Справа № 452/577/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"28" березня 2025 р. м. Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області

у складі: головуючого - судді Галина В.П.,

секретар судового засідання Задорожна В.Б.,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення фактів, що мають юридичне значення, визнання права власності в порядку спадкування, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаним позовом. В обґрунтування позову посилалась на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 (свекр), про що виконавчим комітетом Стрілковицької сільської ради Самбірського району Львівської області складено актовий запис № 22 та 01.06.2011 року видано свідоцтво про смерть НОМЕР_1 . ОСОБА_4 до дня смерті був зареєстрований по АДРЕСА_1 разом з дружиною ОСОБА_5 , сином ОСОБА_6 , внуками ОСОБА_3 , ОСОБА_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_5 (свекруха), про що виконавчим комітетом Стрілковицької сільської ради Самбірського району Львівської області складено актовий запис № 188 та 13.05.2023 року видано свідоцтво про смерть серія НОМЕР_2 . ОСОБА_5 до дня смерті була зареєстрована по АДРЕСА_1 разом з сином ОСОБА_6 , внуками ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , невісткою ОСОБА_1 .

Факт реєстрації шлюбу між свекром та свекрухою позивачки підтверджується на підставі свідоцтва про одруження НОМЕР_3 , виданого повторно Стрілковицькою сільською радою Самбірського району Львівської області 30 серпня 2003 року. У вказаному свідоцтві зазначено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_7 зареєстрували шлюб 09.11.1953 року і прізвище подружжя після реєстрації шлюбу « ОСОБА_8 ». Проте, в даних документах вбачаються розбіжності у написанні імені свекрухи. Так, у свідоцтві про шлюб її вказано « ОСОБА_9 », у свідоцтві про смерть вказано « ОСОБА_10 », у свідоцтві про право власності її вказано, яка « ОСОБА_10 », у свідоцтві про народження її сина ОСОБА_11 її вказано як « ОСОБА_12 ». Проте, згідно документів, долучених до матеріалів справи (довідки сільської ради, погосподарські книги) вбачається, що вони є членами однієї сім`ї і вказані як мати, батько і син. Вважає, що помилка виникла при написанні імені матері як « ОСОБА_10 » і « ОСОБА_9 », через неуважність осіб, які вели актові записи. « ОСОБА_9 » і « ОСОБА_10 » - це два фонетичні варіанти одного імені. У російській мові поширений варіант « ОСОБА_9 », а в українській, польській і білоруській - « ОСОБА_10 ». І особи, які вели актові записи, допустили вказану помилку, адже використали тотожну форму імені.

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер чоловік позивачки ОСОБА_6 , про що виконавчим комітетом Стрілковицької сільської ради Самбірського району Львівської області складено актовий запис № 264 та 17.07.2024 року видано свідоцтво про смерть НОМЕР_4 . ОСОБА_6 до дня смерті був зареєстрований по АДРЕСА_1 разом із синами ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , дружиною ОСОБА_1 .

При зверненні до нотаріуса позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва на спадщину. Оскільки житловий будинок АДРЕСА_1 належить колишньому колгоспному двору, головою якого була ОСОБА_5 і частки інших членів колгоспного двору не визначені.

На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося станом на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Позивачка вважає, що відповідач (її син) ОСОБА_3 вибув із спірного господарства у 2009 році, за час проживання не приймав участь своєю працею та коштами у веденні спільного господарства колгоспного двору, більше трьох років не витребовував свою частку з майна колишнього колгоспного двору, а тому втратив право на витребування своєї частки з даного господарства, яка перейшла в рівних частинах до інших членів колгоспного двору. Згідно відмітки в паспорті він і по сьогоднішній день має зареєстроване місце проживання за вказаною адресою, але фактично з часу реєстрації шлюбу -2009 році він вибув із даного домогосподарства.

Враховуючи викладене, вважає, що має право на визнання за нею права власності на вказаний житловий будинок. Частку, в майні колишнього колгоспного двору, яка належала ОСОБА_4 , успадкували в рівних частках його дружина ОСОБА_5 та син ОСОБА_6 . Частку, в майні колишнього колгоспного двору, яка належала ОСОБА_5 та частку, яку вона успадкувала після смерті свого чоловіка, успадкував її син ОСОБА_6 . Відповідно, позивачка після смерті чоловіка, як дружина, успадковує його частку в майні колишнього колгоспного двору і його частки, які він успадкував після смерті батьків. Їхні діти відмовилися від спадщини після смерті батька на користь позивачки.

На думку позивачки, вона має право на визнання за нею права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 в цілому (з яких як частка в майні колишнього колгоспного двору та в порядку спадкування після смерті чоловіка).

Відтак, просить суд встановити, що між ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , було зареєстровано шлюб 09.11.1953 року Стрілковицькою сільською радою Самбірського району Львівської області; встановити, що ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , був сином ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 ; визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , право власності на житловий будинок, господарські будівлі та споруди по АДРЕСА_1 вцілому (з яких як частка в майні колишнього колгоспного двору та в порядку спадкування після смерті чоловіка ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 ).

Позивачка ОСОБА_1 в підготовче засідання не з`явилась, подала заяву про задоволення позовних вимог. Розгляд справи просила провести без її особистої участі.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 у підготовче засідання не з`явились, подали заяви в яких визнали заявлені позовні вимоги та не заперечували щодо їх задоволення. Розгляд справи просили провести без їхньої участі.

Дослідивши подані документи, суд доходить висновку про задоволення позову з таких підстав.

Із копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 відомо, що ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Стрілковичі Самбірського району Львівської області (а.с. 17).

Згідно довідки № 23 виданої 21 січня 2025 року виконавчим комітетом Самбірської міської ради, відомо, що ОСОБА_4 до дня смерті був зареєстрований по АДРЕСА_1 разом із дружиною ОСОБА_5 , сином ОСОБА_6 , внуками ОСОБА_3 , ОСОБА_2 (а.с. 18).

Із копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 відомо, що ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у с. Стрілковичі Самбірського району Львівської області (а.с. 19).

Згідно довідки № 21 виданої 21 січня 2025 року виконавчим комітетом Самбірської міської ради, відомо, що ОСОБА_5 до дня смерті була зареєстрована по АДРЕСА_1 разом із сином ОСОБА_6 , внуками ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , невісткою ОСОБА_1 (а.с. 20).

Факт реєстрації шлюбу між ОСОБА_4 тв. ОСОБА_5 підтверджується на підставі свідоцтва про одруження НОМЕР_3 , виданого повторно Стрілковицькою сільською радою Самбірського району Львівської області 30 серпня 2003 року. У вказаному свідоцтві зазначено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_7 зареєстрували шлюб 09.11.1953 року і прізвище подружжя після реєстрації шлюбу « ОСОБА_8 ».

Проте, в документах вбачаються розбіжності у написанні імені свекрухи позивачки. Так, у свідоцтві про шлюб її вказано « ОСОБА_9 », у свідоцтві про смерть вказано « ОСОБА_10 », у свідоцтві про право власності її вказано, яка « ОСОБА_10 », у свідоцтві про народження її сина ОСОБА_11 її вказано як « ОСОБА_9 ».

Із копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 відомо, що ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 у с. Стрілковичі Самбірського району Львівської області (а.с. 22).

Згідно довідки № 17 виданої 21 січня 2025 року виконавчим комітетом Самбірської міської ради, відомо, що ОСОБА_6 до дня смерті був зареєстрований по АДРЕСА_1 разом із синами ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , дружиною ОСОБА_1 (а.с. 24).

Із повідомлення приватного нотаріуса Самбірського районного нотаріального округу від 17.01.2025 року відомо, що позивачці ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки житловий будинок АДРЕСА_1 належить колишньому колгоспному двору, головою якого була ОСОБА_5 і частки інших членів колгоспного двору не визначені (а.с. 25).

ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_5 , як голові колгоспного двору, виконкомом Стрілковицької сільської ради на підставі рішення № 159 від 23 березня 1989 року видано свідоцтво на право особистої власності на жилий будинок АДРЕСА_1 (а.с. 38).

Згідно з погосподарської книги, домогосподарство ОСОБА_5 в с.Стрілковичі Самбірського району Львівської області відноситься до суспільної групи-колгоспний двір і станом на 01 липня 1990 року членами двору були:1. ОСОБА_5 - голова; 2. ОСОБА_4 -чоловік; 3. ОСОБА_6 -син; 4. ОСОБА_1 -невістка; 5. ОСОБА_3 -внук.

Також, згідно даних з погосподарської книги відомо, що домогосподарство ОСОБА_5 в с.Стрілковичі Самбірського району Львівської області відноситься до суспільної групи-колгоспний двір і станом на 15 липня 1991 року членами двору були: 1. ОСОБА_5 -голова; 2. ОСОБА_4 -чоловік; 3. ОСОБА_6 -син; 4. ОСОБА_1 -невістка; 5. ОСОБА_3 -внук.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно станом на 06.02.2025року, відомості щодо зареєстрованого права власності на нерухоме майно, а саме будинок АДРЕСА_1 -відсутні.

Із технічного паспорта на житловий будинок, виготовленого 30 травня 2024 року ФОП ОСОБА_13 , будинок загальною площею 110,7кв.м, житловою площею 69.8 кв.м. До господарських будівель належать: літня кухня-Б, гараж В, сарай Г, вбиральня Д, сарай Е, огорожа 1-3, криниця 4,замощення І.

На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося станом на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності.

Позивачкою в позові зазначено та визнається відповідачами той факт, що відповідач ОСОБА_3 вибув із спірного господарства у 2009 році, за час проживання не приймав участь своєю працею та коштами у веденні спільного господарства колгоспного двору, більше трьох років не витребовував свою частку з майна колишнього колгоспного двору, а тому втратив право на витребування своєї частки з даного господарства, яка перейшла в рівних частинах до інших членів колгоспного двору.

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Реєстрація особи за місцем проживання це лише внесення реєстраційним органом інформації до реєстру територіальної громади інформації про місце проживання (перебування) особи. Декларування та реєстрація місця проживання (перебування) особи здійснюється з метою:1) створення умов для реалізації прав особи, зокрема виборчих прав, права на участь у місцевому самоврядуванні, на отримання соціальних, публічних послуг, у випадках, передбачених законом; 2) ведення офіційного листування та здійснення інших комунікацій з особою; 3) використання знеособлених даних реєстрів територіальних громад для обґрунтованого розроблення органами державної влади та органами місцевого самоврядування програм економічного і соціального розвитку адміністративно-територіальних одиниць, визначення правомочності зборів жителів територіальної громади, для статистичних, наукових та інших потреб у визначених законом та актами Кабінету Міністрів України випадках. Декларування місця проживання, реєстрація місця проживання (перебування) особи не є підставою для набуття такою особою права володіння, користування чи розпорядження житлом (у тому числі не є підставою для вселення чи визнання за особою права на проживання та/або права користування житлом), про проживання в якому особа повідомила. Відмітка у паспорті про реєстрацію місця проживання, за відсутності інших достатніх, належних і достовірних доказів, не є безспірним доказом проживання особини у конкретному житловому приміщенні.

Як роз`яснив Пленум Верховного суду України в п. 6 постанови від 22.12.1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» (з наступними змінами), положення статей 17, 18 Закону України «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба);б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося; г) згідно зі ст.4 Постанови Верховної Ради України "Про введення в дію Закону "Про власність" ( 885-12 ), загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з1 липня 1990 року. При спадкуванні після смерті останнього члена колгоспного двору, що мала місце до цієї дати, частка в майні двору,належна особі, яка вибула з членів двору, але не втратила на неї права на час смерті останнього члена двору, не входить до спадкового майна. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом.

Згідно ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше право не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За правилами ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або невизнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Враховуючи викладене в сукупності, суд доходить висновку, що позивачка має право на визнання за нею права власності на вказаний житловий будинок. Частку, в майні колишнього колгоспного двору, яка належала ОСОБА_4 , успадкували в рівних частках його дружина ОСОБА_5 та їхній син ОСОБА_6 . Частку, в майні колишнього колгоспного двору яка належала ОСОБА_5 та частку, яку вона успадкувала після смерті свого чоловіка, успадкував її син ОСОБА_6 . Відповідно, після смерті чоловіка, як дружина, позивачка успадковує його частку в майні колишнього колгоспного двору і його частки, які він успадкував після смерті батьків. Діти позивачки і ОСОБА_6 відмовилися від спадщини після смерті батька на користь матері - позивачки у справі.

Отже, позивачка має право на визнання за нею право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 в цілому (з яких як частка в майні колишнього колгоспного двору та в порядку спадкування після смерті чоловіка).

Відповідно до ч. 1 ст.293 ЦПК України, окреме провадження - це вид не позовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

У відповідності до п. 1, 4 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами; реєстрації шлюбу.

Частиною 2 ст. 315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам дано роз`яснення, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

У п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», зазначено, що суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану.

Беручи до уваги вищенаведене, суд доходить висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає до задоволення в повному обсязі, оскільки підтверджується викладеними обставинами та долученими доказами. Відповідачі позов визнають та не заперечують щодо його задоволення.

Керуючись ст. ст. 200, 206, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов задовольнити.

Встановити, що між ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , було зареєстровано шлюб 09.11.1953 року Стрілковицькою сільською радою Самбірського району Львівської області.

Встановити, що ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , був сином ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , право власності на житловий будинок, господарські будівлі та споруди по АДРЕСА_1 вцілому (з яких як частка в майні колишнього колгоспного двору та в порядку спадкування після смерті чоловіка ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано, і може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_5 , місце проживання АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП НОМЕР_6 , місце проживання АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , РНОКПП НОМЕР_7 , місце проживання АДРЕСА_2 , фактичне місце проживання АДРЕСА_3 .

Повне судове рішення буде складено 28.03.2025 року.

Суддя