Провадження № 22-ц/812/451/25 Головуючий суду першої інстанції Костюченко Г.С.
Суддя-доповідач апеляційного суду Царюк Л.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2025 року м. Миколаїв Справа № 489/6498/24

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Царюк Л.М.,

суддів Базовкіної Т.М., Яворської Ж.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 27 січня 2025 року, повне судове рішення складено 27 січня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Костюченко Г.С., в залі судового засідання в м. Миколаїв, за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

28 серпня 2024 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі АТ КБ «ПриватБанк», Банк) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позов мотивований тим, що ОСОБА_1 звернувся до Банку про надання кредитних послуг, у зв`язку з чим підписав Анкету-заяву від 07 вересня 2021 року.

Згідно підписаної Анкети-заяви відповідач отримав платіжний інструмент -кредитну картку номер - НОМЕР_1 строк дії - 06/25 тип Універсальна GOLD, відновлювана кредитна лінія до 200 000 грн.

У зв`язку з неналежним виконанням позичальником грошових зобов`язань станом на 19 серпня 2024 року у відповідача утворилась заборгованість перед банком у розмірі 32 736.01 грн, яка складається із 25 862.45 грн. - заборгованості за кредитом, 6 837.56 грн - заборгованість за відсотками.

Посилаючись на викладене, Банк просив суд стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість за кредитним договором від 07 вересня 2021 року у розмірі 32 736.01 грн.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 27 січня 2025 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що АТ КБ «ПриватБанк» не підтвердив належними і допустимими доказами обставин, які б безспірно доводили, що ОСОБА_1 , як користувач кредитної картки, своїми діями чи бездіяльністю сприяв у доступі до відомостей по кредитній картці, його особового рахунку, акаунту чи мобільного додатку «Приват24», незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дала змогу ініціювати платіжні операції 04 вересня 2022 року щодо перерахування з його карткового рахунку грошових коштів на загальну суму 32 736.01 грн.

На дату несанкціонованого зняття коштів з кредитного рахунку ОСОБА_1 , а саме 04 вересня 2022 року, заборгованість за кредитом та відсотками перед АТ КБ «ПриватБанк» у нього була відсутня.

Не погодившись з рішенням суду, АТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, де посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просило його скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити вимоги позову в повному обсязі.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що в основу рішення покладені лише, завіряння відповідача, що він транзакції не здійснював, дані по картам третім особам не передавав.

Виходячи з рішення суду першої інстанції, при здійснені транзакцій в мережі інтернет, власнику платіжної карти, достатньо лише заявити, що вони здійснені невстановленими особами і що він не передавав відповідної інформації третім особам і на підставі цього, відповідальність за здійснення цих транзакцій суди покладають на Банк.

Позивач не згоден з цим твердженням суду.

Відповідач у зверненні до Банка 04 вересня 2022 року через оператора довідкової служби 3700 повідомляє, що в нього з картки відбулись три платіжні операції двічі на 10 000 грн та на 4 000грн. Оператор Банка після повідомлення негайно заблокував картки та платіжний застосунок відповідача - Систему Приват24. Окрім цього відповідач визнає, що він перейшов за незнайомим інтернет-посиланням, натиснувши на нього, після чого з його кредитного карт-рахунку: картка: № НОМЕР_1 було списано кошти в сумі: 24 092.45 грн трьома переказами.

Відповідач сам підтверджує, що він зателефонував вже після того як відбулись платежі з його картки.

Відповідно до запису розмови ОСОБА_1 з оператором служби Лінія підтвердження платежів АТ КБ «ПриватБанк», відповідач підтвердив той факт, що він вчинив дії які дозволили вчинити платіжні операції по його кредитній карті.

Таким чином, суд не звернув уваги на те, що саме дії ОСОБА_1 , призвели до розголошення інформації, яка дала змогу ініціювати платіжні операції 04 вересня 2022 року, з його карт-рахунку.

Таким чином відповідач порушив вимоги викладені у пункті 20 статті 38 Закону України «Про платіжні послуги» та умови Договору про надання банківських послуг.

Враховуючи, що повідомлення від ОСОБА_1 до АТ КБ «ПриватБанк» надійшло вже після зняття коштів, то саме відповідач несе відповідальність за зняття коштів.

Посилання судом першої інстанції на практику судів вищої ланки не може бути взято до уваги, оскільки вказана практика описує обставини справ які відрізняються від обставин справи яка розглядається.

Суд першої інстанції при ухваленні рішення не врахував факти, що по-перше дії ОСОБА_1 щодо розголошення інформації про свою кредитну картку призвели до ініціювання платіжних операцій по карті 04 вересня 2022 року; по-друге ОСОБА_1 повідомив АТ КБ ПриватБанк вже після того, як були виконані платежі за його кредитною карткою.

Банк діяв в межах Договору про надання банківських послуг, укладеного між позивачем та відповідачем й вимог Закону України «Про платіжні послуги», тому наявні підстави задоволення позовних вимог.

ОСОБА_1 надав відзив на апеляційну скаргу, де просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

За приписами частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції та матеріалами справи встановлено, що 07 вересня 2021 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено договір у вигляді Анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в АТ КБ «ПриватБанк», згідно з умовами якої позичальник отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок на термін дії кредитної картки.

Підписавши 07 вересня 2021 року Анкету-заяву, відповідач надав свою згоду, що ця заява разом із Умовами і Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг.

Тип кредиту та розмір кредитного ліміту: відновлювана кредитна лінія до 200 000 грн.

Відповідно до положень пунктів 1.1.5.5,1.1.5.13,1.1.5.14, 2.1.4.7, 2.1.4.48.1, Банк не несе відповідальності у випадку, якщо інформація про рахунки Клієнта, Картку, контрольну інформацію Клієнта, відправленому в SMS повідомлення ПІН-коді, Ідентифікаторі користувача, паролях системи Приват 24 або проведених Клієнтом операціях стане відомо іншим особам внаслідок несумісного виконання Клієнтом умов їхнього зберігання і використання та/або прослуховування або перехоплення інформації у каналах зв`язку під час використання цих каналів; клієнт несе відповідальність у повному обсязі за всі операції супроводжуються авторизацією, до моменту письмової заяви Клієнта про блокування картки/рахунку/ на рух коштів, номера мобільного телефону на надання банківських послуг; клієнт відповідає за усі операції в повному обсязі, здійснені у підрозділах Банку, через пристрої самообслуговування, систему MobileBanking, систему Приват-24 з використанням передбачених цими Умовами засобів його ідентифікації та аутентифікації; клієнт несе повну відповідальність за несанкціоноване отримання грошових коштів з рахунку третім особам, в разі якщо його дії або бездіяльності призвели до втрати електронного платіжного засобу, розголошенню ПІНа або іншої інформації, яка діє можливість ініціювати платіжну операцію; клієнт зобов`язується не передавати Карти, ПІН-коди, постійний пароль, одноразові паролі і контрольну інформацію третім особам, не використовувати Картки або нанесені на них дані в цілях, не передбачених цим Договором, або такі, що суперечать чинному законодавству; вживати необхідних заходів для запобігання втрати, пошкодження, розкрадання Карти; нести відповідальність за операціями, здійсненими з використанням ПІН, постійного пароля, одноразових паролів; операціям по зміні ПІНу.

Рух грошових коштів на картковому рахунку відповідача позивач підтвердив розрахунком заборгованості за договором від 07 вересня 2021 року, а також випискою з особового рахунку за період з 01 жовтня 2021 року по 19 серпня 2024 року.

04 вересня 2022 року, з кредитного рахунку відповідача було списано (переведено на інший рахунок) через додаток «Приват24» кошти в розмірі 25 862.45 грн. При цьому з даної виписки вбачається, що до списання (переведення) коштів заборгованості за вказаним кредитним рахунком у відповідача не було взагалі, «залишок після операції 0,00 грн.»

Відповідач ОСОБА_1 наполягає на тому, що кредитні кошти в розмірі 25 862 ним отримано не було та будь-яким іншим особам не перераховувались. Невідомі особи своїми шахрайськими діями заволоділи доступом до додатку «Приват24» та безперешкодно зі сторони служби безпеки банку заволоділи грошовими коштами, які були на карткових рахунках, відкритих в банку, без його відома та погодження. Про вказану обставину він невідкладно повідомив АТ КБ «ПриватБанк», зателефонувавши на гарячу лінію 3700, та в подальшому при особистому зверненні до відділення банку. При цьому ОСОБА_1 зазначає, що жодних смс повідомлень, про проведені транзакції за картковим рахунком за прив`язаним до мобільного додатку «Приват24» номером телефону він не отримував; будь-які відомості, які дозволяли б зняти кошти з його рахунку (ПІН, номер телефону, CVV код тощо) третім особам не повідомляв.

04 вересня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до відділення поліції № 1 Рівненського районного управління поліції ГУНП в Рівненській області із повідомленням про викрадення (неправомірне списання) коштів з її банківського рахунку.

Відповідно до Витягу з єдиного реєстру досудових розслідувань щодо внесення відомостей про кримінальне провадження № 0000407 від 05 вересня 2022 року. Орган досудового розслідування: Сектор дізнання відділення поліції № 1 Рівненського районного управління поліції ГУНП в Рівненській області за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 190 КК України.

Наразі триває слідство з виявлення осіб, причетних до таємного викрадення коштів з кредитного рахунку ОСОБА_1 . На даний час проводяться всі необхідні слідчі (розшукові) дії.

Відповідно до розрахунку позивача, через неналежне виконання відповідачем грошових зобов`язань за кредитним договором, станом на 19 серпня 2024 року утворилась заборгованість у розмірі 32 736.01 грн, яка складається із 25 862.45 грн - заборгованості за кредитом, 6 837.56 грн - заборгованість за відсотками.

Заборгованість за відсотками, яку позивач просить стягнути з відповідача, виникла в зв`язку зі списанням (переведенням) 04 вересня 2022 року грошових коштів (тіла кредиту) в розмірі 25 862.45 грн.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам оскаржуване рішення суду першої інстанції не відповідає.

Суд, задовольняючи позовні вимоги, дійшов висновку що дії відповідача, який своєчасно після списання грошових коштів з його картки звернувся до банківської установи та до органів поліції, повідомивши про цей факт, є достатнім підтвердженням того, що списання коштів відбулося поза його волею, а тому підстави для стягнення з відповідача заборгованості за договором кредиту відсутні.

Колегія суддів апеляційного суду вважає такий висновок помилковим з огляду на таке.

Відповідно до частини 1 статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

Згідно з частиною 1 статті 1066 ЦК України за договором банківського рахунку банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

У статті 1073 ЦК України визначено, що у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до пункту 1.27 статті 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» платіжною картою є електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду карти, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором.

Держателем такого платіжного засобу є фізична особа, яка на законних підставах використовує спеціальний платіжний засіб для ініціювання переказу коштів з відповідного рахунку в банку або здійснює інші операції із застосуванням зазначеного спеціального платіжного засобу.

Неналежним переказом для цілей цього Закону вважається рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини ініціатора переказу, який не є платником, відбувається її списання з рахунка неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому суми переказу в готівковій чи майновій формі. Неналежним платником є особа, з рахунка якої помилково або неправомірно переказана сума коштів, а неналежним отримувачем - особа, якій без законних підстав зарахована сума переказу на її рахунок або видана їй у готівковій формі.

Частиною 12 статті 38 Закону України «Про платіжні послуги» встановлено, що електронний платіжний засіб, що використовується в платіжній системі, має відповідати вимогам щодо захисту інформації, передбаченим правилами платіжної системи, з урахуванням вимог цього Закону та нормативно-правових актів Національного банку України. Відповідно до частини 20 цієї статті, користувач, якому наданий електронний платіжний засіб, зобов`язаний не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це права; не повідомляти та іншим чином не розголошувати індивідуальну облікову інформацію та/або іншу інформацію, що дає змогу ініціювати платіжні операції.

Згідно з частиною 5 статті 87 Закону України «Про платіжні послуги» до моменту повідомлення емітента про факт втрати платіжного інструменту та/або індивідуальної облікової інформації відповідно до статті 38 цього Закону ризик збитків від виконання неналежних платіжних операцій та відповідальність за них покладаються на платника.

Аналогічна норма міститься в пункті 140 Положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів, затвердженої Постановою Правління НБУ від 29 липня 2022 № 164 (далі Положення № 164), згідно з якою до моменту повідомлення емітента про факт втрати платіжного інструменту та/або індивідуальної облікової інформації ризик збитків від виконання неналежних платіжних операцій та відповідальність за них покладаються на користувача.

Відповідно до пункту 14.12 статті 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», користувач електронного платіжного засобу зобов`язаний використовувати його відповідно до вимог законодавства України і умов договору, укладеного з емітентом, та не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень.

Згідно пункту 138 розділу VII Положення № 164 Емітент зобов`язаний:

1) забезпечити, щоб індивідуальна облікова інформація користувача була недоступна іншим сторонам, крім користувача (крім випадку, передбаченого в пункті 142 розділу VII цього Положення);

2) зберігати інформацію, надану користувачем для здійснення контактів із ним, протягом строку дії договору;

3) забезпечити користувачу можливість безоплатно в будь-який час повідомити емітента про втрату платіжного інструменту або індивідуальної облікової інформації та не допускати будь-якого використання платіжного інструменту після отримання такого повідомлення;

4) забезпечити користувачу можливість у будь-який час повідомити емітента про потребу розблокування або заміни (перевипуску) платіжного інструменту;

5) повідомляти користувача про виконання операцій з використанням платіжного інструменту;

6) реєструвати та протягом строку, передбаченого нормативно-правовими актами Національного банку, зберігати інформацію, що підтверджує факт інформування емітентом користувача та користувачем емітента, надавати користувачу таку інформацію за його письмовим зверненням. Емітент зобов`язаний зазначити дату і час одержання повідомлення користувача про втрату платіжного інструменту під час реєстрації повідомлення.

Відповідно до пункту 136 розділу VII Положення № 164 користувач зобов`язаний зберігати та використовувати платіжні інструменти відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання платіжних інструментів особами, які не мають на це законного права або повноважень.

Згідно пункту 140 розділу VII Положення № 164, користувач зобов`язаний не повідомляти та іншим чином не розголошувати індивідуальну облікову інформацію та/або іншу інформацію, що дає змогу ініціювати платіжні операції, та негайно після того, як йому стало відомо про факт втрати такої інформації та/або платіжного інструменту, повідомити про це емітента в спосіб та каналами зв`язку, визначеними договором між емітентом та користувачем. До моменту повідомлення емітента про факт втрати платіжного інструменту та/або індивідуальної облікової інформації ризик збитків від виконання неналежних платіжних операцій та відповідальність за них покладаються на користувача.

У відповідності до пункту 146 розділу VII Положення № 164 власник рахунку не несе відповідальності за платіжні операції, здійснені без автентифікації платіжного інструменту і його держателя, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність власника рахунку/держателя призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Згідно із статтею 23.4 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» ініціатор до настання дати валютування може відкликати кошти, які до зарахування їх на рахунок отримувача або видачі в готівковій формі обліковуються в банку, що обслуговує отримувача. Документ на відкликання коштів ініціатор подає до свого банку, який того самого дня надає банку отримувача вказівку про повернення коштів. Банк отримувача в день одержання вказівки повертає кошти за реквізитами, зазначеними в ній, якщо на час надходження такої вказівки вони не зараховані на рахунок отримувача, та повідомляє отримувача про відкликання коштів ініціатором.

Відповідно до статей 32.1, 32.7 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» банк, що обслуговує платника, та банк, що обслуговує отримувача, несуть перед платником та отримувачем відповідальність, пов`язану з проведенням переказу, відповідно до цього Закону та умов укладених між ними договорів. Банк платника не має права на списання з рахунка платника коштів за розрахунковим документом після отримання документа на його відкликання.

Положеннями частини 3 статті 12 та частини 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За матеріалами службової перевірки, проведеної управлінням безпеки по Південному регіону ГО АТ «ПриватБанк» за фактом списання грошових коштів 04 вересня 2022 року з карткового рахунку відповідача. Під час перевірки проведено аналіз здійснених транзакцій та встановлено, що транзакції проведено з ручним вводом номеру картки, номером СVV-коду та коду для інтернет-платежів 3-D Secure, NFC pay-N. Технологія 3-D Secure двофакторна аутенфікація держателя картки, тобто в процесі оплати онлайн до раніше необхідної інформації додавався додатковий запит на підтвердження використання карти. Держателю карти треба було ввести код підтвердження (одноразовий пароль), який банк надсилає у вигляді СМС-повідомлення на номер телефону, вказаний під час реєстрації картки.

Також встановлено, що « виходячи з того, що оспорювані дії третіх осіб по відношенню до клієнта банку, в результаті яких з його карток несанкціоновано списано грошові кошти, сталися як наслідок в результаті дій клієнта, під впливом невстановлених осіб, вина банку відсутня.

Таким чином, дії третіх осіб у відношенні клієнта стали можливими через порушення клієнтом Умов і правил надання банківських послуг: п.п. 2.1.4.48.1 відповідно до якого клієнт зобов`язується:

- не передавати Карти, ПІН-коди, постійний пароль, одноразові паролі і

контрольну інформацію третім особам, не використовувати Картки або нанесені на них дані в цілях, не передбачених цим Договором, або такі, що суперечать чинному законодавству; вживати необхідних заходів для запобігання втрати, пошкодження, розкрадання Карти;

-нести відповідальність за операціями, здійсненими з використанням ПІН,

постійного пароля, одноразових паролів; операціям по зміні ПІНу.

Відповідно до Умов і правил надання банківських послуг:

1.1.5.5. Банк не несе відповідальності у випадку, якщо інформація про рахунки Клієнта, Картку, контрольну інформацію Клієнта, відправленому в SMS повідомлення ПІН-коді, Ідентифікаторі користувача, паролях системи Приват 24 або проведених Клієнтом операціях стане відомо іншим особам внаслідок несумісного виконання Клієнтом умов їхнього зберігання і використання та/або прослуховування або перехоплення інформації у каналах зв`язку під час використання цих каналів;

1.1.5.13 Клієнт несе відповідальність у повному обсязі за всі операції супроводжуються авторизацією, до моменту письмової заяви Клієнта про блокування картки/рахунку/ на рух коштів, номера мобільного телефону на надання банківських послуг;

1.1.5.14 Клієнт відповідає за усі операції в повному обсязі, здійснені у підрозділах Банку, через пристрої самообслуговування, систему MobileBanking, систему Приват-24 з використанням передбачених цими Умовами засобів його ідентифікації та аутентифікації;

2.1.4.7 Клієнт несе повну відповідальність за несанкціоноване отримання грошових коштів з рахунку третім особам, в разі якщо його дії або бездіяльності призвели до втрати електронного платіжного засобу, розголошенню ПІНа або іншої інформації, яка діє можливість ініціювати платіжну операцію.

З аудіо запису розмови ОСОБА_1 з оператором клієнтської служби підтримки АТ КБ «ПриватБанк» (3700), яка відбулася 04 вересня 2022 року, що була досліджена судом першої інстанції, встановлено що ОСОБА_1 передав картку своєї дружині та саме вона виконувала ідентифікацію клієнта та оплати онлайн платежів. З її пояснень під час проведення платежів прийшло три повідомлення на якусь невідому картку Нова Пей. Вона начала переходити за посиланням, нажала на те посилання, але потім відхилила, потім почали приходити якісь повідомлення, щоб підтвердити платіж, але вона їх відхиляла в додатку.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що відповідач при користуванні банківською кредитною карткою порушив Умови і правила надання банківських послуг, зокрема, передав іншій особі (дружині) для використання картку, повідомивши пароль, який клієнт не повинен розголошувати; операції з карткою були виконані до моменту звернення клієнта до Банку (отримавши повідомлення щодо невідомої картки Нова Пей, невідомі посилання, клієнт не звернувся до оператора банка 3700, продовжував користуватися карткою, нажав на невідоме посилання, а потім почав їх відхиляти, що призвело до перерахування платежів третьою особою. Такі порушення з боку клієнта призвели до проведення спірних платіжних операцій, оскільки відповідач своїми діями розголосив третім особам облікову інформацію - пароль до Приват 24 при використанні інтернет-посилань третіх осіб.

З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що позивачем доведено належними та допустимими доказами факт незаконного переказу грошових коштів з карткового рахунку не з вини Банку, а тому відповідач повинен нести відповідальність за ці операції та відшкодувати заборгованість.

Будь-яких заперечень щодо розрахунку заборгованості відповідачем не надано.

Отже суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову в задоволенні позовних вимог Банку.

Пунктом 2 частини 1 статті 374 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи (частини 1, 2 статті 376 ЦПК України).

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції в порушення норм матеріального та процесуального права безпідставно відмовив Банку в задоволенні його вимог, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина 13 статті 141 ЦПК України).

Звертаючись до суду першої інстанції з даний позовом через підсистему «Електронний суд» АТ КБ «ПриватБанк» сплатило судовий збір у розмірі 2 422.40 грн.

Подаючи апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції через підсистему «Електронний суд» АТ КБ «ПриватБанк» сплатило судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 3 633.60 грн (3 028 грн х 150% х 0.8 = 3 633.60 грн).

За результатами перегляду апеляційним судом рішення суду першої інстанції апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» та їх позов було задоволено в повному обсязі.

За такого з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню судовий збір за подання позову до суду першої інстанції та за подачу апеляційної скарги в загальному розмірі 6 056 грн ( 2 422.40 грн + 3 633.60 грн = 6 056 грн).

Керуючись статтями 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 27 січня 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» 32 736 грн 01 коп. заборгованості за кредитним договором від 07 вересня 2021 року станом на 19 серпня 2024 року, що складається: 25 862 грн 45 коп. заборгованість за тілом кредиту та 6 873 грн 56 коп. - заборгованість за простроченими процентами, а також 6 056 грн судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до вимог статті 389 ЦПК України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Л.М. Царюк

Судді: Т.М. Базовкіна

Ж.М. Яворська

Повне судове рішення складено 27 березня 2025 року.