КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження Доповідач - Кафідова О.В.
№ 22-ц/824/2278/2025
У Х В А Л А

м. Київ Справа № 752/6288/16-ц

26березня2025 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Кафідової О.В.

суддів: Оніщука М.І.

Шебуєвої В.А.

розглянувши матеріали апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 17 червня 2024 року, постановлену під головуванням судді Мазура Ю.Ю. у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості -

в с т а н о в и в:

Заочним рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 13 січня 2017 року позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено.

Стягнуто солідарно з відповідачів на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за договором фінансового лізингу № К3Н0АХ25731795 в розмірі 234 415 (двісті тридцять чотири тисячі чотириста п`ятнадцять) гривень 86 копійок.

Стягнуто солідарно з відповідачів на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» судовий збір в сумі 3 516 (три тисячі п`ятсот шістнадцять) гривень 24 копійки та кошти, сплачені за публікацію оголошення в пресі, в сумі 840 (вісімсот сорок) гривень.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 17 червня 2024 року взадоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 13.01.2017 року - відмовлено.

Не погоджуючись з заочним рішенням та ухвалоюсуду першої інстанції, 19серпня 2024 року відповідач ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати заочне рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 13 січня 2017 року та ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 17червня 2024 рокуі прийняти нове рішення, яким задовольнити заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 13 січня 2017 року.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 24 січня 2025 рокуапеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 залишено без руху для надання нової редакції апеляційної скарги, в якій уточнити свої вимоги та надання доказів по сплаті судового збору.

03 лютого 2025 року, на виконання вимог ухвали Київського апеляційного суду від 24 січня 2025 року, апелянт направив до суду нову редакцію апеляційної скарги та квитанцію про сплату судового збору за подання апеляційної скарги. Відповідно до нової редакції апеляційної скарги відповідач ОСОБА_1 оскаржує заочне рішення рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 13 січня 2017 року.

Апелянтом усунено недоліки апеляційної скарги у строк, встановлений судом.

Відповідно до вимог частини другої статті 352 ЦПК України ухвала суду першої інстанції оскаржується в апеляційному порядку окремо від рішення суду у випадках, передбачених статтею 353 цього Кодексу.

Стаття 353 ЦПК України містить вичерпний перелік ухвал суду першої інстанції, на які може бути подано апеляційну скаргу окремо від рішення суду. У вказаному переліку відсутня ухвала суду про відмову у задоволенні заяви про перегляд заочного рішення.

Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду (частина друга статті 353 ЦПК України).

Цей припис згідно з позицією Конституційного Суду України слід розуміти так, що будь-яка ухвала суду підлягає перегляду в апеляційному порядку самостійно або разом з рішенням суду (абзац п`ятий підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2010 року №3-рп/2010).

Європейський суд з прав людини вказав, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо апеляційне оскарження існує в національному правовому порядку, держава зобов`язана забезпечити особам під час розгляду справи в апеляційних судах, в межах юрисдикції таких судів, додержання основоположних гарантій, передбачених статтею 6 Конвенції, з урахуванням особливостей апеляційного провадження, а також має братись до уваги процесуальна єдність судового провадження в національному правовому порядку та роль у ньому апеляційного суду. «Право на суд», одним із аспектів якого є право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням; їх накладення дозволене за змістом, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги. Проте, такі обмеження повинні застосовуватись з легітимною метою та повинні зберігати пропорційність між застосованими засобами та поставленого метою (рішення ЄСПЛ у справі «Воловік проти України» від 06 грудня 2007 року).

Таким чином, право на суд, складовою якого є право доступу до правосуддя, в аспекті апеляційного оскарження ухвали місцевого суду може бути обмежено на національному рівні з легітимною метою та із забезпеченням пропорційності при застосуванні відповідних правових засобів, передбачених процесуальним законом. Наведене не має наслідком порушення права на доступ до правосуддя.

Правові висновки щодо порядку оскарження окремо від рішення суду ухвал суду першої інстанції висловлено Великою Палатою Верховного Суду в ухвалах від 13 червня 2018 року у справі №522/14750/16-ц, від 13 червня 2018 року у справі №761/6099/15-ц, від 04 липня 2018 року у справі №623/3792/15-ц, у постанові від 13 березня 2019 року у справі №522/18296/14-ц.

Велика Палата Верховного Суду звертала увагу на те, що встановлення у процесуальному законі переліку ухвал суду першої інстанції, що можуть бути оскаржені окремо від рішення суду стосовно суті спору, та відтермінування реалізації права на апеляційне оскарження з питань, які не перешкоджають подальшому провадженню у справі, до подання апеляційної скарги на рішення суду щодо суті спору є розумним обмеженням, що має на меті забезпечити розгляд справи впродовж розумного строку та запобігти зловживанням процесуальними правами, які можуть призводити до невиправданих зволікань під час такого розгляду. Така мета є легітимною.

Обмеження права на апеляційне оскарження окремо від рішення суду щодо суті спору ухвал, не передбачених у частині першій статті 353 ЦПК України, є передбачуваним, оскільки чітко регламентоване процесуальним законом. Звертаючись з апеляційною скаргою на ухвалу суду, що за законом не може бути окремо оскаржена в апеляційному порядку, учасник справи може спрогнозувати юридичні наслідки такого оскарження.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 12 вересня 2018 року у справі №752/1016/17 дійшов висновку, що право на апеляційне оскарження учасники справи можуть реалізувати в порядку, визначеному процесуальним законом, не зловживаючи своїми процесуальними правами у спосіб подання апеляційної скарги на ухвалу, що не може бути оскаржена до ухвалення рішення по суті спору й окремо від такого рішення.

Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 25 листопада 2020 року у справі №668/8268/15-ц.

Виходячи зі змісту статті 353 ЦПК України, ухвала суду про відмову у задоволенні заяви про перегляд заочного рішення не підлягає апеляційному оскарженню окремо від рішення суду.

Згідно з п.4 ч.5 ст.357 ЦПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції також, якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Враховуючи те, що ухвала суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви про перегляд заочного рішення відповідно до положень ЦПК України не входить до переліку ухвал, визначеного статтею 353 ЦПК України, на які можуть бути подані скарги окремо від рішення суду, то апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 17 червня 2024 року слід повернути апелянту.

Щодо вирішення питання про повернення сплаченого судового збору.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: 1) зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом; 2) повернення заяви або скарги; 3) відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі; 4) залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв`язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням); 5) закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Відповідно до платіжної інструкції № 3256-4144-1656-4948 від 17 липня 2024 року ОСОБА_1 сплачено судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 605 грн 60 коп.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що у зв`язку з поверненням апеляційної скарги на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 17 червня 2024 року відповідачу ОСОБА_1 повернути судовий збір у розмірі 605 грн 60 коп.

Керуючись ст. ст. 353, 357 ЦПК України, ст.7 Закону України «Про судовий збір», суд,-

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 17 червня 2024 року, постановлену під головуванням судді Мазура Ю.Ю. у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - повернути апелянту.

Повернути ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп., сплаченого на розрахунковий рахунок Київського апеляційного суду: р/рахунок: № UA0026010, Банк: Казначейство України (ЕАП), МФО банку: 37993783, Одержувач: ГУК у Солом`янському районі м. Києва, згідно платіжної інструкції № 3256-4144-1656-4948.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: Судді: