ЄУН №337/1276/25
Провадження №2/337/1042/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2025 року місто Запоріжжя

Суддя Хортицького районного суду міста Запоріжжя Бредун Д.С., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРІМАРІУС» про стягнення заборгованості по заробітній платі,

ВСТАНОВИВ:

13 березня 2025 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРІМАРІУС» на свою користь заборгованість по заробітній платі у розмірі 32 866,74 грн., середній заробіток за весь період затримки розрахунку по день ухвалення судового рішення та моральну шкоду в сумі 10 000,00 грн.

Вивчивши заяву та додані до неї документи, суддя дійшов висновку про невідповідність її вимогам ст.ст. 175,177 ЦПК України, у зв`язку з чим вона підлягає залишенню без руху з наступних підстав.

Заява не відповідає встановленим п.2) ч.3 ст. 175 ЦПК України вимогам щодо її складення в частині зазначення: відомих номерів засобів зв`язку та адреси електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

В позовній заяві відсутня офіційна електронна адреса та адреса електронної пошти та номери засобів зв`язку відповідача.

Відповідно до ч.4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Представник позивача до позовної заяви не додав квитанцію або інший платіжний документ про сплату судового збору за заявленою позовною вимогою, посилаючись на звільнення від такої сплати згідно п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» .

За змістом приписів статей 94, 116, 117 КЗпП України та статей 1, 2 Закону України «Про оплату праці» середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, спрямованим на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій), який нараховується у розмірі середнього заробітку та не входить до структури заробітної плати.

Пільга щодо сплати судового збору, передбачена п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях.

Такий правовий висновок висловила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30 січня 2019 року (справа № 910/4518/16).

Отже, позивач не звільнений від сплати судового збору щодо стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати, тому йому необхідно сплатити судовий збір.

Згідно з ч.2 ст. 133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Крім того, відповідно п.3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.

Ціна позову визначається: у позовах про стягнення грошових коштів сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку (п.1 ч.1 ст. 176 ЦПК України).

У порушення вищезазначених вимог, позивачем не подано обґрунтованого розрахунку середнього заробітку за весь період затримки, та не включено його та моральну шкоду до ціни позову, яку вона просить стягнути з відповідача.

Окрім того, позивач просить стягнути моральну шкоду в сумі 10 000,00 гривень, що є вимогою майнового характеру, так як розмір шкоди визначено в грошовому вимірі.

Вимога про стягнення моральної шкоди не є тотожною до вимоги про стягнення заробітної плати а тому, не може бути віднесена до категорії пільгових вимог, за подачу яких, згідно п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» судовий збір не сплачується, ці вимоги є майновими вимогами.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання позовної заяви майнового характеру фізичною особою або фізичною особою - підприємцем становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який, відповідно до Закону України «Про державний бюджет на 2025 рік» станом на 01.01.2025 становить 3 028,00 грн.).

Отже, за дві вимоги майнового характеру позивач мав сплатити судовий збір у сумі 2422,40 грн. (1211,20 х 2).

Оскільки до позовної заяви позивачем не долучено квитанцію про сплату судового збору у відповідній сумі, позивачу слід сплатити судовий збір у розмірі 2422,40 грн.

Також, позивач звернулася до суду із вимогою про стягнення середнього заробітку за весь період затримки розрахунку по день ухвалення судового рішення, у прохальній частині позову позивачем не визначена сума середнього заробітку, яка підлягає стягненню.

Середній заробіток є видом виплат, який врегульований Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №100 від 8 лютого 1995, згідно з яким обчислення середньої заробітної плати для оплати середнього заробітку проводиться, виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Відповідно до статті 116 Кодексу Законів про працю України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Відповідно до статті 117 Кодексу Законів про працю України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Середній заробіток за частиною другою статті 235 КЗпП України за своїм змістом є заробітною платою, право на отримання якої виникло у працівника, який був незаконно позбавлений можливості виконувати свою трудову функцію з незалежних від нього причин, оскільки особа поновлюється на роботі з дня звільнення, тобто вважається такою, що весь цей час перебувала в трудових відносинах.

В постанові Великої Палати ВС від 8 лютого 2022 року у справі №755/12623/19 (провадження №14-47цс21) зазначено, що середній заробіток за час вимушеного прогулу, передбачений ч.2 ст.235 КЗпП України, та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, визначений ст.117 цього Кодексу, мають різну правову природу. Спір про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, який виник у зв`язку з незаконним звільненням працівника, який був позбавлений можливості виконувати роботу не з власної вини, є трудовим спором, пов`язаним з недотриманням законодавства про працю та про оплату праці. За пред`явлення вимоги про стягнення середнього заробітку, передбаченого частиною другою статті 235 КЗпП України позивачі звільняються від сплати судового збору в усіх судових інстанціях на підставі пункту 1 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI. Працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення цього середнього заробітку без обмеження будь-яким строком згідно з частиною другою статті 233 КЗпП України.

У відповідності до ч. 5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Зі змісту позову вбачається, що довідка про середній заробіток відсутня.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 175 ЦПК України в позовній заяві повинні бути зазначені відомості про вжиття заходів забезпечення доказів. Позивачем у прохальній частині не зазначено суми середнього заробітку, що підлягає стягненню, окрім того періодом стягнення зазначено за весь період затримки розрахунку по день ухвалення судового рішення, що є неприпустимо, так як фактично позивач не здійснюючи жодних розрахунків нарахування середнього заробітку заявляє вимогу на майбутнє по день ухвалення судового рішення.

До позовної заяви позивачем не долучено довідку про середній заробіток, лише копія розрахункового листа від 18 грудня 2024 року, на якому дописані не зрозумілі цифри, можливо це позивач і вважає за розрахунок середнього заробітку, який не відповідає вимогам щодо належного оформлення.

Суд звертає увагу, що недотримання вищевказаних вимог є перешкодою до відкриття провадження у справі, також, позовна заява не містить документального підтвердження викладених фактичних обставин справи, якими позивач обґрунтовує свої вимоги до відповідача, з огляду на зазначене позивачу слід конкретизувати позовні вимоги щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, зазначити та подати докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Згідно ч.ч.1, 2 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.ст. 175, 177 ЦПК України, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху із зазначення недоліків, способу і строку їх усунення, який не може перевищувати 10 днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без рухуКеруючись ст.177, 185 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРІМАРІУС» про стягнення заборгованості по заробітній платі, залишити без руху та надати строк для усунення виявлених недоліків п`ять днів з моменту отримання позивачем копії ухвали.

Копію ухвали надіслати позивачу, роз`яснивши, що судовий збір необхідно сплатити в дохід держави в будь-якій установі банку за наступними банківськими реквізитами: Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); Код банку (МФО): 899998; Отримувач: ГУК у Зап.обл/ м. Зап.Хортиц./22030101; Код ЕДРПОУ отримувача: 37941997; Номер рахунку отримувача: UA 0008514; код класифікації доходів бюджету: 22030101.

Повідомити позивачу, що в разі не усунення зазначених недоліків, позовна заява буде вважатися не поданою та повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Суддя: Д.С. Бредун