Справа № 136/548/25
провадження № 2/136/180/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2025 року м. Липовець

Суддя Липовецького районного суду Вінницької області Кривенко Д.Т., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ІНФОРМАЦІЯ_1 про визначення місця проживання дитини з батьком та встановлення юридичного факту перебування дитини на утриманні,

ВСТАНОВИВ:

27.03.2025 до Липовецького районного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ІНФОРМАЦІЯ_1 про визначення місця проживання дитини з батьком та встановлення юридичного факту перебування дитини на утриманні.

Частина 4 ст. 177 ЦПК України зобов`язує позивача до позовної заяви додати документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Позивач не виконав таку вимогу процесуального законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Так, правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору встановлено Законом України «Про судовий збір».

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

У позовній заяві заявлено немайнову позовну вимогу та вимогу про встановлення юридичного факту.

Відповідно до абзацу другого ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Так, підпунктом 2 пункту 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що ставка судового збору за подання позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Підпунктом 4 цієї норми встановлено, що заяви у справах окремого провадження оплачуються судовим збором у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно зі ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2025 рік» з 1 січня 2025 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 3028 гривень. Таким чином, з 01.01.2025 ставка судового збору за позовну заяву немайнового характеру становить 1211 гривень 20 копійок (3028 грн х 0,4 = 1211,20 грн), а за заяву про встановлення юридичного факту 605 гривень 60 копійок (3028 грн х 0,2 = 605,60 грн).

До матеріалів позовної заяви ОСОБА_1 додав квитанцію про сплату судового збору в сумі 1211,20 гривень та квитанцію №6757-6166-8603-9677 від 19.11.2024 про сплату судового збору в сумі 605, 60 коп.

При цьому, з автоматизованої системи документообігу суду «Д-3», слідує, що у січні 2025 позивач вже подавав позов до Липовецького районного суду Вінницької області та 08.01.2025 був заведений єдиний унікальний номер №136/43/25, однак 18.03.2025 вказаний позов за клопотання самого ж позивача було повернуто позивачу до відкриття провадження у справі.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі повернення заяви або скарги.

Тобто, законодавець надав особі право, яка звертається до суду із заявою, у тому числі позовною, за її клопотанням повернути сплачений ним судовий збір у випадку повернення заяви.

При цьому, питання щодо повернення судового збору в межах справи №136/43/25 не вирішувалось.

Суд зважає на те, що законом не передбачено можливість перерахування сплаченого судового збору в межах однієї справи на іншу, при умові, що попередня була повернута. Натомість, законодавцем визначено спеціальний порядок повернення сплаченого судового збору у тій самій справі в якій він був зарахований, шляхом подання заявником відповідного клопотання та постановлення судом ухвали про повернення судового збору. Встановлюючи такий порядок, законом чітко визначено, що судовий збір має бути зарахований в межах конкретної справи і якщо відомості про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету відсутні це є безумовною підставою для залишення позову без руху.

Вказана позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки до суду не надано доказів щодо оплати судового збору в сумі 605,60 в межах конкретної справи за вимогу про встановлення юридичного факту перебування дитини на утриманні.

Відповідно до ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 175,185 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ІНФОРМАЦІЯ_1 про визначення місця проживання дитини з батьком та встановлення юридичного факту перебування дитини на утриманні - залишити без руху надавши позивачеві строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 10-ти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Роз`яснити, що якщо позивач не усуне недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява буде вважатись неподаною і повернеться позивачеві.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено ЦПК України. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Дмитро КРИВЕНКО