Провадження № 22-ц/812/511/25
Доповідач в апеляційній інстанції Яворська Ж.М.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

27 березня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого - Яворської Ж.М.,

суддів: Базовкіної Т.М., Царюк Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи

апеляційну скаргу

ОСОБА_1 ,

подану адвокатом Котенко Іриною Олександрівною

на ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 22 січня 2025 року, постановлену у приміщенні цього ж суду головуючим суддею Темніковою А.О., дата складання повного тексту не вказана, у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені (неустойки) за прострочення сплати аліментів

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення пені (неустойки) за прострочення сплати аліментів.

Обґрунтовуючи позовні вимоги вказувала, що з 10 червня 2011 року по 13 березня 2013 року вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі.

Під час шлюбних відносин у них народилась донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 13 березня 2013 року шлюб між нею та відповідачем було розірвано.

Наступним рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 09 липня 2013 року з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання їх спільної доньки у розмірі частини заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 15 червня 2012 року і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 24 травня 2018 року зменшено розмір аліментів, які стягуються на її користь з ОСОБА_2 на утримання доньки з частки всіх видів доходів щомісячно на 1/6 частини всіх видів доходу відповідача щомісяця, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16 лютого 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

На виконання вищевказаного рішення суду 27 липня 2018 року був виданий виконавчий лист та відкрито виконавче провадження №56859050.

З моменту винесення судом рішення про стягнення аліментів, батько дитини обов`язок по її утриманню практично не виконує, за більше ніж 6 років він лише декілька раз сплатив аліментні платежі, таким чином він повністю безпідставно ухиляється від виконання рішення суду, хоча насправді має можливість допомагати дитині і добре знає, що зобов`язаний її утримувати.

З часу розлучення донька ОСОБА_3 проживає разом із матір`ю та знаходяться виключно на її утриманні.

Згідно наданого державним виконавцем розрахунку по виконавчому провадженні №56859050 вбачається, що розмір боргу відповідача по зобов`язанням щодо сплати аліментів на утримання доньки за період з 01 липня 2018 року до 31 жовтня 2024 року становить 120107 грн.55 коп.

Враховуючи вищенаведене, позивач просила стягнути з ОСОБА_2 на свою користь пеню за прострочення сплати аліментів у сумі 120 107 грн.55 коп. за період з 01 липня 2018 року по 30 жовтня 2024 року.

До початку судового засідання до Заводського районного суду м. Миколаєва надійшло клопотання представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Струць Т.І. про зупинення розгляду справи у зв`язку із проходженням відповідачем військової служби у військовій частині НОМЕР_1 з 17 серпня 2024 року, що підтверджується довідкою командира військової частини №191/6279 від 09.11.2024 року.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 22 січня 2025 року клопотання представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Струць Т.І. задоволено.

Провадження у вказаній цивільній справі зупинено до припинення участі ОСОБА_2 у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Зобов`язано відповідача ОСОБА_2 повідомити суд про усунення обставин, що викликали його зупинення.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що у зв`язку з оголошення на території України воєнного стану, перебування відповідача в складі Збройних сил України, є необхідним зупинення провадження у справі до припинення перебування відповідача у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Не погоджуючись із такою ухвалою суду першої інстанції ОСОБА_1 , діючи через адвоката Котенко І.О., подала на неї апеляційну скаргу та просила оскаржувану ухвалу скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що із доказів, які долучені до клопотання представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Струць Т.І. не підтверджується, що останній бере участь у виконанні бойових завдань. Встановлено лише те, що він є військовослужбовцем Збройних Сил України.

Предметом спору у цій справі є стягнення аліментів на дитину. Така категорія справ потребує невідкладного вирішення судом з метою захисту прав та інтересів дітей.

При цьому, норми ЦПК України, які зобов`язують суд зупиняти провадження у справах, де стороною є військовослужбовець, дають підстави для процесуальних зловживань та порушення статей 48,49,51 Конституції України, фактично будь-який судовий розгляд за участі військового унеможливлюється.

Відповідач має можливість захищати свої права в суді через представника, а зупинення провадження в даній справі призводить до затягування розгляду справи на необмежений час задля уникнення обов`язку батька утримувати дитину та платити аліменти.

У цій справі суд фактично надав перевагу інтересам відповідача, без достатньої аргументації щодо того, як це співвідноситься з правами дитини. Зупинення провадження у даній справі призводить до порушення прав дитини на належне утримання та матеріальне забезпечення, що суперечить принципу рівності прав та обов`язків батьків перед дитиною.

З огляду на зазначене, вважаю, що суд мав оцінити обставини справи не лише з точки зору процесуальних прав відповідача, а й з урахуванням найкращих інтересів дитини. Відсутність такої оцінки свідчить про необґрунтованість рішення щодо зупинення провадження, що є підставою для його перегляду.

Відзив на апеляційну скаргу від відповідача до суду апеляційної інстанції не надходив.

Відповідно до частини 1 статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Згідно частиною 2 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Згідно з частиною першою статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права; обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам ухвала суду першої інстанції відповідає в повній мірі.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції посилався на те, що оголошення на території України воєнного стану, перебування відповідача в складі Збройних сил України, є необхідним зупинення провадження у справі до припинення перебування відповідача у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується у повному обсязі.

У статті 129 Конституції України одними із основних засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, а також забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення.

Пунктом 2 частини першої статті 251 ЦПК України встановлено, що суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 2 частини першої статті 251 цього Кодексу, - до припинення перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Отже, процесуальний закон пов`язує необхідність зупинення провадження у справі з фактом перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Відповідно до частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Зі змісту наданої до суду першої інстанції довідки командира військової частини НОМЕР_1 №191/6279 від 09 листопада 2024 року вбачається, що матрос ОСОБА_2 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 з 17 серпня 2024 року на посаді гранатометника десантно-штурмового відділення десантно-штурмового взводу десантно-штурмової роти батальйону морської піходи. Вказане також підтверджується витягом із Наказу командира військової частини ( а.с.36,37).

Наданий відповідачем доказ не був спростований стороною позивача, а суд діяв з урахуванням імперативності приписів частини 1 статті 251 ЦПК України.

За такого, доводи позивача, що наданими відповідачем довідками не підтверджено, що останній бере участь у виконанні бойових завдань, відхиляються апеляційним судом як неспроможні, оскільки станом на дату постановлення ухвали про зупинення провадження в справі воєнний стан в Україні не скасовано, а отже, не виключено, що відповідач, який проходить військову службу у військовій частині, під час якої періодично бере участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави, в подальшому також буде залучений до участі у бойових діях в разі такої необхідності, і період такого залучення може припасти на дні судових засідань.

При цьому зупинення провадження у справі є тимчасовим заходом та у разі наявності доказів на підтвердження припинення перебування ОСОБА_2 у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан, учасники справи не позбавлені права ініціювати питання про поновлення провадження у справі шляхом подання до суду відповідних клопотань.

Слід також враховувати, що предметом даного спору є вимога про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, тобто суд не вирішує питання про стягнення аліментів. Відповідне утримання, яке визначене судовим рішенням та на яке має право дитина, відповідач частково надає, що вбачається із розрахунку заборгованості (а.с.8,14).

А відтак, доводи апеляційної скарги проте, що зупинення провадження у справі призводить до затягування розгляду справи на необмежений час задля уникнення обов`язку батька утримувати дитину та платити аліменти, не заслуговують на увагу.

Колегія суддів відхиляє аргументи представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Котенко І.О. стосовно того, що відповідач має можливість захищати свої права у суді через представника, оскільки частина 3 статті 252 ЦПК України, відповідно до приписів якої, суд не зупиняє провадження у справі, якщо відсутня сторона веде справу через свого представника, застосовується у випадках, якщо зупинення провадження у справі мало місце на підставі пунктів 1-3 частини 1 статті 252 ЦПК України, і не може бути застосована до цих правовідносин, так як в цьому випадку провадження зупиняється на підставі пункту 2 частини 1 статті 251 ЦПК України.

Такі правові висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 листопада 2023 року справа № 466/5393/22.

Оскільки в Україні запроваджено воєнний стан і на разі дію його не припинено, а відповідач перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 , зважаючи на положення статті 251 ЦПК України, яка визначає обов`язок суду зупинити провадження у справі у разі встановлення вказаних у ній обставин, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про наявність підстав для зупинення провадження у справі.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржена ухвала прийнята без додержання норм матеріального і процесуального права та зводяться до переоцінки доказів у справі.

За змістом частини першої та другої статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2018 року у справі № 346/5603/17 (провадження № 61-41031св18) вказано, що дослідження нових доказів провадиться, зокрема, у таких випадках: якщо докази існували на час розгляду справи судом першої інстанції, але особа, яка їх подає до апеляційного суду, з поважних причин не знала й не могла знати про їх існування; докази існували на час розгляду справи в суді першої інстанції і учасник процесу знав про них, однак з об`єктивних причин не міг подати їх до суду; додаткові докази, які витребовувалися раніше, з`явилися після ухвалення рішення судом першої інстанції; суд першої інстанції неправомірно виключив із судового розгляду подані учасником процесу докази, що могли мати значення для вирішення справи; суд першої інстанції необґрунтовано відмовив учаснику процесу в дослідженні доказів, що могли мати значення для вирішення справи (необґрунтовано відмовив у призначенні експертизи, витребуванні доказів, якщо їх подання до суду для нього становило певні труднощі тощо); наявні інші поважні причини для їх неподання до суду першої інстанції у випадку відсутності умислу чи недбалості особи, яка їх подає, або вони не досліджені судом унаслідок інших процесуальних порушень.

На електронну адресу апеляційного суду відповідачем надано копію довідки про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України від 13 березня 2025 року №191/1992, довідку від 03 листопада 2024 року №191/16153 про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), які не були ним подані під час розгляду справи судом першої інстанції.

Подаючи вказані документи, відповідач не ставив питання про долучення вказаних доказів до матеріалів справи та не надавав доказів неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

За таких обставин, суд не бере до уваги надані відповідачем документи.

Європейський суд з прав людини зауважував, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких, обставин апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена із додержанням вимог закону і не може бути скасована з підстав, що викладені в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Котенко Іриною Олександрівною, залишити без задоволення, а ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 22 січня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Ж.М. Яворська

Судді Т.М. Базовкіна

Л.М. Царюк

Повний текст постанови складено 27 березня 2025 року.