Справа №2-5673/11
Провадження 4-с/522/36/25
УХВАЛА

27 березня 2025 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси

у складі: судді Бондаря В.Я.,

за участі секретаря судового засідання Єрганінової К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одеса скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), за участі стягувача Акціонерне товариство «Універсал Банк»,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Приморського районного суду м. Одеси зі скаргою на бездіяльність Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) та просить:

- визнати неправомірною бездіяльність начальника Приморського ВДВС у м.Одесі ПМУМЮ щодо не зняття арешту накладеного на усе майно ОСОБА_1 в рамках виконавчого провадження №37877923 з примусового виконання виконавчого листа №2-5673/11 виданого Приморським районним судом м.Одеси 18.03.2013 про стягнення грошової суми з ОСОБА_1 на користь ВАТ «Універсал Банк» у розмірі 194 025,35 грн;

- визнати неправомірною бездіяльність начальника Приморського ВДВС у м.Одесі ПМУМЮ щодо не зняття арешту накладеного на усе майно ОСОБА_1 в рамках виконавчого провадження №46586111 з примусового виконання виконавчого листа №2-5673/11 виданого Приморським районним судом м.Одеси 18.03.2013 про стягнення грошової суми з ОСОБА_1 на користь ВАТ «Універсал Банк» у розмірі 194 025,35 грн;

- зобов`язати начальника Приморського ВДВС у м.Одесі ПМУМЮ зняти арешт з усього нерухомого майна ОСОБА_1 , накладений постановою №37877923 від 27.05.2013 (реєстраційний номер обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 4753593 від 21.02.2014);

- зобов`язати начальника Приморського ВДВС у м.Одесі ПМУМЮ зняти арешт з усього нерухомого майна ОСОБА_1 , накладений постановою №46586111 від 25.02.2015 (реєстраційний номер обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 12766548 від 25.12.2015);

- визнати порядок виконання рішення, зазначивши що рішення після набрання законної сили, є підставою для Приморського відділу ДВС у м.Одесі ПМУМЮ скасувати постанову №37877923 від 27.05.2013 старшого державного виконавця Приморського ВДВС ОМУЮ Качурка В.В. у виконавчому провадженні №37877923 з примусового виконання виконавчого листа №2-5673/11 виданого Приморським районним судом м.Одеси 18.03.2013 (реєстраційний номер обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 4753593 від 21.02.2014);

- визнати порядок виконання рішення, зазначивши що рішення після набрання законної сили, є підставою для Приморського відділу ДВС у м.Одесі ПМУМЮ скасувати постанову №46586111 від 25.02.2015 старшого державного виконавця Приморського ВДВС ОМУЮ Зозулянського І.В. у виконавчому провадженні №37877923 з примусового виконання виконавчого листа №2-5673/11 виданого Приморським районним судом м.Одеси 18.03.2013 (реєстраційний номер обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 12766548 від 25.12.2015).

Відтак, на обґрунтування скарги зазначено, що виконавчі провадження в рамках яких було накладено арешт на майно боржника у виконавчому провадженні були завершені 27.12.2013 та 25.12.2015, однак арешти з майна не зняті. ПАТ «Універсал Банк» 14.03.2017 відступило право вимоги за кредитним договором боржником у якому є ОСОБА_1 ТОВ ФК «Кредит-Капітал». 09.12.2024 скаржниця оплатила 113 472,34 грн на реквізити ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» та 12.12.2024 отримала довідку про відсутність претензій по договору №BL7054. Тобто, зобов`язання за виконавчим листом №2-5673/11 були припинені. 21.12.2024 скаржниця звернулася до начальника Приморського ВДВС з заявою про зняття арештів, проте їй повідомили, що виконавчі провадження були знищені, не виявлено ухвалу суду про заміну сторони виконавчого провадження та для зняття арешту необхідно сплатити виконавчий збір та витрати виконавчого провадження. Бездіяльність начальника Приморського ВДВС скаржниця вважає незаконною, адже вона виконала свої зобов`язання за виконавчим листом, виконавчі провадження знищені, проте арешт досі зберігається.

Ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 06.03.2025 скаргу призначено до розгляду у судовому засіданні 20.03.2025. Витребувано від Приморського ВДВС у м.Одесі ПМУМЮ (м.Одеса) матеріали виконавчих проваджень.

До суду 12.03.2025 надійшов відзив представника Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Свешнікова І.А., згідно якого просить відмовити у задоволенні скарги.

Відзив мотивовано тим, що виконавчі провадження №37877923, 46586111 обліковується не виконаними, адже виконавчий документ повернуто стягувачу з правом повторного пред`явлення до виконання. При завершені виконавчого провадження на підставі ч.2 п.2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» у державного виконавця були відсутні підстави для припинення чинності арешту застосованого до майна боржника. У випадку наявності арешту на майно боржника, яке не було знято під час завершення виконавчого провадження в органу ДВС відсутнє право на скасування відповідної постанови, а у випадку якщо не встановлено порушення порядку накладення арешту у керівника відповідного відділу виконавчої служби також відсутнє відповідне право. Не можна визнати бездіяльність протиправною, оскільки законом прямо не визначена не прямо не дозволена дія зі зняття арешту при визначених обставинах. У відповіді начальника Приморського ВДВС роз`яснено ОСОБА_1 що зняття арешту можливо при зверненні до суду, для того щоб посадові особи зобов`язані були законно припинити обтяження у завершених виконавчих провадженнях відносно ОСОБА_1 . Представник вважає, що правильним способом захисту скаржниці є визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню. Тому, відсутні неправомірні дії посадових осіб органу ДВС та неможливо зобов`язати посадову особу державного органу здійснювати дію, яка невизначена та прямо не дозволена Законом.

Листом від 14.03.2025 Приморський відділу ДВС у м.Одесі повідомив про неможливість надати витребувані докази, у зв`язку зі знищенням матеріалів виконавчих проваджень та те, що в той час не було введено автоматизовану систему виконавчого провадження.

У судовому засіданні 20.03.2025 ОСОБА_1 просила визнати дії та бездіяльність щодо не зняття арешту неправомірними та зняти арешти.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду повідомлені належним чином.

На підставі ст. 244 ЦПК України суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення та проголошення ухвали відкладено на 5 робочих днів, тобто до 27.03.2025, що пов`язано з потребує обґрунтувати доводи сторін.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що заочним рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 09 листопада 2011 року у справі №2/1522/5673/11 стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» суму заборгованості у розмірі 192 205,35 грн за кредитним договором № BL7054 від 17.07.2008 та витрати по оплаті судового збору у розмірі 1 700 грн, витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн, а всього стягнуто 194 025,35 грн (а.с.10).

З інформаційної довідки №276293119 від 23.09.2021 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна вбачається, що постановою Першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 27.05.2013 у виконавчому провадженні №37877923 накладено арешт та заборону відчуження на все нерухоме майно боржника ОСОБА_1 . Запис про обтяження №4753593 внесено 21.02.2014 державним реєстратором Одеського міського управління юстиції Зіборовою В.В., також постановою Першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 25.12.2015 у виконавчому провадженні №46586111 накладено арешт та заборону відчуження на все нерухоме майно боржника ОСОБА_1 . Запис про обтяження №12766548 внесено 25.12.2015 державним реєстратором Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області Калашнік Д.С. (а.с.11 на звороті, 12).

На нерухоме майно ОСОБА_1 наявні й інші арешти нерухомого майна накладені у виконавчих провадженнях №48127832, 48260052, 48310391

На виконанні перебувало виконавче провадження №37877923 з примусового виконання виконавчого листа №2-5673/11 виданого 18.03.2013 Приморським районним судом м.Одеси про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Універсал Банк» грошової суми у розмірі 194 025,35 грн, яке завершено постановою державного виконавця від 27.12.2013 на підставі ч.1 п.2 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» та виконавчий документ повернуто стягувачу у зв`язку з відсутністю майна на яке можливо звернути стягнення.

В подальшому на виконанні відділу перебувало виконавче провадження №46586111 з примусового виконання виконавчого листа №2-5673/11 виданого 18.03.2013 Приморським районним судом м.Одеси про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Універсал Банк» грошової суми у розмірі 194 025,35 грн, яке завершено постановою державного виконавця від 25.12.2015 на підставі ч.1 п.10 статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» та виконавчий документ направлено для подальшого виконання до іншого органу ДВС.

Виконавче провадження №50362644 ВДВС Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Універсал Банк», згідно листа Ізмаїльського ВДВС в Ізмаїльському районі Одеської області ПМПЮ (м.Одеса) від 29.11.2021 також завершено у зв`язку з відсутністю у боржниці майна, на яке можливо звернути стягнення (а.с.14).

Перший Приморський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі ПМУМЮ (м.Одеса) в особі начальника відділу Гусєва Олександра листом від 01.11.2021 запропонував ОСОБА_1 , з метою зняття арешту з майна надати до відділу документальні підтвердження виконання вимог виконавчого листа №2-5673/11, а також виконавчого збору та витрат виконавчого провадження (а.с.12 на звороті).

Приморський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі ПМУМЮ (м.Одеса) в особі начальника відділу Гусєва Олександра листом від 04.02.2025 вказав, що не виявлено рішення суду про заміну сторони у виконавчому провадження. Орган ДВС не відмовив у вирішенні питання про скасування арешту та повідомив, що прийняти рішення про припинення чинності арешту можливо лише за умови сплати виконавчого збору та витрат виконавчого провадження або при визнані судом виконавчого документу таким, який не підлягає виконанню (а.с.18).

В свою чергу, АТ «Універсал Банк» повідомив ОСОБА_1 , що право вимоги до неї як до боржника було відступлено ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» на підставі договору відступлення права вимоги №UB-ОР/17-018 від 14.03.2017, про що казано у листі від 23.12.2021 (а.с.15).

ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» листом від 04.10.2024 повідомило ОСОБА_1 про відступлення до товариства права вимоги за кредитним договором № BL7054 від 17.07.2008 (а.с.15 на звороті).

ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» надіслало ОСОБА_1 гарантійний лист, яким гарантувало, що у разі оплати ОСОБА_1 заборгованості в розмірі 113 472,32 грн до 10.12.2024, відмовиться від запланованих заходів щодо стягнення заборгованості в подальшому та надасть довідку про відсутність претензій за Договором №BL7054 від 17.07.2008 (а.с.16).

ОСОБА_1 09.12.2024 сплатила на рахунок ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» грошову суму у розмірі 113 472,34 грн з призначенням платежу: погашення заборгованості згідно кредитного договору №BL7054 від 17.07.2008 та гарантійного листа №29.11.2024 від 29.11.2024 (а.с.16).

12.12.2024 ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» склало довідку про відсутність претензій по Договору №BL7054 від 17.07.2008 (а.с.16 на звороті).

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (стаття 1 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до пункту 7 Розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 1404-VІІІ «Про виконавче провадження» виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Відповідно до частини першої статті 11 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-ХІV «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 606-ХІV тут і далі - у редакції, чинній на момент вчинення виконавчих дій) державний виконавець зобов`язаний вжити передбачених Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Зокрема державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного у документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

За змістом положень частини першої статті 47 Закону № 606-ХІV виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у тому числі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Відповідно до частини п`ятої статті 47 Закону № 606-ХІV повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону.

Відповідно до статті 30 Закону № 606 державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме: закінчення виконавчого провадження - згідно із статтею 49 цього Закону; повернення виконавчого документа стягувачу - згідно із статтею 47 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадовій особі), який його видав, - згідно із статтею 48 цього Закону.

Тож, як закінчення виконавчого провадження, так і повернення виконавчих документів з різних підстав, законодавцем визначено як стадію завершення виконавчого провадження. Після завершення виконавчого провадження ніякі інші дії державним виконавцем не проводяться.

Статтею 52 Закону № 606-ХІV встановлювалось, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення (стаття 57 Закону). Аналіз наведених правових норм свідчить про те, що арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який застосовується для забезпечення реального виконання рішення, що відповідно до Закону № 606-ХІV підлягає примусовому виконанню.

Законом України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII) в редакції, чинній на момент звернення заявника до виконавчої служби із заявою про зняття арешту, у статті 59 визначено випадки, коли арешт з майна та коштів боржника знімається постановою державного виконавця чи постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби. У той же час, частиною п`ятої наведеної статті передбачено, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Законом № 1404-VIII не врегульовано правовідносини щодо припинення заходів примусового виконання виконавчого документа після повернення виконавчого документа стягувачу з підстав відсутності майна у боржника, на яке може бути звернено стягнення.

Суд погоджується з доводами відповідача, що на момент прийняття рішення про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з не виявленням майна боржника на яке можливо звернути стягнення та у зв`язку з направленням виконавчого документа на виконання до іншого ВДВС, у державного виконавця Першого Приморського ВДВС були відсутні підстави для скасування накладених обтяжень у силу положень статті 50 Закону № 606-ХІV.

Разом з тим, Ізмаїльський ВДВС в Ізмаїльському районі Одеської області ПМПЮ (м.Одеса) також закінчив виконавче провадження у зв`язку з відсутністю майна у боржниці на яке можливо звернути стягнення.

Верховний Суд у постановах від 06 березня 2019 року у справі № 263/1468/17 (провадження № 61-31540св18), від 04 березня 2020 року у справі № 127/2-1421/09 (провадження № 61-22895св19), від 16 березня 2020 року у справі № 137/1649/17 (провадження № 61-26969св18) вказав, що державному виконавцю не надано право на зняття арешту з майна боржника у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 3, 8 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки відповідно до положень статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження не є закінченим. Зняття арешту з майна боржника пов`язується із закінченням виконавчого провадження, а не з поверненням виконавчого документа стягувачу. При цьому державним виконавцем винесено постанову не про закінчення виконавчого провадження (стаття 39 наведеного вище Закону), а про повернення виконавчого листа стягувачу (стаття 37 вказаного Закону), а не суду або іншому органу (посадовій особі), який його видав.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2024 року у справі № 990/305/23 (провадження № 11-76заі24) вказала, що особа не повинна зазнавати негативних наслідків та в такої особи не повинні виникати нові додаткові зобов`язання через помилки, допущені суб`єктами владних повноважень. Будь-який суб`єкт владних повноважень має обов`язок самостійно усунути допущене ним порушення.

Наведене узгоджується з висновками, викладеними у рішенні від 20 жовтня 2011 року у справі «Рисовський проти України» (заява № 29979/04), у якому Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування», за якого державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. ЄСПЛ звернув увагу на те, що принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

При цьому Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що в разі встановлення судом порушення прав фізичної особи, за загальним правилом, суд має поновити такий стан особи, який існував до початку порушення її прав.

Згідно зі статтею 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Отже, з урахуванням того, що виконавчий лист повертався стягувачу, що не є закінченням виконавчого провадження та врегулюванням заборгованості з новим кредитором поза межами виконавчого провадження, підстав для визнання бездіяльності начальника Приморського ВДВС у м. Одесі ПМУМЮ (м.Одеса) немає, тому в цій частині вимоги скарги є необґрунтованими.

Законом України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII не врегульовано правовідносини щодо припинення заходів примусового виконання виконавчого документа у зв`язку з його добровільним виконанням після повернення виконавчого документа стягувачу з підстав відсутності майна у боржника, на яке може бути звернено стягнення.

Разом з тим, згідно ч.7 ст. 28 Закону №606-ХІV у разі завершення виконавчого провадження з виконання рішення немайнового характеру та в разі закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених статтею 49 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня після завершення (закінчення) такого виконавчого провадження відкриває виконавче провадження за постановою про стягнення виконавчого збору.

Доводи ВДВС про відсутність підстав для скасування арешту, у зв`язку з несплатою ОСОБА_1 виконавчого збору та витрат виконавчого провадження є неспроможними, оскільки питання про стягнення виконавчого збору відповідно до закону державний виконавець не вирішував. Всупереч вимог ст. 81 ЦПК України, державним виконавцем не подано суду доказів пред`явлення постанов про стягнення виконавчого збору із ОСОБА_1 до виконання в межах встановленого трьохмісячного строку з дати винесення постанови.

Суд зауважує, що застосування арешту майна боржника як обмежувальний захід не повинен призводити до порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), що свідчить про необхідність його застосування виключно у випадках та за наявності підстав, визначених законом.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права

Згідно зі статтею 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.

Указані норми визначають непорушність права власності (в тому числі приватної) та неможливість позбавлення чи обмеження особи у здійсненні нею права власності.

Зазначені приписи покладають на державу позитивні зобов`язання забезпечити непорушність права приватної власності та контроль за виключними випадками позбавлення особи права власності не тільки на законодавчому рівні, а й під час здійснення суб`єктами суспільних відносин правореалізаційної та правозастосовчої діяльності. Обмеження позитивних зобов`язань держави лише законодавчим врегулюванням відносин власності без належного контролю за їх здійсненням здатне унеможливити реалізацію власниками належних їм прав, що буде суперечити нормам Конституції України та Конвенції.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Зазначеними приписами саме на суд покладено виконання позитивних зобов`язань держави щодо вирішення спорів між учасниками юридичного конфлікту, які виникають між ними у відносинах власності при реалізації належних їм правомочностей.

Суд повинен реалізовувати своє основне завдання (стаття 2 ЦПК України), а саме справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення спорів на засадах верховенства права з метою ефективного забезпечення кожному права на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

У даній ситуації відмова в задоволенні скарги щодо зняття арешту, накладеного на все майно ОСОБА_1 у виконавчих провадженнях №46586111 та №37877923, унеможливила б у подальшому здійснення належного захисту майнових прав заявника щодо зняття арешту з його майна, оскільки чинне законодавство не регулює питання зняття обтяжень з майна боржника у випадку добровільного виконання виконавчого документа після повернення його стягувачу.

При цьому, суд враховує, шо наявність протягом тривалого часу (більше 10 років) нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, а також за відсутності будь-яких відомостей стосовно рішення про стягнення виконавчого збору, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 2-356/12 (провадження № 61-5972св19), від 03.11.2021 у справі № 161/14034/20 (провадження № 61-1980св21), від 22.12.2021 у справі № 645/6694/15 (провадження № 61-18160св19).

На підставі зазначеного суд дійшов висновку про те, що порушене право ОСОБА_1 підлягає захисту шляхом зобов`язання ДВС зняти арешт з майна боржника.

Згідно статті 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Підстав визначати порядок виконання рішення зазначивши, що ухвала є підставою для скасування постанов, якими накладено арешт, відсутні, адже арешт накладено підставно при виконанні виконавчого листа №2-5673/11 в той час, як наразі відпали причини для збереження чинності такого арешту.

На підставі ст.ст. 18, 24, 64-1 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 261, 450, 451 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), за участі стягувача Акціонерне товариство «Універсал Банк» задовольнити частково.

Зобов`язати Приморський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) зняти арешт з майна ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), накладений при виконанні виконавчого листа №2/5673/11 виданого 18.03.2013 Приморським районним судом м.Одеси, у виконавчих провадженнях №№37877923, 46586111.

В іншій частині скарги відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подачі в 15 денний строк з дня її проголошення апеляційної скарги.

Повний текст ухвали суду складено 27 березня 2025 року.

Суддя В.Я.Бондар