Роздільнянський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/4382/24

Номер провадження: 2/511/183/25

25 березня 2025 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Гринчак С. І.,

секретаря судового засідання Полихи Ю.О.,

за участю:

представника позивача Шумілової Н.І. (дистанційно),

представника відповідача Смирнової Л.П. (дистанційно)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Роздільна Одеської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства «Перший Український міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

1.Стислий виклад позовної заяви.

У листопаді 2024 року Акціонерне товариство «Перший Український міжнародний Банк» (далі Позивач), звернулися до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 (далі Відповідач), в якій просили стягнути з відповідача на їх користь загальну суму заборгованості за кредитними договорами № 01 від 28.01.2017 року та № від 07.11.2022 року у сумі 79857,92 (сімдесят дев`ять тисяч вісімсот п`ятдесят сім грн. 92 коп.) гривень та витрати зі сплати судового збору у сумі 2422,40 грн.

Свої вимоги мотивували тим, що між Акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитні договори:

1) 28.01.2017 кредитний договір №01, за яким Позичальнику видано кредит у сумі 32200 грн.;

2) 07.11.2022 кредитний договір №, за яким Позичальнику видано кредит у сумі 26923.15 грн.

Відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином довготривалий строк.

Заборгованість відповідача перед позивачем станом на 09.09.2024 склала:

1) по кредитному договору № 01 від 28.01.2017року 49260,40 (сорок дев`ять тисяч двісті шістдесят гривень 40 копійок) грн., з яких: 32116,14 грн. заборгованість за кредитом; 17144,26 грн. - заборгованість процентами; 0 грн. заборгованість за комісією;

Відповідно до умов кредитного договору, укладеного між позивачем та відповідачем, зокрема, заяви на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб № 01 від 28.01.2017, сторони погодили, що позичальник зобов`язується сплачувати комісію за обслуговування кредитної заборгованості. Ці умови були узгоджені позичальником шляхом підписання відповідних документів.

Підписавши вказану заяву позичальник беззастережно підтвердив, що приймає Публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, яка розміщена на сайті АТ «ПУМБ».

2) по кредитному договору № від 07.11.2022року 30597,52 (тридцять тисяч п`ятсот дев`яносто сім гривень 52 копійки) грн., з яких: 25523,59 грн. заборгованість за кредитом; 3,87 грн. - заборгованість процентами; 5070,06 грн. заборгованість за комісією.

Тобто загальна сума заборгованості по вищевказаним кредитним договорам станом 09.09.2024 склала 79857,92 (Сімдесят дев`ять тисяч вісімсот п`ятдесят сім грн 92 копійок) гривень.

Позивач направив письмові вимоги (Повідомлення) відповідачу на адресу місця проживання, яку він зазначив у анкеті на отримання кредиту, однак у наданий строк заборгованість відповідачем погашена не була.

Неналежне виконання відповідачем кредитного договору призвело до його заборгованості перед фінансовою установою, в наслідок чого позивач вимушений стягнути заборгованість з позивача у судовому порядку.

2.Заяви, клопотання та інші процесуальні дії по справі.

Ухвалою судді від 03.12.2024 року відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом сторін) та призначено судове засідання (а.с.64).

10.12.2024 року на адресу суду надійшла заява відповідача ОСОБА_1 про ознайомлення з матеріалами цивільного позову та відкладення судового розгляду (а.с. 68)

16.12.2024 року через систему «Електронний суд» надійшла заява адвоката Смирнової Л.П., яка діє на підставі договору №23 від 16.12.2024 року та ордеру ВН №1356915 від 16.12.2024 року, про вступ у справу як представника відповідача Чумаченко І.С. (а.с.76,77,78-79)

25.12.2024 року через систему «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву, яким представник відповідача просить відмовити у задоволені позову у повному обсязі (а.с.80-84)

07.01.2025 року через систему «Електронний суд» від представника відповідача адвоката Смирнової Л.П. надійшло клопотання про визнання доказу недопустимим. В клопотанні представник відповідача просила визнати заяву № про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та паспорт споживчого кредиту в яких зазначено, що ці документи від імені ОСОБА_1 підписані за допомогою електронного підпису, недопустимим доказом та не брати до уваги при постановлені рішення (а.с. 100-101).

07.01.2025 року через систему «Електронний суд» від представника відповідача адвоката Смирнової Л.П. надійшло клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції (а.с.103)

Ухвалою судді від 16.01.2025 року клопотання представника відповідача задоволено та допущено адвоката Смирнову Л.П. до участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції (а.с.10)

14.01.2025 року через систему «Електронний суд» від представника позивача адвоката Шумілової Н.І., яка діє на підставі нотаріально-посвідченої довіреності від 29.07.2022 року (а.с.118) надійшла відповідь на відзив, в якій представник позивача просить відхилити доводи відповідача за змістом відзиву як безпідставні та ухвалити рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі (а.с.108-117)

Ухвалою суду від 21.01.2025 року визнано обов`язковою явку представника позивача Акціонерного товариства «Перший Український міжнародний Банк» - адвоката Шумілової Н.І. для проведення судового засідання 17.02.2025 року (а.с.127)

05.02.2025 року через систему «Електронний суд» надійшла відповідь на відзив, яка подана представником Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», провідним юрисконсультом відділу судового супроводження Управління стягнення проблемних активів Департаменту стягнення кредитів Банку Кущ Я.В. (а.с.130-138,139)

Ухвалою суду від 17.02.2025 року залишено без розгляду відповідь на відзив від 05.02.2025 року, поданий представником позивача Кущ Я.В. (а.с.172-173)

17.03.2025 року через систему «Електронний суд» від представника позивача адвоката Шумілової Н.І., надійшла заява з поясненнями по справі, та з проханням про долучення до матеріалів справи доказів (а.с.176)

18.03.2025 року протокольною ухвалою, без оголошення перерви, заява представника позивача від 17.03.2025 року задоволено та приєднано до матеріалів справи в якості доказу: - анкети, заяви №1501 від 17.11.2021 року на приєднання до ДКБО на отримання споживчого кредиту в сумі 24596 грн. строком на 24 місяці,; - копія паспорту споживчого кредитування; копія паспорту відповідача, що засвідчена власноручним підписом 17.11.2021 року (а.с.176)

3. Позиція сторін в судовому засіданні.

В судовому засіданні представник позивача адвокат Шумілова Н.І., перебуваючи в режимі відеоконференції (дистанційно) позовні вимоги Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити, посилаючись на фактичні обставини та нормативне обґрунтування, що викладені в позовній заяві та у відповіді на відзив.

В судовому засіданні представник відповідача адвокат Смирнова Л.П. перебуваючи в режимі відеоконференції (дистанційно) заперечувала щодо заявлених позовних вимог, посилаючись на наступне.

Позивач в позові зазначає, що між Банком і відповідачкою ОСОБА_1 укладені кредитні договори:1) 28.01.2017 кредитний договір №01, за яким Позичальнику видано кредит у сумі 32200 грн.; 2) 07.11.2022 кредитний договір №, за яким Позичальнику видано кредит у сумі 26923.15 грн.

Проте, дані обставини не відповідають дійсності, так як 28.01.2017 році ОСОБА_1 підписала заяву № 01 про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичної особи, згідно якого отримала кредитну картку з лімітом 1000 грн., дія картки з 28.01.2017 року по 28.11.2022 рік. ОСОБА_1 користувалась кредитною карткою в межах встановленого ліміту і постійно у визначений термін повертала гроші до оголошення воєнного стану в Україні.

Тобто вказуючи, що ОСОБА_1 отримала 32200 грн., за кредитним договором №01, це обставини які не відповідають дійсності, тому відповідачкою не визнаються позовні вимоги в такої редакції та визначеної суми самим позивачем.

07.11.2022 року кредитний договір № на суму 26923 грн. 15 коп. не підписувався і гроші не отримувались відповідачкою, додана заява сформована позивачем і не містить доказів підписання та отримання грошей відповідачкою, а тому є недопустимим доказом. У зв`язку з не існуванням такого кредитного договору відповідачка не визнає в цієї частині повністю позовні вимоги.

17.11.2021 року ОСОБА_1 підписала заяву №501 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та отримала споживчий кредит в сумі 24596 грн. строком на 24 місяці, що підтверджується копією заяви (доданої до відзиву). В заяві зазначені умови і графік погашення. У відповідності до графіку ОСОБА_1 здійснила оплати: 16.12.2021 року в сумі 1800 грн., 14.01.2022 року в сумі 1800 грн., 14.02.2022 року в сумі 1800 грн., що підтверджується квитанціями (доданими до відзиву).

У зв`язку з запровадженням в Україні воєнного стану, ОСОБА_1 втратила роботу і перестала отримувати заробітну плату, що підтверджується Довідкою форми ОК -5 з ПФУ та копією трудової книжки. У зв`язку з втратою роботи та стабільного доходу ОСОБА_1 не змогла продовжувати сплачувати кредит за договором №501 від 17.11.2021 року. Дія кредитного договору №501 від 17.11.2021 року по 17.11.2023 року.

17.02.2023 року АТ «ПУМБ» закрив рахунок на який сплачувався кредит за договором №501, що підтверджується довідкою № КВ-002/29914 від 10.12.2024 року і таким чином ОСОБА_1 після влаштування на роботу 18.01.2023 року не могла поновити погашення кредиту. По телефону ОСОБА_1 дізналась, що кредит за договором №501 припинено, щодо реструктуризації заборгованості відповідачки було повідомлено про вжиття всіх можливих заходів але тепер тільки через суд. Крім того, відповідач ОСОБА_1 письмову вимогу, про яку заявляє позивач, взагалі не отримувала.

Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо особливостей нарахування процентів за споживчими кредитами під час воєнного стану та вдосконалення державного регулювання у сфері фінансових послуг» від 10 червня 2023 року №3156-ІХ, у розділі IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про поживне кредитування" (Відомості Верховної Ради України, 2017 р., № 1, ст. 2 із наступними змінами) доповнено пунктом 7-1 такого змісту: У період дії в Україні воєнного стану, введеного Указом Президента України ["Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, та протягом 30 днів після його припинення чи скасування грошові зобов`язання за укладеними до 24 лютого 2022 року з фінансовими установами (крім кредитних спілок) договорами про споживчий кредит підлягають обов`язковій реструктуризації на вимогу споживача або його представника (за законом або за наявності довіреності на вчинення таких дій).

Позивач не здійснив реструктуризації, приховав неоговорені договором штрафні санкції за рефінансуванням і нарахував необґрунтовані великі суми заборгованості.

В даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача неодноразово змінювалися самим АТ «ПУМБ» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (28 січня 2017 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (26 листопада 2024 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

Більш того, надані суду докази у виді розрахунку заборгованості та виписки з особового рахунку відповідачки свідчать, що банком в односторонньому порядку, при нарахуванні відсотків змінюється розмір процентної ставки. Однак, в заяві від 28 січня 2017 року, підписаній відповідачкою, взагалі не прописані відсотки за користування кредитом та не оговорені штрафні санкції.

З виписки про рух коштів ОСОБА_1 убачається, що остання активно користувалася кредитними коштами, які отримувала та повертала банку. Банк самостінно без дотримання умов договору змінив кредитний ліміт задля своєї вигоди, самостійно нараховує штрафні санкції без належного попередження, що є порушенням прав споживача на свою користь.

Відповідачка наголошує на тому, що відповідно до Анкети-заяви, підписаної відповідачкою, як складової частини спірного договору, відповідачці видана кредитна картка, строк дії якої сплив 28 січня 2022 року, про що свідчить випуск кредитної карти, (доданої до відзиву). Відтак, строк дії спірного договору скінчився 28 січня 2022 року, однак як вбачається з розрахунку заборгованості Банк продовжує нараховувати проценти за кредитом.

4. Суд, заслухавши доводи представників позивача та відповідача, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані суду письмові докази, прийшов до наступного висновку.

4.1. Фактичні обставини встановлені судом та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що між Акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк» та ОСОБА_1 28.01.2017 укладено кредитний договір №01 за яким Позичальнику видано кредит у сумі 32200 грн.

Підтвердженням надання Відповідачу кредиту є Заява на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб № 01 від 28.01.2017р. (а.с.8) Також судом встановлено, що між Акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк» та ОСОБА_1 07.11.2022 укладено кредитний договір №, за яким Позичальнику видано кредит у сумі 26923.15 грн.

Підтвердженням надання Відповідачу кредиту є Заява на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб № від 07.11.2022 р. (а.с.9 зв.бік-10)

Ліміт кредитування - 1 000,00 грн., який був збільшений до 32 200,00грн.

Відповідач погодився із запропонованими умовами кредитування, підписав Заяву, Паспорт споживчого кредиту та фактично отримав грошові кошти (а.с.11).

Банк належним чином виконав свої зобов`язання, надавши Позивачу грошові кошти у повному обсязі, що підтверджується платіжною інструкцією № TR.61161937.67170.25578 від 07.11.2022 року (а.с.33).

Відповідач, у розділі Заяви «Кредитна картка» зазначив: «Прошу Банк встановити на мій поточний рахунок у гривнях, відкрита цією Заявою Кредитний ліміт у сумі 1 000 гривень».

Далі у Заяві викладено такі умови: Розрахунковий день - 30 число місяця: платіжна дата 30 число місяця; строк дії кредитного ліміту, процентна ставка за користування кредитним лімітом, розмір мінімального платежу та інші умови надання та обслуговування кредитної картки встановлюються ДКБО. Підписанням Заяви підтверджую, що мною отримана у непошкодженому стані платіжна картка і ПІН, а також, що з правилами користувач платіжною карткою ознайомлений та зобов`язуюсь їх дотримуватися».

Відповідач, підписавши Заяву, погодився з її умовами. Жодних заперечень щодо умов Заяви Відповідач Банку не висловлював.

У Заяві, яка підписана Відповідачем також зазначено:

- відповідача підписанням цієї Заяви беззастережно підтверджує, що приймає Публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування (надалі за текстом - ДКБО), яка розміщена на сайті: pumb.ua в повному обсязі з урахуванням умов надання всіх послуг як обраних безпосередньо при прийнятті ДКБО так і послуг, що можуть бути надані в процес обслуговування;

- Відповідач ознайомлений із ДКБО та цілком згодний з ним;

- всі умови ДКБО Відповідачу зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення (розділ Заяви «Підтвердження та запевнення»).

В розділі «Кредитна картка» Заяви зазначено: Прошу відкрити на моє ім`я поточний рахунок у гривнях та надати кредитну картку.

Судом встановлено, що протягом дії Заяви кредитний ліміт за Заявою збільшувався, що підтверджується Довідкою про зміну кредитного ліміту (а.с.32 зв.бік).

Протягом дії договору Відповідач користувався кредитними коштами - неодноразово здійснював операції покупки через РОS-термінал, отримував готівкові кошти, що підтверджується Виписками з особових рахунків Відповідача № НОМЕР_1 від 28.01.2017 та № від 07.11.2022 (а.с.38-45, 46-52)

Відповідач свої кредитні зобов`язання належним чином не виконує в наслідок чого утворилась заборгованість у сумі 79857,92 (сімдесят дев`ять тисяч вісімсот п`ятдесят сім грн. 92 коп.) гривень, яка станом на 09.09.2024 складається: 1) по кредитному договору № 01 від 28.01.2017року 49260,40 (сорок дев`ять тисяч двісті шістдесят гривень 40 копійок) грн., з яких: 32116,14 грн. заборгованість за кредитом; 17144,26 грн. - заборгованість процентами; 0 грн. заборгованість за комісією; 2) по кредитному договору № від 07.11.2022року 30597,52 (тридцять тисяч п`ятсот дев`яносто сім гривень 52 копійки) грн., з яких: 25523,59 грн. заборгованість за кредитом; 3,87 грн. - заборгованість процентами; 5070,06 грн. заборгованість за комісією.

Зазначене повністю підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.33 зв. бік 37)

В порядку досудового врегулювання 09.09.2024 року за вих.№КНО-44.2.2/555 Позивач направив відповідачу на адресу місця проживання, яку він зазначив у анкеті на отримання кредиту ( АДРЕСА_1 ) письмову вимогу (Повідомлення) (а.с.30). Однак у наданий строк заборгованість відповідачем не погашена.

4.2. Нормативно правове обґрунтування.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з частиною 1 статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Частиною 1 статті 205 ЦК України визначено правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з частиною 1 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини 1 статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Згідно з частиною 2 статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Статтями 1054, 1055 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму (ст.8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»).

Крім цього, відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Положеннями ст. ст. 1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Відповідно до положень ст.ст. 526, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установленні строки відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а згідно ст. 629 Цивільного кодексу України - договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

5. Висновки суду за результатом судового розгляду.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною другою ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним Договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі (ст. 1055 ЦК України).

Згідно із ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодекс.

За змістом ст.1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання зі позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовлене сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 18.01.2022 у справі №910/17048/17 зазначила, що нарахування процентів за користування кредитом припиняється у день фактичного повернення кредиту незалежно від закінчення строку дії кредитних договорів.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду наголошує, що проценти відповідно до статті 1048 ЦК України сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за «користування кредитом» (тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу).

Надання кредиту наділяє позичальника благом, яке полягає в тому, що позичальник, одержавши від кредитора грошові кошти, не повинен повертати їх негайно, а отримує можливість правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу (строку кредитування, у межах якого сторони можуть встановити періоди повернення частини суми кредиту), а кредитор, відповідно, за загальним правилом не вимагати повернення боргу протягом відповідного строку (право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту передбачає частина друга статті 1050 ЦК України). Саме за це благо - можливість правомірно не повертати кредитору борг протягом певного часу - позичальник сплачує кредитору плату, якою є проценти за договором кредиту відповідно до статті 1048 ЦК України.

Уклавши кредитний договір, сторони мають легітимні очікування щодо належного його виконання. Зокрема, позичальник розраховує, що протягом певного часу він може правомірно «користуватися кредитом», натомість кредитор розраховує, що він отримає плату (проценти за «користування кредитом») за надану позичальнику можливість не повертати всю суму кредиту одразу.

Разом з цим зі спливом строку кредитування чи пред`явленням кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту кредит позичальнику не надається, позичальник не може правомірно не повертати кошти, а тому кредитор вправі вимагати повернення кредиту разом із процентами, нарахованими відповідно до встановлених у договорі термінів погашення періодичних платежів на час спливу строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту у межах цього строку. Тобто позичальник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту, а тому й неповинен сплачувати за нього нові проценти відповідно до статті 1048 ЦК України.

Пред`явленням вимоги про дострокове погашення кредиту кредитор на власний розсуд відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінює умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом.

Судом встановлено, що Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» виконало свої обов`язки за договорами про надання кредитних коштів № 01 від 28.01.2017 року та надало відповідачу кредит в сумі 32200 грн. шляхом перерахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача, а також та № від 07.11.2022 року та надало відповідачу кредит в сумі 26923,15 грн. шляхом перерахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача.

Відповідач зобов`язався сплатити проценти за користування кредитом та повернути кредити в порядку та строки, обумовлені договором.Позивачем надано суду письмову форму укладених між ОСОБА_1 та АТ «ПУМБ» Договорів про надання кредитних у вигляді Заяв на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, які містять усі суттєві умови, притаманні кредитному договору, згідно ЦК України та підписані за допомогою електронного підпису.

Окрім того, Відповідач, поряд із Заявою, підписав «Паспорт споживчого кредиту. Інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит».

Паспорт споживчого кредиту був підписаний до моменту підписання Відповідачем Заяви. Мета підписання Паспорту - ознайомлення Відповідача з детальними умовами кредитування. Паспорт споживчого кредиту був наданий Відповідачу на ознайомлення і підписання на виконання вимог ст.9 Закону України «Про споживче кредитування»

В обгрунтування позовних вимог Банк надав засвідчені копії: заяви; паспорт споживчого кредиту; виписки з особового рахунку Відповідача;розрахунки заборгованості;

- платіжні інструкції про зарахування коштів.

Перевіряючи доводи відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, судом встановлено наступне.

Правова підстава кредитування на умовах Овердрафту визначена пунктом 4.1. ДКБО відповідно до якого Відповідач приєднався, підтвердивши це приєднання своїм підписом у Заяві: 4.1. Умови надання Овердрафту.

4.1.1. Кредитні кошти у формі Овердрафту за Картковим рахунком можуть бути надані Банком Клієнтам - резидентам України, які Акцептували Публічну пропозицію Банку на укладення цього Договору і обрали відповідну послугу чи Пакет послуг, до наповнення якого входить послуга з надання Овердрафту.

4.1.4. Кредитні кошти у формі Овердрафту надаються Банком Клієнту на споживчі потреби, а також - для оплати на користь Банку комісії за обслуговування Пакету послуг (в разі несплати такої комісії Клієнтом за рахунок власних коштів за наявності доступного Кредитного ліміту).

4.1.5. При визначенні розміру Кредитного ліміту згідно «Умов надання та вслуговування «Автоматичного овердрафту з фіксованою сумою» та «Автоматичного овердрафту» (Додаток №2 до цього Договору), Банк керується внутрішніми нормативними документами Банку та чинним законодавством України. Клієнту може бути встановлено лише один ліміт Овердрафту на умовах надання «Автоматичного овердрафту» або «Автоматичного овердрафту з фіксованою сумою» на розсуд Банку. Розмір Кредитного ліміту, встановлений Банком, повідомляється Клієнту шляхом надсилання йому SMS - повідомлення на Номер мобільного телефону Клієнта. У разі незгоди Клієнта із встановленим Банком розміром Кредитного ліміту, Клієнт протягом 30 (тридцяти) календарних днів повинен звернутися у відділення Банку, в якому була оформлена Заява на приєднання до Договору та особисто подати заповідну письмову заяву. У випадку, якщо Клієнт протягом вказаного строку не заявив про свою незгоду з розміром встановленого Банком Кредитного ліміту та/або здійснив першу Платіжну операцію та скористався Кредитним лімітом після отримання вказаного SMS -повідомлення Банку, згода Клієнта з умовами надання Овердрафту вважається підтвердженою...»

Встановлено, що Відповідач не зверталася до Банку в порядку, визначеному вищевказаним п.4.1.5. ДКБО та не висловлювала свою незгоду зі збільшенням кредитного ліміту.

Крім того, відповідно до п. 6 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції, що діяла на момент укладення договору) споживач має право протягом чотирнадцяти календарних днів відкликати свою згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту без пояснення причин. Перебіг цього строку розпочинається з моменту передачі споживачеві примірника укладеного договору.

Відкликання згоди оформлюється письмовим повідомленням, яке споживач зобов`язаний подати особисто чи через уповноваженого представника або надіслати кредитодавцю до закінчення строку, зазначеного в абзаці першому цієї частини.

З відкликанням згоди на укладення договору про надання споживчого кредиту споживач повинен одночасно повернути кредитодавцю кошти або товари, одержані згідно з договором.

Споживач також сплачує відсотки за період між моментом одержання коштів та моментом їх повернення за ставкою, встановленою в договорі.

Споживач не зобов`язаний сплачувати будь-які інші збори у зв`язку з відкликанням згоди.

Суд звертає увагу на той факт, що з моменту укладення кредитного договору відповідач жодного разу не те, що у 14-денний термін, а й до теперішнього часу не зверталася до банку з якимись заявами чи повідомленнями про відкликання згоди на укладення договорів.

Суд відхиляє доводи відповідача, оскільки кредитні договори було укладено за зверненням до банку самим відповідачем заявами-офертами про укладення кредитного договору та надання кредиту з побутових потреб у кредит. При цьому, Банк лише акцептував таку пропозицію відповідача на умовах, викладених та власноручно підписаних самим відповідачем за змістом заяви (оферти).

Щодо незгоди відповідача наданого Банком розрахунку заборгованості та виписки з особового рахунку відповідача, суд зазначає наступне.

Так, розрахунок має табличну форму та містить детальну інформацію відносно: графіку повернення тіла кредиту та процентів з розбивкою на суми та конкретні календарні дати; відомості щодо фактичної суми погашення Відповідачем кредиту з розбивкою на суми та конкретні календарні дати; залишок непогашеної суми за кожним платежем.

Жодним нормативним актом, у тому числі нормативно-правовими актами не затверджений зразок документу «Розрахунок заборгованості». Розробка такого ж документу віднесена до компетенції кожної банківської установи.

Наданий Відповідачу та Суду Розрахунок заборгованості є формою, встановленою Банком, мета якого - фіксування кредитної заборгованості клієнта-боржника з метою надання до суду при ініціюванні судового провадження.

Виписка по рахунках/картах банка є належним та допустим доказом і підтверджується Постановою ВГСУ від 13.11.2014 у справі № 908/4154/13 щодо надання Банком кредитних коштів клієнту, отримання і використанням таких кошів клієнтом, нарахування банком відсотків, комісії, пені, а також часткове погашення позичальником заборгованості за кредитним договором.

Відповідно до пунктів 57-62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженою постановою Правління НБУ № 75 від 04.07.2018, інформація, що міститься в первинних документах, систематизується в регістрах синтетичного та аналітичного обліку. Регістри синтетичного та аналітичного обліку ведуться на паперових носіях або в електронній формі. Запис у регістрах аналітичного обліку здійснюється лише на підставі відповідного первинного документа (паперового або електронного). Особові рахунки з регістрами аналітичного обліку, що вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня. Форма особових рахунків затверджується банком самостійно залежно від можливостей програмного забезпечення.

Особові рахунки та виписки з них мають містити такі обов`язкові реквізити: 1) номер особового рахунку; 2)дату здійснення останньої (попередньої) операції; 3) дату здійснення поточної операції; 4) код банку, у якому відкрито рахунок; 5) код валюти; 6) суму вхідного залишку за рахунком; 7) код банку-кореспондента; 8) номер рахунку кореспондента; 9) номер документа; 10) суму операції (відповідно за дебетом або кредитом); 11) суму оборотів за дебетом та кредитом рахунку; 12) суму вихідного залишку.

Виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Інформація про стан особових рахунків клієнтів може надаватись їх власникам та органам, які мають право на отримання такої інформації згідно із законодавством України.

Банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій.

Таким чином виписки за картковими рахунками є належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 травня 2021 року у справі № 554/4300/16-ц (провадження №61-3689св21) зазначив що: належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність»; банківські виписки за рахунками позичальника підтверджують обставини видачі кредиту та його розміру, а також заборгованість по кредиту, розмір якої відображено у розрахунку.

Аналогічна правова позиція наведена у Постанові ВГСУ від 13.11.2014 № 908/4154/13, постанові Верховного Суду у складі Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 17.12.2020 у справі № 278/2177/15-ц, відповідно до яких Виписка по рахунках банка є належним та допустим доказом, щодо надання Банком кредитних коштів клієнту, отримання і використанням таких кошів клієнтом, нарахування банком відсотків, комісії, пені, а також часткове погашення позичальником заборгованості за кредитним договором.

Стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі непростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню (постанова ВСУ від 14.11.2018 у справі № 2-383/2010).

У статті 629 ЦК України закріплений принцип «обов`язковості договору». Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати.

Щодо досудової вимоги.

У частинах першій, третій статті 4 ЦПК України закріплено право особи в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відмова від прав звернення до суду за захистом є недійсною.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).

Аналіз частини десятої статті 11 Закону N 1023-ХІІ (у редакції, чинній до 10 червня 2017 року) дає можливість зробити висновок, що головною умовою для звернення кредитодавця до суду з позовом про дострокове стягнення споживчого кредиту є направлення банком відповідної вимоги, що дає можливість боржнику її виконати протягом строку, встановленого в договорі чи Законі, після чого кредитодавець позбавляється права вимагати повернення кредиту достроково.

У разі якщо кредитор направив споживачу вимогу про дострокове погашення кредиту і таке направлення підтверджене, то звернення кредитора до суду з позовом до споживача про стягнення заборгованості за кредитним договором до закінчення визначеного у цій вимозі строку для її виконання не позбавляє можливості споживача виконати умови вимоги, а саме усунути порушення умов договору надання споживчого кредиту, за умови, що на момент ухвалення рішення у справі строк виконання вимоги про дострокове повернення кредиту сплив.

Відповідач за змістом відзиву на позов посилається на те, що є сумніви щодо направлення позивачем вимоги про погашення заборгованості. При цьому не надав суду належні та допустимі докази, зокрема, відповідний офіційний документ з Укрпошти, про те що на адресу відповідача не надходило листів від АТ «ПУМБ» з вимогою.

Проте, Позивач надав суду реєстр відправленої кореспонденції, який був опрацьований Укрпоштою в електронному варіанті, а за такого, ніяких печаток чи штампів на ньому не може бути.

Отже суд вважає що за відсутності таких доказів, ці доводи відповідача також не заслуговують на увагу суду.

Крім того, суд наголошує, що після введення в Україні воєнного стану у цивільному законодавстві, норми щодо виконання грошового зобов`язання не змінювалось, а тому не передбачає звільнення боржників від належного виконання зобов`язання на період дії воєнного стану, а саме:

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Одностороння відмова від зобов`язання не допускається (ст.525 ЦК України).

А тому суд не сприймає доводи відповідача, що введення воєнного стану в Україні та як наслідок втрата роботи та стабільного доходу, остання не змогла продовжувати сплачувати кредит.

Дійсно Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо особливостей нарахування процентів за споживчими кредитами під час воєнного стану та вдосконалення державного регулювання у сфері фінансових послуг» від 10 червня 2023 року №3156-ІХ, у розділі IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про споживче кредитування" (Відомості Верховної Ради України, 2017 р., № 1, ст. 2 із наступними змінами) доповнено пунктом 7-1 такого змісту:

У період дії в Україні воєнного стану, введеного Указом Президента України ["Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, та протягом 30 днів після його припинення чи скасування грошові зобов`язання за укладеними до 24 лютого 2022 року з фінансовими установами (крім кредитних спілок) договорами про споживчий кредит підлягають обов`язковій реструктуризації на вимогу споживача або його представника (за законом або за наявності довіреності на вчинення таких дій).

Судом встановлено, що після 24.02.2022 року відповідач самостійно до Банку з заявою про реструктуризацію кредитного зобов`язання не звертався, про втрату роботи та стабільного заробітку не повідомила, а тому у позивача підстав на здійснення реструктуризації не було.

Таким чином споживчий кредит «Рефінансування» за заявою № від 07.11.2022 укладений у законний спосіб.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України.

Відповідно до статей 7780 ЦПК України докази мають бути належними, допустимими, достовірними, достатніми.

Відповідно до ст. 77 ЦПК належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню в процесі ухвалення судового рішення

Відповідно до ч. 3 ст. 77 ЦПК України сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечення.

Суд вважає, що позивачем на обґрунтування своїх вимог, щодо стягнення з відповідача заборгованості надані належні та допустимі докази.

Відповідачем, в свою чергу, не доведено у встановленому законом порядку, що є обов`язковим в силу принципу змагальності, передбаченого ст. 12 ЦПК України, факту його правомірної поведінки та не спростовано тих обставин, на які позивач посилається в своєму позові.

Розглядаючи справу, суд приймає лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів у розумінні ст.ст.76-81 ЦПК України на підтвердження своїх заперечень.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, є обґрунтованим та таким, що знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, а тому підлягає задоволенню в повному обсязі.

6. Судові витрати.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст.141 ЦПК України, судові витрати підлягають стягненню з відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 2422,40грн, що підтверджується платіжною інструкцією №583 від 13 листопада 2024 року (а.с.60).

Оскільки позовні вимоги про стягнення заборгованості задоволено в повному обсязі, то вказана сума судового збору підлягає стягненню з відповідача.

На підставі ст.ст.525,526,530,549,611,624,629,1048-1050,1054 ЦК України, керуючись ст.ст. 4,18,19,76-81,95, 211, 258-259,263-265,273,354,355 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» (, вул. Андріївська, буд.4 м. Київ, 04070) заборгованість у сумі 79857,92 (сімдесят дев`ять тисяч вісімсот п`ятдесят сім грн. 92 коп.) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» (, вул. Андріївська, буд.4 м. Київ, 04070) витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, а у випадку оголошення вступної та резолютивної частини - протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішеення виготовлений та підписаний суддею 27 березня 2025 року.

Суддя С. І. Гринчак