Справа № 314/5286/24
Провадження № 2/314/479/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.03.2025 року м.Вільнянськ

Вільнянський районний суд Запорізької області у складі головуючого судді Кононенко І.О., секретар судового засідання Билименко Т.В., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомленням (виклику) сторін цивільну справу № 314/5286/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Юніт Капітал" (адреса Україна, 01024, місто Київ, вул. Рогнідинська, будинок 4, літ.А, офіс 10 ) до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

у листопаді 2024 року ТОВ «Юніт Капітал» звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення 26709,36 заборгованості за кредитним договором №6.12.2021. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 20.12.2021 року укладено договір № 613143082 про надання споживчого кредиту у формі електронного документа, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» на виконання умов договору перерахувало грошові кошти в сумі 13300 грн, на банківську карту відповідача. 28.11.2018 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали договір факторингу №28/1118-01 , відповідно до витягу з реєстру прав вимоги №175 від 05.05.2022 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, з урахуванням додаткових угод до нього ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до відповідача на загальну суму 25142,65 грн. 23.02.2024 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Ондайн Фінанс» укладено договір факторингу №23/0224-01, строк дії якого закінчується 31 грудня 2024, у зв`язку з чим перейшло право вимоги в тому числі до ТОВ «ФК «Ондайн Фінанс» відповідача на загальну суму 26709,36 грн. 28.10.2024 ТОВ «ФК «Ондайн Фінанс» та позивач уклали договір факторингу №28/10/24 у відповідності до якого ТОВ «Юніт Капітал» відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. У зв`язку з чим позивач просить стягнути з заборгованість з відповідача за кредитним договором №613143082 від 20.12.2021 становить 26709,36 грн., яка складається з 13299,40 грн.- заборгованість по кредиту; 13409,96 грн.- заборгованість по несплаченим відсоткам за кредитом., судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 2 422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу 6000,00 грн.

Позивач просив проводити розгляд справи без участі представника.

Представник відповідача надав до суду відзив на позовну заяву, згідно з яким у задоволені позову просив відмовити, у зв`язку з тим, позивачем не доведено підтвердження переходу права вимоги, позивач надав лише бланки додатків до договору факторингу від 23.02.2024 № 23/00224-01. При цьому позовна заява не містить повідомлення відповідача про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором та будь-яке підтвердження про направлення останньому такого повідомлення за договорами факторингу, на час укладення даного договору у ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» було відсутнє право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №613143082 від 21.12.2021, оскільки вищевказаний договір був укладений значно пізніше ніж договір факторингу. Вважає, що позивачем не доведено порушення його прав з боку відповідача ОСОБА_1 та наявність у нього права звернення до суду з позовом до неї про стягнення заборгованості за кредитним договором від 20.12.2021 № 613143082, який укладений після відступлення ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» права вимоги за кредитними договорами на користь ТОВ «Таліон Плюс», а тому підстави для задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості відсутні, оскільки ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» не мали права на подальше відступлення права вимоги, якою вони не володіли також просив стягнути з ТОВ «Юніт Капітал» на користь ОСОБА_2 витрати на правову допомогу у розмірі 5000 грн.

10.03.2025 до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, згідно якої позовні вимоги вважає доведеними та обґрунтованими оскільки на момент підписання реєстру прав вимог відбувається передача (відступлення) прав вимоги, визначених у реєстрі, відповідно до умов договору факторингу 28/1118-01 від 28.11.2018, при цьому передача не прив`язується до конкретного кредитного договору, а охоплює права вимоги, зазначені в реєстрах. Згідно з умовами договору факторингу, Клієнт зобов`язувався передати Фактору всі права вимоги, які зазначені в реєстрах прав вимоги. Що свідчить про фактичне відступлення прав вимоги, яке не прив`язується виключно до моменту укладення кредитного договору чи дати договору факторингу, а відбувається на підставі реєстру, який містить перелік прав вимоги, що можуть виникати як до, так і після укладення договору факторингу. У цьому контексті, важливим є те, що реєстр прав вимоги, до якого був включений кредитний договір № 613143082 від 20.12.2021, укладений 05.05.2022 тобто через чотири місяці після укладення кредитного договору. Таким чином, на момент включення цього кредитного договору до реєстру, право вимоги вже стало існувало, а не було майбутнім, як помилково стверджує відповідач.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов наступних висновків.

Згідно сталої практики Верховного Суду доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором. Однак позивачем не надано Реєстру прав вимоги, оформленого та підписаного відповідно до договору факторингу, а також доказів на підтвердження оплати за договором факторингу.

Судом встановлено, що 28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу за №28/1118-01, згідно з п.2.1. якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» зобов`язується відступити ТОВ «Таліон Плюс» права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а ТОВ «Таліон Плюс» зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти у розпорядження ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» за плату на умовах, зазначених вказаним договором, що також погоджено даними сторонами у додаткових угодах за №26 від 31.12.2020, №27 від 31 грудня 2021 року, №31 від 31.12.2022 та №32 від 31.12.2023. Відповідно до п.5.3.3 договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року (в редакції з урахуванням додаткових угод до нього) визначено, що Фактор (ТОВ «Таліон Плюс») має право розпоряджатися Правом вимоги на свій власний розсуд, в тому числі відступати Право вимоги на користь третіх осіб.

20.12.2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», як кредитодавцем, та ОСОБА_3 як позичальником, укладений кредитний договір №61343082 у вигляді кредитної лінії в розміру кредитного ліміту на суму 133000 грн. із строком на 30 днів-до 19.01.2022 року, сторонами погоджені умови сплати процентів у розмірі 1,96 % від суми кредиту за кожен день його користування (в межах строку кредитування), 1,99% (за умови продовження дисконтного періоду).

23.02.2024 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 23/0224-01, строк дії якого закінчується 31 грудня 2024 року.

28.10.2024 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ "ЮнітКапітал" уклали Договір факторингу № 28/10/24/У відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором.

Позивач просить стягнути 26709,36 грн заборгованості за кредитним договором №613143082 від 20.12.2021 року з підстав набуття права вимоги по ньому відповідно до договорів факторингу від 28 листопада 2018 року, укладеному між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ТОВ "Таліон Плюс", від 23.02.2024 року, укладеному між ТОВ "Таліон Плюс" та ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс", від 28.10.2024 року, укладеному між ТОВ "ФК "Онлайн фінанс" та позивачем ТОВ "Юніт Капітал", при цьому станом на час укладення договору факторингу з ТОВ "Таліон Плюс" 28 листопада 2018 року даний кредитний договір укладений не був, у зв`язку з чим відступлення неіснуючих станом на 28 листопада 2018 року прав вимоги та майнових прав ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" суперечить ст.514 ЦК України (до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом), тобто право кредитора за кредитним договором від 20.12.2021 року до ТОВ "Таліон Плюс", а в подальшому і до ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" та позивача ТОВ "Таліон Плюс",-не перейшло, у зв`язку з чим позивач не набув прав кредитора по відношенню до відповідача ОСОБА_1 по даному договору від 20.12.2021 року.

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб) а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

У відповідності до ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу має бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Також судом враховується, що необхідною умовою для відступлення права вимоги є існування самого зобов`язання за яким відступається право, яке і підтверджує дійсність вимог (постанова Верховного Суду від 28 липня 2021 року у справі №761/33403/17 (провадження № 61-12551св20).

Права кредитора у зобов`язанні переходять до іншої особи (набувача, нового кредитора), якщо договір відступлення права вимоги з такою особою укладений саме кредитором.

Отже, якщо такий договір був укладений особою, яка не володіє правом вимоги з будь-яких причин (наприклад, якщо право вимоги було раніше відступлене третій особі або якщо права вимоги не існує взагалі, зокрема у зв`язку з припиненням зобов`язання виконанням), тобто якщо ця особа не є кредитором, то права кредитора в зобов`язанні не переходять до набувача (п.132 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2022 у справі №910/12525/20, п.90 постанови Великої Палати Верховного Суду від 08.08.2023 у справі №910/19199/21).

Відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора є істотними умовами цього договору. Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі №6-459цс17, яка є актуальною, що підтверджено ухвалою Великої Палати Верховного Суду у справі №761/33403/17 від 22 квітня 2021 року.

Таким чином відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора є істотними умовами цього договору (постанова Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі №752/8842/14-ц, постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21 січня 2019 року у справі № 909/1411/13, від 13 жовтня 2021 року у справі № 910/11177/20).

Тобто, між ТОВ Манівео швидка фінансова допомога та ТОВ Таліон Плюс на час укладення Договору відступлення прав вимоги 28 листопада 2018 року не були погоджені його істотні умови в частині обсягу вимог, що перейшли до нового кредитора, і вочевидь, договором не могли бути охоплені зобов`язання відповідача, які виникли після укладення цього договору.

З даних підстав позов задоволенню не підлягає.

Враховуючи відмову у позові відсутні підстави для стягнення на користь позивача в порядку ст.141 ЦПК України сплачених 2422 грн 40 коп судового збору, 6000 грн витрат на правничу допомогу.

Відповідач у відзиві на позовну заяву просить суд стягнути з позивача судові витрати, а саме витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5000 грн.

На підтвердження надання правової допомоги відповідачем надано копії: ордер на надання правничої допомоги № б/н від 12.11.2024 , додатковою угодою №2 до договору про надання правової допомоги від 10.12.2024, акт прийняття-передачі наданих послуг від 03.03.2025, квитанцією до прибуткового касового ордера №б/н від 03.03.2025

З вище зазначеного акту вбачається, що виконавцем адвокатом Сніжком В.І. для замовника ОСОБА_1 надано послуги з ознайомлення з матеріалами справи 2 години -1500 грн., подача відзиву на позовну заяву 3 годин 2500 грн., консультація 1,5 години -10000 грн. Загальна вартість послуг складає 5000 грн.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.05.2020 справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19) зауважила, що суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Суд, розподіляючи витрати, понесені відповідачем на професійну правничу допомогу, доходить висновку про те, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу у вказаному розмірі з позивача, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у додатковій постанові від 14.11.2018 у справі №753/15687/15.

При цьому, суд звертає увагу на те, що предметом позову є стягнення заборгованості за кредитним договором. Справа є малозначною в силу вимог закону та не є складною.

За таких обставин, суд вважає, що витрати на професійну правничу допомогу у загальному розмірі 5 000 грн є завищеними, належним чином не обґрунтованими, що суперечить принципу розподілу судових витрат.

Враховуючи складність справи, ціну позову та виконані роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, суд доходить висновку про необхідність зменшення їх розміру та стягнення із ТОВ «Юніт Капітал» на користь відповідача понесені витрати на професійну правничу допомогу у сумі 3 000 грн.

Керуючись ст.ст.12, 13, 19, 81, 247, 265 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

ухвалив:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором-відмовити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Юніт Капітал" (адреса Україна, 01024, місто Київ, вул. Рогнідинська, будинок 4, літ.А, офіс 10 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) витрати понесені відповідачем на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 (три тисячі) грн.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя Іван Олександрович Кононенко

25.03.2025