Провадження № 2-о/643/72/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.03.2025 м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Афанасьєва В.О.,

за участю секретаря судового засідання Ткаченко В.В.,

заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Харкові заяву ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 , заінтересована особа - ОСОБА_3 , про встановлення факту, що має юридичне значення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою, в якій просить встановити факт що має юридичне значення, а саме, встановити факт постійного проживання однією сім`єю як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , однією сім`єю без реєстрації шлюбу понад п`ять років (з вересня 2021 до дати зникнення безвісти ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 ).

В обґрунтування заяви ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 , зазначила, що 05 листопада 1989 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 укладено шлюб. 31 серпня 2021 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 розірвано. Причиною для розірвання шлюбу стало, те що ОСОБА_4 займався підприємницькою діяльністю, був зареєстрований як ФОП, у зв`язку із складнощами, що виникли під час здійснення підприємницької діяльності, що в подальшому було приводом для накладення на ОСОБА_4 заборгованостей, у тому числі накладення заборгованості могло б стосуватися і членів його сім`ї, а згодом арештів на майно, отже розірвання шлюбу було вимушеним для нього кроком, який на його думку убезпечував майно родини від можливих стягнень. Не зважаючи на те, що шлюб було розірвано, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 продовжували проживавати однією сім`єю як чоловік та дружина, під час спільного проживання вони були пов`язані спільним побутом, вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет, проводили разом дозвілля, мали спільні права та обов`язки, які притаманні чоловіку і дружині, приймали участь у вихованні онуки. Проживали разом у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 . Вихідні та вільний час проводили у житловому дачному будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Не зверталися до державного органу реєстрації актів цивільного стану про реєстрацію шлюбу до періоду вирішення питання стосовно заборгованостей, що були покладені на ОСОБА_4 під час заняття підприємницькою діяльністю. Повторне укладання шлюбу планувалось на кінець вересня 2024 року, проте 25 червня 2024 року ОСОБА_4 мобілізували до Збройних сил України. 20.09.2024 року ОСОБА_1 отримала сповіщення про те, що її чоловік будучи вірний Військовій присязі Українському народу, мужньо виконуючи військовий обов`язок, в бою за Україну її свободу та незалежність, під час виконання бойових завдань в районі Синьківки, Куп`янського району, Харківської області, внаслідок безпосередніх зіткнень з ворогом, під час бою, зник безвісти. Станом на сьогоднішній день вважається зниклим безвісти за особливих обставин. Батькі ОСОБА_4 є померлими. 10.10.2024 ОСОБА_6 (донька) звернулась до Відділення поліції № 4 Полтавського районного управління поліції Головного управління поліції в Полтавській області про те, що її батько ОСОБА_4 зник безвісті в ході виконання бойового завдання поблизу населеного пункту Синьківка, Куп`янського району, Харківської області. Відомості про кримінальне правопорушення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000394.

Встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу заявниці необхідне для реалізації її права на користування пільгами та соціальними гарантіями, які передбачені сім`ям полеглих захисників.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 та її представник - адвокат Гофельд Г.С. заяву підтримали та просили її задовольнити. Представник заявника - адвокат Гофельд Г.С. просила ще встановити факт перебування ОСОБА_1 на утриманні ОСОБА_4 , обґрунтовуючи це тим, що у заяві допущено описку, внаслідок чого не відображено цієї вимоги.

Від заінтересованої особи ОСОБА_3 до суду надійшла нотаріально засвідчена заява, у якій вона просить розглядати справу без її участі, проти задоволення заяви не заперечує. У заяві також зазначила, що її мати ОСОБА_1 та її батько ОСОБА_4 з 1989 року перебували у шлюбі. Однак, у зв`язку із фінансовими проблемами, що виникли у 2021 році, шлюб було розірвано. Після розірвання шлюбу її батьки продовжували проживати однією сім`єю як чоловік та жінка до моменту зникнення батька, під час спільного проживання вони були пов`язані спільним побутом, вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет, проводили разом дозвілля, мали спільні права та обов`язки, які притаманні чоловіку та дружині. Проживали разом, приймали участь у вихованні онуки. Планували повторно укласти шлюб у кінці вересня 2024 року, але на жаль, вона та її мати отримали сповіщення про те, що їх чоловік та батько під час виконання бойових завдань в районі Синьківки, Куп`янського району, Харківської області, внаслідок безпосередніх зіткнень з ворогом, під час бою, зник безвісти.

Вислухавши заявника та її представника, свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з таких підстав.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 ОСОБА_1 перебували з 05.11.1989 у зареєстрованому шлюбі, який 31.08.2021 було розірвано, що підтверджується копією Свідоцтва про укладання шлюбу серії НОМЕР_1 від 05.11.1989 та копією Свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 від 31.08.2021. (а.с. 56, 57)

ІНФОРМАЦІЯ_3 у ОСОБА_4 та ОСОБА_1 народилась донька ОСОБА_7 , що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії НОМЕР_3 від 19.09.1990. (а.с 75), яка в 26.09.2017 зареєструвала шлюб, після реєстрації шлюбу останній присвоєно прізвище « ОСОБА_8 », що підтверджується копією Свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 від 26.09.2017 (а.с. 79).

З 25.06.2024 ОСОБА_4 проходив службу у Збройних Силах України у військовій частині НОМЕР_5 , що підтверджується копією Довідки від 25.06.2024 № 1852/857. (а.с. 77)

Відповідно до копії Сповіщення сім`ї № 1627/7155 від 20.09.2024, прапорщик ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , , командир стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти стрілецького батальйону в/ч НОМЕР_6 , який 17.09.2024 будучи вірним Військовій присязі Українському народу, мужньо виконуючи військовий обов`язок, в бою за Україну, її свободу і незалежність, під час виконання бойових завдань в районі Синьківки Куп`янського району Харківської області, внаслідок безпосередніх зіткнень з ворогом, під час бою зник безвісти. (а.с. 58)

На банківський рахунок, який належить ОСОБА_1 надходили грошові кошти від ОСОБА_9 у період з 06.08.2024 по 26.09.2024, що підтверджується Довідкою АТ КБ «ПриватБанк» від 07.10.2024, та Випискою по картковому рахунку АТ КБ «ПриватБанк» від 07.10.2024. (а.с. 12, 13,15-16)

Крім того, факт проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_4 підтверджується роздруківкою листування з месенджера «Вайбер», з якого вбачається спілкування відбувалось між заявницею та ОСОБА_4 , як чоловіка та жінки, та суду надані копії фотографій на яких зображені ОСОБА_1 та ОСОБА_4 разом (а.с. 26-47, 59-60,66).

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 підтвердили, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу та вели спільне господарство у період з вересня 2021 року по 17 вересня 2024 року.

У відповідності до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Положення ст. 4 ЦПК України, ст. 15 ЦК України, а також положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, гарантують кожній особі право на захист її порушених, оспорюваних чи невизнаних прав, а також охоронюваних законом інтересів судом.

За положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Згідно зі ст. 74 Сімейного кодексу України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення гл. 8 цього Кодексу.

При застосуванні ст. 74 Сімейного кодексу України слід виходити з того, що указана норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

За приписами ч.2 ст.3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Таким чином, предметом доказування у спорі про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу є такі обставини, що мають матеріально-правове значення: чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі, між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю, а саме спільне проживання, спільний побут, наявність взаємних прав та обов`язків.

Майно, набуте під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є об`єктом їхньої спільної сумісної власності, якщо: 1) майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб, як сім`ї (при цьому спільною працею осіб слід вважати їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об`єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету); 2) інше не встановлено письмовою угодою між ними.

Аналогічні висновки, висловлені Верховним Судом в постанові від 18.07.2018 у справі №544/1274/16-ц та в постанові від 12.02.2020 у справі № 207/3371/17.

Великою Палатою Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 554/8023/15-ц зазначено, що встановлення факту проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу передбачає доведення перед судом факту спільного їх проживання, наявності у них спільного побуту, виникнення між ними у зв`язку із цим взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю. Під спільним проживанням слід розуміти постійне фактичне мешкання чоловіка та жінки за однією адресою, збереження ними у такому житлі переважної більшості своїх речей, зокрема щоденного побутового вжитку, сприйняття ними цього місця проживання як свого основного, незалежно від того, що будь-хто із них за особливістю своєї роботи/служби зумовлений тривалий час бути відсутнім за цим місцем проживання (несення військової служби, вахтовий метод роботи). Спільний побут, в свою чергу, передбачає ведення жінкою та чоловіком спільного господарства, наявність спільного бюджету, витрат, придбання майна для спільного користування, в тому числі за спільні кошти та внаслідок спільної праці, спільна участь в утриманні житла, його ремонт, спільне харчування, піклування чоловіка та жінки один про одного/надання взаємної допомоги тощо. До прав та обов`язків, притаманних подружжю, слід віднести зокрема, але не виключно, існування між чоловіком та жінкою, реалізацію ними особистих немайнових прав, передбачених главою 6 СК України, тощо. При цьому має бути встановлена і доведена саме сукупність вказаних усталених обставин та відносин, оскільки самі по собі, наприклад, факти перебування у близьких стосунках чоловіка та жінки або спільна присутність їх на святах, або пересилання коштів, або періодичний спільний відпочинок, або проживання за однією адресою, факт реєстрації за такою адресою при відсутності інших наведених вище ознак не можуть свідчити, що між чоловіком та жінкою склались та мали місце усталені відносини, притаманні подружжю.

У Віснику Верховного Суду України № 8 (144) за 2012 р. викладені правові позиції Верховного Суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, де зазначено, що суд вправі розглядати справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу за таких умов: має місце спільне проживання чоловіка та жінки однією сім`єю, термін спільного проживання (не менше п`яти років); мета встановлення факту (розподіл спільно набутого майна, спадкування за законом).

У Постанові Верховного Суду від 03.11.2022 у справі №361/4744/19 зазначено, що належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу можуть бути, зокрема, але не виключно: свідоцтва про народження дітей; довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть одного із «подружжя»; свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства та ін.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 15.07.2020 по справі №524/10054/16.

Конституційним Судом України у рішенні від 03.06.1999 р. за № 5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї») визначено таку обов`язкову ознаку члена сім`ї, як ведення спільного господарства.

Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Згідно вимог ч.4 СК України сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Поняття сім`ї, сформульоване в цій статті, не містить такої обов`язкової ознаки сім`ї, як знаходження саме в зареєстрованому шлюбу. Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства.

Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї.

Відповідно до Хартії прав сім`ї, сім`я це щось більше, ніж просто правова, суспільна чи економічна одиниця, це спільнота любові і солідарності, це те місце, де зустрічаються різні покоління і допомагають один одному зростати у людській мудрості та узгоджувати індивідуальні права з іншими вимогами суспільного життя.

Статтею 8 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено право кожного на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. При цьому органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Європейський суд з прав людини, надаючи власне визначення терміну «сімейне життя», вказує на те, що сімейне життя може існувати там, де між особами не існує жодних юридичних зв`язків. Так, у справі «Ельсхольц проти Німеччини» суд визначив, що «поняття сім`ї (за статтею 8 ЄКПЛ) не обмежується стосунками на основі шлюбу і може охоплювати інші «сімейні» de facto зв`язки, коли сторони проживають разом поза шлюбом».

Процесуальні гарантії, викладені у ст.6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків. Таким чином, стаття 6 Конвенції втілює «право на суд», в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (рішення від 21 лютого 1975 року у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (Colder v. theUnitedKingdom ), п. п. 28 - 36. Series A №18). Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати вирішення «спору судом».

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

У відповідності до вищевказаних вимог, позивачем на підтвердження факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_4 надано низку доказів, які у повному обсязі підтверджують обставини спільного проживання однією сім`єю у період з вересня 2021 року по 17 вересня 2024 року .

Факт спільного проживання однією сім`єю позивача ОСОБА_1 з зниклим безвісти ОСОБА_4 , як подружжя без реєстрації шлюбу, знайшов своє підтвердження в судовому засіданні.

Надані докази та показання свідків підтверджують факт спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_4 в період після припинення останніми шлюбних відносин, а саме, в період з вересня 2021 року по 17 вересня 2024 року, виникнення між ними взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю, ведення спільного господарства, наявність спільного бюджету, витрат, піклування чоловіка та жінки один про одного.

Що стосується того, що представником заявника у судовому засіданні було заявлено клопотання про уточнення прохальної частини заяви, а саме встановлення факту перебування ОСОБА_1 на утриманні ОСОБА_4 , суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Вимога про встановлення факту перебування ОСОБА_1 на утриманні ОСОБА_4 не була предметом розгляду, не обґрунтовувалась у описовій частині заяви, отже суд не може прийняте даний факт як описку, та приходить до висновку, що зазначена вимога не підлягає розгляду в даному проваджені.

Враховуючи наведене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про встановлення факту того, що заявник та ОСОБА_4 проживали в період з вересня 2021 року до 17 вересня 2024 року однією сім`єю як чоловік та дружина, а тому заявлені вимоги підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.2, 4, 12, 13, 76-81, 89, 141, 259, 263-265, 280-282, 315 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Заяву задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживали однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу в період часу з вересня 2021 року по 17 вересня 2024 року .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Відповідно до вимог п. 15 Перехідних положень ЦПК України (в редакції з 15.12.2017) до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Московський районний суд м. Харкова, а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_7 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 .

Заінтересована особа: ОСОБА_3 : РНОКПП: НОМЕР_8 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 .

Повне судове рішення складено 27.03.2025.

Суддя: В.О. Афанасьєв