноземним елементом, порушує вимоги ЦПК України щодо вручення відповідачу копії позовної заяви та доданих до неї документів. Отже, позивачеві слід надати суду копію позовної заяви та доданих до неї документів з перекладом на англійську мову.

14.08.2024 року на виконання зазначеної ухвали суду позивачем була надана заява про усунення недоліків.

Ухвалою суду Путильського районного суду Чернівецької області від 15 серпня 2024 року відкрито загальне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 15 серпня 2024 року зобов`язано представника позивача - адвоката Чаруху Р.Р. здійснити нотаріально засвідчений переклад на англійську мову: ухвали про відкриття загального провадження у справі від 15.08.2024 року, позовної заяви та додатків до неї та надати такий переклад у трьох примірниках Путильському районному суду Чернівецької області у п`ятнадцятиденний строк, з моменту отримання даної ухвали.

Ухвалою Путильського районного суду Чернівецької області від 21 січня 2025 року провадження по справі за позовом ОСОБА_2 , інтереси якого представляє адвокат Чаруха Р.Р., до "GOLDEN INTEREST GROUP LIMITED" PPRIVATE LIMITED COMPANY про визнання недійсним договору позики, залишено без розгляду.

Залишаючи позов без розгляду на підставі п.9 ч.1 ст.257 ЦПК України, суд першої інстанції посилався на те, що позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору та дійшов висновку, що представник позивача проігнорував свої процесуальні обов`язки і вимогу суду зазначену в ухвалі від 15.08.2024 року, також зазначив про неможливість належним чином повідомити відповідача (нерезидента) про розгляд цієї справи, що унеможливлює розгляд справи судом.

Суд апеляційної інстанції не може погодитись із вказаним висновком, зважаючи на наступне.

Відповідно до частин першої та третьої статті 3 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 1 Закону України "Про міжнародне приватне право" іноземний елемент - ознака, яка характеризує приватноправові відносини, що регулюються цим Законом, та виявляється, зокрема, у формі, коли хоча б один учасник правовідносин є громадянином України, який проживає за межами України, іноземцем, особою без громадянства або іноземною юридичною особою.

Підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України (стаття 497 ЦПК України).

ЦПК України передбачає інстанційну, територіальну та виключну підсудність (статті 23-30 ЦПК України). У той же час Закон України "Про міжнародне приватне право" (статті 75-77) передбачає договірну, загальну, альтернативну та виключну підсудність.

Зокрема, пунктами 1, 2, 3 частини першої статті 76 Закону України "Про міжнародне приватне право" передбачено підстави визначення підсудності справ судам України та зазначено, що суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у таких випадках: 1) якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків, передбачених у статті 77 цього Закону; 2) якщо на території України відповідач у справі має місце проживання або місцезнаходження, або рухоме чи нерухоме майно, на яке можна накласти стягнення, або знаходиться філія або представництво іноземної юридичної особи - відповідача; 3) у справах про відшкодування шкоди, якщо її було завдано на території України.

З матеріалів справи вбачається, що сторони в Договорі позики визначили підсудність в разі спору за місцем проживання або місцезнаходженням позивача.

Згідно з частиною першою статті 9 ЦПК України цивільне судочинство в судах провадиться державною мовою.

Учасники судового процесу, які не володіють або недостатньо володіють державною мовою, мають право робити заяви, надавати пояснення, виступати в суді і заявляти клопотання рідною мовою або мовою, якою вони володіють, користуючись при цьому послугами перекладача, в порядку, встановленому цим Кодексом (частина четверта статті 9 ЦПК України).

Перекладач допускається ухвалою суду за заявою учасника справи або призначається з ініціативи суду (частина друга статті 75 ЦПК України).

Поряд з цим провадження в справах за участю іноземних осіб здійснюється з урахуванням положень розділу ХІ ЦПК України (ст.ст. 496-502), Закону України «Про міжнародне приватне право» (Закон № 2709-IV), також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до статті 80 Закону України «Про міжнародне приватне право» - у разі якщо при розгляді справи з іноземним елементом у суду виникне необхідність у врученні документів, отриманні доказів, у проведенні окремих процесуальних дій за кордоном, суд може направити відповідне доручення компетентному органу іноземної держави в порядку встановленому процесуальним законом України або міжнародним договором України.

За статтею 498 ЦПК України, у разі якщо в процесі розгляду справи суду необхідно вручити документи, отримати докази, провести окремі процесуальні дії на території іншої держави, суд України може звернутися з відповідним судовим дорученням до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Доручення суду України надсилається у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, а якщо міжнародний договір не укладено - Міністерству юстиції України, яке надсилає доручення Міністерству закордонних справ України для передачі дипломатичними каналами.

Вказані норми статей ЦПК України та Закону України «Про міжнародне приватне право» регламентують звернення суду України саме з судовим дорученням.

Судове доручення це звернення суду однієї держави до суду іншої держави з проханням про виконання на території останньої процесуальних дій, спрямованих на допит свідків, опитування сторін, вручення позовної заяви, повістки про виклик до суду, про встановлення місця проживання відповідача тощо.

Крім того варто звернути увагу на те, що з системного аналізу вищезазначених норм вбачається, що звернення суду України саме з судовим дорученням відноситься до його дискреційних повноважень.

Так, поняття дискреційних повноважень наведене, зокрема, у рекомендаціях Комітету Міністрів Ради Європи №R (80) 2, відповідно до яких під дискреційними повноваженням слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Дискреційні повноваження в більш вузькому розумінні це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчинити конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).

Тобто, дискреційним є право суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом такого права є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова «може». При цьому дискреційні повноваження, в тому числі органів місцевого самоврядування, завжди мають межі, встановлені законом.

Водночас суд апеляційної інстанції звертає увагу на п. «а» ст. 10 Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах, підписаної в Гаазі 15 листопада 1965 року, до якої Україна приєдналася Законом від 19 жовтня 2000 року № 2052-ІІІ, де передбачено, якщо запитувана Держава не заперечує, то ця Конвенція не обмежує можливості надсилати судові документи безпосередньо поштою особам, які перебувають за кордоном.

Суд відповідно до Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах може направити позовну заяву з додатками лише українською мовою безпосередньо поштою особі, що перебуває в іншій країні.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише і фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви або скарги - є порушенням права на справедливий судовий захист.

Зокрема, у рішенні від 04 грудня 1995 року у справі «Беллет проти Франції» Європейський суд з прав людини зазначив, що ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

У рішенні від 13 січня 2000 року у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» та у рішенні від 28 жовтня 1998 року у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнано порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції.

Суд першої інстанції, всупереч вимогам частини 5 статті 12 ЦПК України, яка зобов`язує суд зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяти учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом, проявив надмірний формалізм, переклавши на позивача можливі ризики розгляду справи з іноземним елементом, порушив норми процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За таких обставин ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Судом першої інстанції порушені норми процесуального права, що відповідно до п.4 ч.1 ст. 379 ЦПК України, є підставою для скасування ухвали, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 367, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

ухвалив :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Путильського районного суду Чернівецької області від 21 січня 2025 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 26 березня 2025 року.

Судді: І.Б. Перепелюк

І.Н. Лисак

І.М. Литвинюк