С О Л О М ' Я Н С Ь К И Й Р А Й О Н Н И Й С У Д М І С Т А К И Є В А
__________________________________________________________________________________________
Провадження 2/760/5688/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

І. Вступна частина

25 лютого 2025 року в місті Києві

Солом`янський районний суд м. Києва

у складі головуючого судді Коробенка С.В.

за участю секретаря Левіцької Н.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє свої вимог - Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кирик Ольга Анатоліївна про витребування майна з чужого незаконного володіння.

ІІ. Описова частина

14 червня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Солом`янського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_2 , Третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кирик Ольга Анатоліївна, про витребування майна з чужого незаконного володіння, а саме: квартири за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 32,1 кв.м, житловою площею 21 кв.м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 000).

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначає, що йому на праві власності належить двокімнатна квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 32,1 кв.м, на підставі свідоцтва про право власності на житло від 12.12.2000 № 25451 , виданого відділом приватизації державного житла Залізничного району м. Києва. У своєму позові посилається на те, що вказана квартира вибула з його володіння поза його волею у результаті шахрайських дій з використанням підроблених документів. Позивачу стало відомо, що власником спірної квартири за зазначеною адресою є інша особа - Відповідач, який набув право власності на квартиру на підставі договору купівлі-продажу від 01 грудня 2023 року, укладеного начебто від імені Позивача. Позивач стверджує, що він не укладав будь-якого договору щодо спірної квартири і не мав такого наміру, ніяких обтяжень на квартиру не було, повноважень на розпорядження своїм майном нікому не надавав.

Позивач зазначає, що 06 грудня 2023 року він дізнався, що невстановлені особи змінили замки на вхідних дверях належної йому на праві власності квартири, виносять його майно з квартири, незаконно заволоділи квартирою. При цьому жодних дій, спрямованих на відчуження квартири або надання її у користування, Позивач не вчиняв.

З матеріалів досудового розслідування кримінального провадження №0003621 Позивачу стало відомо, що належна йому на праві власності квартира 01 грудня 2023 року незаконно вибула з його володіння як власника, без його згоди та відома в результаті шахрайських дій, вчинених відносно квартири як його майна: Відповідачем, якого зареєстровано власником квартири; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; та іншими невстановленими досудовим розслідуванням особами, які спільно, шляхом обману заволоділи квартирою Позивача.

Державна реєстрація права власності на квартиру за Відповідачем Третьою особою була проведена на підставі договору купівлі-продажу, який зареєстровано в реєстрі за № 2427 від 01.12.2023.

Зважаючи на те, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 , незаконно вибула з володіння Позивача в результаті шахрайських дій, Позивач просить витребувати квартиру від ОСОБА_2 (Відповідача).

Позивач вважає, що його право порушене тим, що право власності зареєстроване за Відповідачем, тому належним способом захисту є віндикаційний позов, оскільки його задоволення, тобто рішення суду про витребування нерухомого майна із чужого незаконного володіння, є підставою для внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

14 червня 2024 року автоматизованим розподілом судової справи між суддями головуючим у справі визначено суддю Коробенка С.В.

Ухвалою суду від 18 червня 2024 року суддею Коробенком С.В. прийнято до розгляду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кирик Ольга Анатоліївна про витребування майна з чужого незаконного володіння за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

У підготовчому засіданні 15 жовтня 2024 року судом були вирішені всі питання та вчинені процесуальні дії, передбачені ст. 197 ЦПК України, необхідні для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті.

15 жовтня 2024 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

21.02.2025 представником Позивача були подані письмові пояснення стосовно обраного способу захисту.

У судове засідання, призначене на 25 лютого 2025 року, Позивач представник Позивача не з`явились, подали заяви про розгляд справи у його відсутність, позов підтримали, проти ухвалення заочного рішення не заперечували.

Відповідач відзиву на позов не подав, до суду не з`явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином.

Третя особа своїх пояснень на позов не подала, у судовому засіданні під час розгляду справи участі не брала, про розгляд справи була повідомлена належним чином.

Про час, день та місце розгляду справи Сторони і Третя особа повідомлені належним чином, їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Суд визнав за можливе розглянути справу відсутність Сторін із постановленням заочного рішення на підставі наявних матеріалів справи.

ІІІ. Мотивувальна частина

Проаналізувавши матеріали справи, дослідивши наявні письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що Позивач набув право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , що складається з 2 кімнат, загальною площею 32,1 кв.м, на підставі свідоцтва про право власності на житло від 12.12.2000 № 25451 , виданого відділом приватизації державного житла Залізничного району м. Києва, згідно з яким була проведена реєстрація права власності в КП КПР «КМ БТІ» 21.12.2000 за реєстровим № 4361, що підтверджується інформаційною довідкою КП КМР «КМ БТІ» КВ-2023 № 38849 від 11.12.2023.

У паспорті громадянина України ОСОБА_1 міститься штамп органу приватизації про право на безоплатну приватизацію житла в обсязі 32.1 кв.м. Позивач був зареєстрований у вказаній квартирі, що підтверджується відміткою про адресу реєстрації в паспорті громадянина України, довідкою форми № 3 від 16.11.2005 Солом`янської районної у м. Києві державної адміністрації про те, що Позивач зареєстрований та проживає у вказаній квартирі, яка належить йому на праві приватної власності, довідкою про склад сім`ї та розмір платежів за житлово-комунальні послуги ДЕЖ №906 від 12.12.2007, довідкою про склад сім`ї та розмір платежів за житлово-комунальні послуги ВСП «Чоколівський» № 383 від 18.06.2008.

Згідно з відомостями, які містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, запис про реєстрацію права власності за Відповідачем на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомості - 000, було внесено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кирик Ольгою Анатолівною (Третьою особою) на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 70498094 від 01.12.2023; документи подані для державної реєстрації: договір купівлі-продажу, серія та номер: 2427, виданий 01.12.2023, видавник: Кирик О.А. , ПН КМНО.

Встановлено, що 06 грудня 2023 року за заявою Позивача до Єдиного реєстру досудових розслідувань було внесено інформацію про кримінальне провадження №0003621 з правовою кваліфікацією за ч. 5 ст.190 КК України.

Зі змісту протоколу додаткового допиту підозрюваного ОСОБА_2 (Відповідача) від 07.12.2023 вбачається, що він наміру набуття права власності на квартиру не мав, грошові кошти Позивачу не сплачував, свою вину у вчиненому визнає, щиро кається у скоєному.

З матеріалів досудового розслідування вбачається, що незаконне заволодіння квартирою Позивача відбулось 01 грудня 2023 року за допомогою завідомо підробленого паспорту серії НОМЕР_3 , а також завідомо підроблених документів на право власності на квартиру, в приміщенні офісу приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кирик О. А. (Третьої особи) за адресою: м. Київ, вул. Саксаганського, 112. На підставі зазначених вище підроблених документів на право власності на квартиру та паспорта НОМЕР_3 Третьою особою складено та нотаріально посвідчено договір купівлі-продажу №2427. Внаслідок вказаних дій право власності на квартиру, належну Позивачу, було переоформлено на Відповідача.

Копія паспорта НОМЕР_3 в матеріалах реєстраційної справи нотаріуса на першій сторінці містить фотокартку не Позивача, а іншої невстановленої особи. Паспорт серія НОМЕР_3 не видавався на ім`я Позивача, що підтверджується відповіддю Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області №8010.5-16625/80.3-24 від 10.04.2024, у якій зазначено, що паспорт громадянина України серія НОМЕР_3 , виданий Солом`янським РУ ГУ МВС України в місті Києві, дата видачі 17.06.2004, наданий нотаріусу для посвідчення договору купівлі-продажу квартири, виданий не на Позивача, а на іншу особу з іншими персональними даними.

У договорі купівлі-продажу квартири 01 грудня 2023 року, посвідченому Третьою особою, як зазначає Позивач, міститься підпис від його імені, проте Позивач ніколи вказаний договір не підписував, що підтверджується висновком експертизи, проведеної у кримінальному провадженні.

Згідно з висновком експерта №СЕ-19/111-24/10278-ПЧ від 04.03.2024 за результатами судової почеркознавчої експертизи, проведеної у кримінальному провадженні № 0003621 від 06.12.2023 встановлено, що підпис від імені ОСОБА_1 (Позивача) та текст « ОСОБА_1 » в договорі купівлі продажу квартири від 01.12.2023, реєстровий номер 2427, бланк НСР 307656, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кирик О.А., виконані не ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а іншою особою; підпис від імені ОСОБА_1 в заяві від імені ОСОБА_1 про відсутність зареєстрованих малолітніх дітей, недієздатних та обмежено дієздатних осіб, в квартирі АДРЕСА_2 , яка посвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кирик О.А., виконаний не ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а іншою особою; підпис від імені ОСОБА_1 та текст « ОСОБА_1 » в заяві від імені ОСОБА_1 про те, що об`єкт нерухомого майна, а саме: квартира АДРЕСА_2 , знаходиться у його власності більше трьох років, яка посвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кирик О.А., виконані не ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а іншою особою.

Висновок судової експертизи, проведеної в межах кримінального провадження, містить відповіді на питання, які стосуються предмету спору, та оцінюється судом на загальних підставах в сукупності з іншими доказами у справі відповідно до вимог ст. 76-80, 102 ЦПК України.

Таким чином суд доходить висновку, що Позивач не укладав договір купівлі - продажу належної йому квартири, волевиявлення Позивача на відчуження належної йому квартири було відсутнє, майно вибуло з володіння Позивача шляхом використання підроблених документів, на підставі яких Третя особа посвідчила договір купівлі-продажу та внесла відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про право власності Відповідача.

Відповідно ст. 229 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення, або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Оцінюючи правильність обраного позивачем способу захисту в частині витребування майна з чужого незаконного володіння, суд виходить із такого.

Згідно з частиною першою статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умова про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі інші умови, щодо яких за заявою хоча б однією із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до законодавчого визначення правочином є перш за все вольова дія суб`єктів цивільного права, що характеризує внутрішнє суб`єктивне бажання особи досягти певних цивільно-правових результатів - набути, змінити або припинити цивільні права та обов`язки. Здійснення правочину законодавством може пов`язуватися з проведенням певних підготовчих дій учасниками правочину (виготовленням документації, оцінкою майна, інвентаризацією), однак сутністю правочину є його спрямованість, наявність вольової дії, що полягає в згоді сторін взяти на себе певні обов`язки (на відміну, наприклад, від юридичних вчинків, правові наслідки яких наступають у силу закону незалежно від волі його суб`єктів).

У двосторонньому правочині волевиявлення повинно бути взаємним, двостороннім і спрямованим на досягнення певної мети; породжуючи правовий наслідок, правочин - це завжди дії незалежних та рівноправних суб`єктів цивільного права.

За частиною першою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Стаття 207 ЦК України встановлює загальні вимоги до письмової форми правочину. Так, на підставі частини першої цієї статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Частиною ж другою цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Отже, підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію.

Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц (провадження № 14-499цс19).

Також у постанові Верховного Суду від 22 січня 2020 року в справі №674/461/16-ц зроблено висновок, що підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасника (-ів) правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документа, в якому втілюється правочин. Внаслідок цього підписання правочину здійснюється стороною (сторонами) або ж уповноваженими особами.

Крім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16 (провадження № 14-499цс19) зроблено висновок, що у випадку оспорювання самого факту укладення правочину такий факт може бути спростований не шляхом подання окремого позову про недійсність правочину, а під час вирішення спору про захист права, яке позивач вважає порушеним, шляхом викладення відповідного висновку про неукладеність спірних договорів у мотивувальній частині судового рішення.

У постанові від 26 жовтня 2022 року у справі № 227/3760/19-ц (провадження № 14-79цс21) Велика Палата Верховного Суду не знайшла підстав для відступу від указаного висновку, викладеного в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц (провадження № 14-499цс19), та зазначила, що порушенням права у такому випадку є не саме по собі існування письмового тексту правочину, волевиявлення позивача щодо якого не було, а вчинення конкретних дій, які порушують право позивача (наприклад, зайняттям та використанням іншою особою приміщення позивача за відсутності встановлених для цього правових підстав). Протилежне тлумачення означало б, що суд надає документу, підробку якого встановлено належним чином, статус дійсного, визнає настання відповідних правових наслідків за відсутності як волевиявлення, так і інших законних підстав для цього та покладає на особу нічим не обґрунтований обов`язок застосувати для уникнення настання правових наслідків за підробленим документом ті самі способи захисту, що й в умовах, коли правочин дійсно вчинено, а його правомірність презюмується.

Верховний Суд зазначає, що відсутність (підроблення) підпису сторони правочину, щодо якого передбачена обов`язкова письмова форма, за загальним правилом не свідчить про недійсність цього правочину, а вказує на дефект його форми та за відсутності підтвердження волевиявлення сторони на його укладення, свідчить про неукладеність такого правочину. Належним способом захисту права особи, майно якої вибуло з її законного володіння за неукладеним договором купівлі-продажу, є віндикаційний позов - витребування майна із чужого незаконного володіння чи від добросовісного набувача. Такий правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 27.11.2024 у справі №204/8017/17, від 26.04.2023 у справі № 450/776/17.

Оскільки із доказів, наявних в матеріалах справи, встановлено, що ОСОБА_1 в дійсності не укладав договір купівлі-продажу квартири належної йому, майно вибуло із його власності поза його волею, то оспорюваний договір купівлі - продажу не можна вважати укладеним, а отже, і визнавати недійсним.

Ефективність захисту цивільного права залежить від характеру вимоги, що висувається до порушника, та характеру правовідносин, які існують між позивачем та відповідачем.

Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

Під час оцінки обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення та забезпечити поновлення порушеного права.

Суд враховує, що права, свободи та інтереси Позивача як власника майна в достатній мірі захищені судом шляхом задоволення вимоги про витребування спірного майна з чужого незаконного володіння Відповідача, що узгоджується з правовими висновками Верховного Суду про належний спосіб захисту прав власника, яким є віндикаційний позов.

Задоволення позову про витребування майна забезпечуватиме ефективне відновлення порушених прав власника, оскільки таке судове рішення є підставою для державної реєстрації права власності, тому задоволення вимог щодо скасування записів про право власності не є потрібним для захисту порушених прав Позивача.

Враховуючи, що Позивач договір купівлі-продажу не укладав, не підписував, при реєстраціях права власності використані підроблені документи, зокрема, паспорт громадянина України, з фотографією іншої особи, з реквізитами паспорту, що видавався іншій особі, а не Позивачу, те, що квартира вибула з володіння власника поза його волею. належним способом захисту є витребування майна з чужого незаконного володіння у особи, яка є набувачем, а саме у Відповідача.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак, стягненню з Відповідача на користь Позивача підлягає сума судового збору в розмірі 12 634, 31 грн.

IV. Резолютивна частина

Керуючись ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76-81, 223, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд вирішив:

1. Позов задовольнити.

Витребувати з незаконного володіння ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 32,1 кв.м, житловою площею 21 кв.м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 000).

2. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 12 634, 31 гривень.

3.Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення.

4.Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_4 ; РНОКПП: НОМЕР_5 ;

Третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кирик Ольга Анатоліївна: 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 112 прим. 1-5, номер свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю № 5186.

Суддя: