ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2025 року м.Суми

Справа №591/892/24

Номер провадження 22-ц/816/473/25

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Філонової Ю. О. , Рунова В. Ю.

за участю секретаря судового засідання Назарової О.М.,

у присутності:

представника позивача ОСОБА_1 адвоката Бондаря Валерія Миколайовича,

представника відповідача Сумської обласної прокуратури Микитенка Володимира Петровича

представника відповідача Головного управління Національної поліції в Сумській області Давиденко Ольги Володимирівни ,

представника третьої особа Державної казначейської служби України Тютюнник Тетяни Вікторівни ,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Сумській області

на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 10 липня 2024 року у складі судді Ніколаєнко О.О., ухваленого в м. Суми, повне судове рішення виготовлено 19 липня 2024 року,

в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Сумської обласної прокуратури, Головного управління Національної поліції в Сумській області, третя особа - Державна казначейська служба України, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

У січні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи вимоги тим, що в рамках кримінального провадження ухвалою суду на належний йому автомобіль з напівпричепом було накладено арешт з позбавленням права на відчуження, розпорядження та користування, це майно було вилучено та визнано речовими доказами по справі, визначено місце зберігання арештованого майна спеціальний майданчик для тимчасово затриманих транспортних засобів ГУНП в Сумській області. За фактом викрадення зі спеціального майданчика належного позивачу тимчасово затриманого транспортного засобу напівпричепа та пошкодження/розкомплектації автомобіля у період часу з 24 лютого 2022 року до 15 березня 2022 року відкрито кримінальне провадження, у якому позивача визнано потерпілим. На час звернення до суду з позовом винні особи, які викрали напівпричіп та пошкодили і розукомплектували автомобіль, не встановлені. В результаті бездіяльності органів державної влади в охороні та зберіганні тимчасово вилученого майна позивачеві завдана матеріальна шкода в сумі 1019317 грн 15 коп., що підтверджується висновками експертиз. Вироком суду скасовано арешт з належного позивачу майна та зобов`язано повернути речові докази. Автомобіль був повернутий потерпілому у пошкодженому та розукомплектованому вигляді. Напівпричіп оголошений у розшук.

Також зазначає, що неправомірними діями позивачу заподіяно моральну шкоду, яку позивач оцінює у 50000 грн. Моральна шкода полягає у стражданнях, заподіяних втратою майна, неможливістю використовувати його у підприємницькій діяльності, необхідністю ремонту пошкодженого транспортного засобу, в результаті чого позивач знаходився у постійній стресовій ситуації.

Просив суд ухвалити рішення, яким: визнати неправомірною бездіяльність відповідачів по збереженню тимчасово вилученого майна речових доказів в кримінальному провадженні №0000262 від 12 вересня 2021 року: автомобіль «MAN» модель TGS18.400, д.н.нз. НОМЕР_1 з напівпричепом спеціалізованої марки «SCHIMITZ» модель «SKI 24», VIN- НОМЕР_2 , рік випуску 2008, д.н.з. НОМЕР_3 , яке зберігалось, як арештоване майно на штраф майданчику за адресою: АДРЕСА_1 , до скасування арешту Сумською обласною прокуратурою та Головним управлінням НП в Сумській області відповідно до ухвали Білопільського районного суду Сумської області від 15 вересня 2021 року; стягнути з держави України в особі Сумської обласної прокуратури та Головного управління НП в Сумській області на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в сумі 1019317 грн 15 коп. та моральну шкоду в сумі 50000 грн за рахунок Державного бюджету України, шляхом списання коштів з відповідного рахунку Державного казначейства України.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 10 липня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано неправомірною бездіяльність посадових осіб Головного управління Національної поліції по збереженню тимчасово вилученого майна речових доказів в кримінальному провадженні №0000262 від 12 вересня 2021 року: автомобіля «MAN» модель TGS18.400, д.н.нз. НОМЕР_1 з напівпричепом спеціалізованої марки «SCHMITZ» модель «SKI 24», VIN- НОМЕР_2 , рік випуску 2008, д.н.з. НОМЕР_3 , яке зберігалось, як арештоване майно на штрафмайданчику за адресою: м. Суми, вул. Чернігівська, буд. 16 а.

Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в сумі 1019317 грн 15 коп. та моральну шкоду в сумі 20000 грн

В іншій частині вимог відмовлено у зв`язку з необґрунтованістю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, Головне управління Національної поліції в Сумській області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що за результатами проведеного службового розслідування в частині забезпечення збереження речових доказів на спецмайданчику, не було встановлено факту наявності в діях окремих поліцейських ГУНП дисциплінарного проступку. Вказує, що враховуючи факт введення з 24 лютого 2022 року воєнного стану в Україні, а також те, що війська рф пересувалися територією обласного центру, обов`язком кожного поліцейського було виконання наказів керівництва, які не суперечать вимогам чинного законодавства. При цьому, евакуація (переміщення) транспортних засобів, які знаходилися на спеціальному майданчику, вказаним наказом не була передбачена.

Стверджує, що позивачем не надано суду доказів на підтвердження причинно-наслідкового зв`язку між діями поліцейських ГУНП в Сумські області та завданою моральною шкодою. Також, позивачем не надано суду розрахунку суми заявленої до відшкодування моральної шкоди.

Доводить, що позивачем не було доведено спричинення моральної та матеріальної шкоди, а в рішенні суду першої інстанції не зазначено, у чому полягає моральна шкода.

Сумська обласна прокуратура подала відзив на апеляційну скаргу, в якому вказує на те, що прокуратура не є суб`єктом відповідальності у спірних правовідносинах, а тому не є належним відповідачем у цій справі.

Позивачем у встановлений апеляційним судом строк відзиву на апеляційну скаргу подано не було.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта , який підтримав доводи апеляційної скарги, заперечення проти апеляційної скарги представника позивача, думку представників Сумської обласної прокуратури та Державної казначейської служби України, які погодились з доводами апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За приписами частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З матеріалів справи вбачається та судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є власником транспортного засобу - автомобіль «MAN» модель TGS18.400, д.н.з. НОМЕР_1 та напівпричепу марки «SCHIMITZ» модель «SKI 24», VIN- НОМЕР_2 , рік випуску 2008, д.н.з. НОМЕР_3 , що підтверджується копіями свідоцтв про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 10-11).

Ухвалою Білопільського районного суду Сумської області від 15 вересня 2021 року у справі №573/1531/21 накладено арешт у кримінальному провадженні №0000062 від 12 вересня 2021 року, тому числі на майно позивача: автомобіль «MAN» модель TGS18.400, д.н.з. НОМЕР_1 та напівпричепу марки «SCHIMITZ» модель «SKI 24», VIN- НОМЕР_2 , рік випуску 2008, д.н.з. НОМЕР_3 , вилучені в ході огляду ДТП від 12 вересня 2021 року. Визначено місцем зберігання арештованого майна до скасування арешту у встановленому законом порядку спеціальний майданчик для тимчасово затриманих транспортних засобів ГУНП в Сумській області за адресою: м. Суми, вул. Чернігівська, 16а (а.с. 12-16).

05 лютого 2022 року ОСОБА_1 звертався до суду із клопотанням про зняття арешту з майна, у задоволенні якого ухвалою Білопільського районного суду від 13 травня 2022 року відмовлено (а.с. 17-20).

Вироком від 30 травня 2022 року Білопільського районного суду Сумської області у справі №573/164/22 речові докази у кримінальному провадженні - автомобіль «MAN» модель TGS18.400, д.н.з. НОМЕР_1 та напівпричіп марки «SCHIMITZ» модель «SKI 24», VIN- НОМЕР_2 , рік випуску 2008, д.н.з. НОМЕР_3 , що зберігаються на майданчику для тимчасового зберігання транспортних засобів ГУНП в Сумській області за адресою: м. Суми, вул. Чернігівська, 16А повернуто ОСОБА_1 . Вказаний вирок ухвалою Сумського апеляційного суду від 16 серпня 2023 року залишено без змін (а.с. 40-48). У касаційному провадженні вирок не оскаржувався, що підтверджується матеріалами справи №573/164/22.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, введено в Україні воєнний стан.

У період часу з 24 лютого 2022 року до 15 березня 2022 року невстановлені особи незаконно заволоділи транспортними засобами або їх частинами та пошкодили транспортні засоби, які перебували на території спецмайданчику ГУНП в Сумській області, у тому числі незаконно заволоділи належним позивачу напівпричепом та пошкодили/заволоділи деталями та складовими частинами автомобіля.

16 березня 2022 року до ЄРДР внесено відомості про кримінальне провадження №0000416 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України у зв`язку з тим, що у період з 24 лютого 2022 року до 15 березня 2022 року невстановлені особи з метою вчинення таємного викрадення майна, розуміючи, що вони діють в умовах воєнного стану, проникли на територію штрафмайданчику ГУНП в Сумській області, що на вул. Чернігівська, 16, звідки таємно викрали транспортні засоби, на які накладено арешт, та запчастини з автомобілів. Вказане підтверджується витягом з ЄРДР (а.с. 21).

Відповідно до копії протоколу від 03 березня 2023 року огляду транспортних засобів встановлено, що належний позивачу автомобіль «MAN» перебуває у пошкодженому стані. Протоколом визначено перелік пошкоджень та деталей, що викрадено: кріплення правого баку у кількості 2 шт., ушкодження на лівому баку; відсутність пластикової кришки, яка закривала відсік із АКБ; два АКБ 225 Амп., по 12 вольт марки «Бош»; металеві кріплення, що утримували два АКБ; пошкодження дротів, що ведуть до АКБ; гумовий шланг, що відповідає за повітря в системі гальмування; пошкоджена серцевина від дверцят; пошкоджена ручка від дверей; відсутність амортизаторів капота у кількості 2 шт, кришки блоку проводів у кількості 1 шт, холодильника штатного виробник МАН, рації марки «Президент», саб-буфера виробник МАН, матрасів у кількості 2 шт; пошкодження облицювання рульової колонки, ричагу перемикання світла; відсутність щітки омивача скла (а.с. 22-23).

Постановою від 03 березня 2023 року ОСОБА_1 визнано потерпілим у кримінальному провадженні №0000416 (а.с. 24).

Відповідно до відповіді від 28 листопада 2023 року ГУНП в Сумській області під час досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000416 встановлено, що ринкова вартість напівпричепу самоскида марки «SCHIMITZ» модель «SKI 24», VIN- НОМЕР_2 , рік випуску 2008, д.н.з. НОМЕР_3 складає 492 360 грн., вартість ремонтно-відновлювальних робіт транспортного засобу «MAN» модель TGS18.400, д.н.з. НОМЕР_1 може складати 511 056,27 грн. (а.с. 28).

Постановою слідчого у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000416 було призначено транспортно-товарознавчу експертизу, на вирішення якої постановлено питання: яка вартість майна напівпричепу самоскида марки «SCHIMITZ» модель «SKI 24», VIN- НОМЕР_2 , рік випуску 2008, д.н.з. НОМЕР_3 , який на момент крадіжки перебував у справному стані без пошкоджень, технічних змін не вносилось.

Відповідно до висновку експерта від 30 вересня 2022 року №СЕ-19/119-22/8584-АВ, складеного на підставі зазначеної постанови ринкова вартість напівпричепа н/пр-самоскида «SCHIMITZ» модель «SKI 24», VIN- НОМЕР_2 , д.н.з. НОМЕР_3 з урахуванням зносу станом на 24 лютого 2022 року складає 492360 грн. (а.с. 29-35).

Відповідно до висновку експерта від 03 травня 2023 року №СЕ-19/119-23/5120-АВ, складеного на підставі постанови слідчого про призначення експертизи у кримінальному провадженні №0000416 вартість ремонтно-відновлювальних робіт транспортного засобу «MAN» модель TGS18.400, д.н.з. НОМЕР_1 може складати 526957,15 грн. Вартість викраденого майна із транспортного засобу може складати 511 056,27 грн. (а.с. 36-37).

У зв`язку зі скасуванням арешту автомобіль «MAN» модель TGS18.400, д.н.з. НОМЕР_1 02 жовтня 2023 року передано власнику ОСОБА_1 (а.с. 109)

Постановою від 29 липня 2022 року, винесеною у кримінальному провадженні №0000416 оголошено у розшук напівпричіп марки «SCHIMITZ» модель «SKI 24», VIN- НОМЕР_2 , рік випуску 2008, д.н.з. НОМЕР_3 (а.с. 38).

Позивач є фізичною особою підприємцем та на час вилучення транспортного засобу надавав послуги з перевезень вантажним транспортом (а.с. 50-63).

Ухвалюючи оскаржуване рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що посадові особи ГУНП в Сумській області маючи обов`язок із збереження та повернення майна позивачу, даного обов`язку не виконали, чим завдано позивачу матеріальної шкоди. Крім того, вказаними діями позивачу було також завдано і моральної шкоди, яку суд з урахуванням принципів розумності та справедливості визначив в розмірі 20000 грн.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, так як вони відповідають вимогам закону та обставинам справи.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно з ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Держава не втручається у здійснення власником права власності. (ч. 1, 6 ст. 319 ЦК України).

За правилами встановленими ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до статті 58 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

За загальними положеннями, передбаченими статтею 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, заподіяна майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 ЦК України).

Статті 1173, 1174 ЦК України є спеціальними і передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності. Так, зокрема, цими правовими нормами передбачено, що для застосування відповідальності посадових осіб та органів державної влади наявність їх вини не є обов`язковою. Втім, цими нормами не заперечується обов`язковість наявності інших елементів складу цивільного правопорушення, які є обов`язковими для доказування у спорах про стягнення збитків.

Необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, і довести наявність цих умов має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі статті 1173 ЦК України.

Згідно із частинами другою, четвертою статті 100 КПК України речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Обов`язок уповноваженої службової особи забезпечити схоронність тимчасово вилученого майна в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, визначений частиною 4 статті 168 КПК України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 19 листопада 2012 року № 1104 затверджено Порядок зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності під час кримінального провадження (далі - Порядок).

У пункті 20 Порядку передбачено, що зберігання речових доказів у вигляді автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, здійснюється на спеціальних майданчиках і стоянках територіальних органів Національної поліції для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів.

Схоронність тимчасово вилученого майна забезпечується згідно з пунктами 1-26 цього Порядку до повернення майна власнику у зв`язку з припиненням тимчасового вилучення майна або до постановлення слідчим суддею, судом ухвали про накладення арешту на майно (пункт 27 Порядку).

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про Національну поліцію» Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Діяльність поліції спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України згідно із законом.

Відповідно до пункту 1 Положення про Національну поліцію України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2015 року № 877, до основних завдань Національної поліції України належить реалізація державної політики у сферах забезпечення охорони прав і свобод людини, інтересів суспільства і держави, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Крім того, Національна поліція України здійснює досудове розслідування кримінальних правопорушень у межах визначеної підслідності (підпункт 9 пункту 4 вищевказаного Положення).

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що саме на орган досудового розслідування кримінального провадження законодавством покладено обов`язок щодо забезпечення схоронності та повернення напівпричепу самоскида марки «SCHIMITZ» модель «SKI 24», 2008 року випуску, д.н.з. НОМЕР_3 і транспортного засобу «MAN» модель TGS18.400, д.н.з. НОМЕР_1 , які були визнані речовим доказом у кримінальному провадженні та вилучені слідчим.

Натомість, Головним управлінням Національної поліції в Сумській області після одержання вищевказаного самоскиду та транспортного засобу, що належали ОСОБА_1 , та розміщення їх на спеціальному майданчику для тимчасово затриманих транспортних засобів ГУНП в Сумській області за адресою: м. Суми, вул. Чернігівська, 16 А, не було забезпечено їх схоронності та в подальшому повернуто власнику.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що 24 лютого 2022 року у зв`язку з пересуванням військ рф на території обласного центру залишилася лише частина особового складу ГУНП, яка насамперед забезпечувала взаємодію між населенням області та командуванням ЗСУ та ТРО через що керівництво ГУНП не мало можливості забезпечити виділення особового складу для охорони спецмайданчику, а евакуація (переміщення) транспортних засобів наказом керівництва ГУНП в Сумській області не передбачена, оскільки обов`язок із забезпечення схоронності транспортного засобу позивача та повернення власнику у випадку наявності на те правових підстав, чинним законодавством покладена саме на ГУНП в Сумській області, а вказані відповідачем обставини не спростовують вищевикладених висновків суду першої інстанції.

Не заслуговують на увагу колегії суддів доводи апеляційної скарги про те, що за результатами проведеного службового розслідування не було встановлено факту наявності в діях окремих поліцейських ГУНП дисциплінарного проступку, так як спеціальними нормами законодавства, що врегульовують питання зберігання речових доказів, визначено відповідальних осіб органів Національної поліції за їх схоронність.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт.

Згідно з вимогами ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо), та, з урахуванням інших обставин, зокрема тяжкості вимушених змін у життєвих стосунках, ступеню зниження престижу і ділової репутації позивача. При цьому, виходити слід із засад розумності, виваженості та справедливості.

Колегія суддів погоджується з розміром присудженої з відповідача на користь позивача моральної шкоди в сумі 20000 грн, оскільки суд першої інстанції при визначенні її розміру врахував конкретні обставини справи, розмір, тривалість та характер заподіяних моральних страждань, а також виходив з загальних засад розумності та справедливості

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачем не надано доказів заподіяння йому моральної шкоди не заслуговують на увагу колегії суддів та спростовуються наявними матеріалами справи.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність позивачем належними та допустимими доказами правомірності вимоги про відшкодування шкоди, так як відповідальними особами органу досудового розслідування не було вжито достатніх заходів для збереження тимчасово вилученого майна, чим ОСОБА_1 було заподіяно майнової шкоди, у вигляді вартості на викраденого напівпричепу та вартості відновлювального ремонту автомобіля, та моральної шкоди, яка полягає у моральних стражданнях позивача внаслідок позбавлення його можливості користуватися та розпоряджатися належним йому на праві власності майном.

Таким чином, посилання та доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, не знайшли свого підтвердження в якості підстав скасування оскаржуваного судового рішення під час апеляційного провадження.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява №4909/04, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Сумській області залишити без задоволення.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 10 липня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 27 березня 2025 року.

Головуючий - О. І. Собина

Судді: Ю. О. Філонова

В. Ю. Рунов