Провадження № 2-др/712/19/25
27 березня 2025 року м. Черкаси
Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:
Головуючого-судді Марцішевської О.М.
секретаря судових засідань Ткаченко А.П.
представника позивачки адвоката Гарбазей Д.О.
Рішенням суду від 11 лютого 2025 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання ОСОБА_3 в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з 11 листопада 2024 року до 01 липня 2027 року з припиненням утримання в разі припинення навчання. Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави в розмірі 1211 грн. 20 коп. В іншій частині відмовлено.
Представник позивача адвокат Гарбазей Дмитро Олександрович скерував до суду заяву про постановлення додаткового рішення про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу в сумі 12 000 грн.
В обґрунтування клопотання вказує, що 11.02.2025 представником позивача - адвокатом Гарбазеєм Д.О. в ході дослідження письмових доказів було заявлено клопотання про надання п`ятиденного терміну з дня винесення рішення для подання доказів на підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу в порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України. Судом 11.02.2025 при винесенні рішення не вирішено питання про стягнення витрат позивача на надану адвокатом правову допомогу, є необхідність вирішенні судом питання про судові витрати шляхом винесення додаткового рішення про стягнення з відповідача судових витрат на правничу допомогу.
Позивачка та її представник позивача в судовому засіданні заяву підтримали та просили задоволити.
Відповідач, представник відповідача в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись завчасно через Електронні кабінети підсистеми "Електронний суд" ЄСІТС.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників, суд приходить до такого.
У відповідності до ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення,може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.
Відповідно до частини першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004 у справі «Меріт проти України» заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
У постанові від 19 листопада 2020 року у справі № 734/2313/17 (провадження № 61-7550св19) Верховний Суд наголосив, що «гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.
Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи, зокрема, на складність справи, витрачений адвокатом час.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи».
У постанові від 28 вересня 2022 року у справі № 534/14/20
(провадження № 61-6638св22) Верховний Суд, аналізуючи реальність (дійсність та необхідність), а також обґрунтованість розміру витрат на правничу допомогу, надану стороні під час розгляду справи у суді першої інстанції, врахував, що адвокат є кваліфікованим юристом з повною вищою юридичною освітою, який має стаж роботи в галузі права не менше двох років, тому надані адвокатом своїй клієнтці такі послуги, як: опрацювання законодавчої бази, що регулює спірні відносини, вивчення відповідної судової практики, визначення правової позиції у справі; складання клопотань про долучення до матеріалів справи письмових доказів; складання вступного слова не є тими послугами, які є необхідними, а тому такі послуги не можуть бути враховані при розподілі судових витрат, понесених стороною.
Рішенням суду від 11 лютого 2025 р. у справі № 712/13424/24 не вирішувалось питання щодо судових витрат на правничу допомогу сплачених позивачем, а тому з даного питання необхідно постановити додаткове рішення, що передбачено ст. 246, 270 ЦПК України.

Відповідно до ч.1-3 ст.134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року у справі N 755/9215/15-ц вказала, що така вимога ч. 8 ст. 141 ЦПК застосовується і до справ, що розглядаються у спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні.

В судовому засіданні до закінчення з`ясування обставин справи та дослідження доказів представником позивача адвокатом Гарбазей Д.О.. заявлено про компенсацію судових витрат відповідача на правничу допомогу та подання доказів розміру витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, що зафіксовано технічним записом судового засідання.

Судом ухвалено рішення суду у справі № 712/13424/24 11 лютого 2025 р., отже строк для подання доказів за заявою відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України тривав з 12.02.2025 р. по 17.02.2025 р.

Адвокатом заява відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України направлена поштою до суду 17.02.2025 року в межах встановленого законом строку для подання доказів.

У позовній заяві від 11 листопада 2024 року позивачем зазначався попередній розрахунок суми судових витрат, понесених позивачем, а саме витрати на правничу допомогу в сумі 12000 грн.

На виконання вимог ст. 137 ЦПК України адвокатом поданий договір про надання правової допомоги від 28.10.2024 року, додаткову угоду від 28.10.2024 року, додаткову угоду від 24.12.2024 року, акт прийому-передачі від 14.02.2025 р. до вказаного договору з детальним розрахунком послуг: обсяг наданих послуг складає 5 годин 15 хв., з яких витрачено на: правова консультація та визначення правової позиції 1 година; підготовка позовної заяви та додатків до неї з направленням до суду - 2 години; аналіз та опрацювання відзиву на позовну заяву - 45 хвилин; підготовка відповіді на відзив 1 год. 30 хв. Судові засідання: 24.12.2024, 11.02.2025.

Відповідно до додаткової угоди від 24.12.2024 року розмір витрат на правничу допомогу складає 12 000 грн.

Виконання адвокатом Гарбазей Д.О. договору про надання правничої допомоги здійснювалось для забезпечення ефективного здійснення процесуальних прав позивачки.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Вирішуючи питання про розподіл витрат, понесених позивачем на професійну правничу допомогу у суді, взявши до уваги умови договору про надання правової допомоги та акт прийому-передачі наданих послуг, обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, тривалість розгляду справи, у зв`язку з задоволення позовних вимог частково, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу, понесених у цій справі у сумі 6000 грн. пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 133, 137, 141, 270, 352-354 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Доповнити рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 11 лютого 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в сумі 6000 грн.

Рішення може бути оскаржено в загальному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

ГОЛОВУЮЧИЙ:

Повний текст рішення складено 27 березня 2025 року.