Справа № 606/233/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2025 року м. Теребовля

Теребовлянський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Марціцкої І.Б.

з участю секретаря Пасько І.Б.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в місті Теребовля у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах яких звернувся адвокат Никитюк Григорій Ігорович до Теребовлянської міської ради Тернопільського району Тернопільської області, про визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся в суд із позовом в інтересах ОСОБА_1 до Теребовлянської міської ради про визнання права власності на 2/4 частки житлового будинку, з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться по АДРЕСА_1 .

В обґрунтування вимог позивач вказує, що житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, що по АДРЕСА_1 належав до колгоспного двору, що складається із 4 членів: син ОСОБА_3 , невістка ОСОБА_4 , внучка ОСОБА_5 , головою якого була ОСОБА_6 . ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після її смерті відкрилася спадщина на все належне їй майно, яку прийняв син ОСОБА_3 , оскільки на момент її смерті проживав разом з нею, однак не оформив спадкові права. ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина, яку прийняли його дружина ОСОБА_4 та донька ОСОБА_1 . ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . Рішенням Теребовлянського районного суду від 13 січня 2025 року визнано за ОСОБА_7 та ОСОБА_8 право власності по 1/4 частці житлового будинку з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 . Враховуючи, що правовстановлюючі документи на спадкове майно відсутні представник позивача, просить задовольнити позов.

Представник позивача ОСОБА_9 в підготовче судове засідання до суду не з`явилися, просила розглядати справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримали, про що надала до канцелярії суду письмова заява.

Представник відповідача Теребовлянської міської ради просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги визнав та не заперечує проти його задоволення позову, про що надав до канцелярії суду письмову заяву.

Відповідно до вимог ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем

За вказаних обставин, з підстав передбачених ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося

Суд, розглянувши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини.

Як вбачається із свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 10.09.1991 року, виданого на підставі рішення виконкому Кобиловолоцької сільської Ради народних депутатів № 20 від 23.07.1991 року, житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , дійсно належав колгоспному двору, головою якого була ОСОБА_6 та складається з 4-ох членів.

Відповідно до довідки виданої виконкомом Теребовлянської міської ради №16/14-08/425 від 04.09.2024 року, станом на 15.04.1991 рік у домогосподарстві колгоспного типу, яке знаходиться за адресою по АДРЕСА_1 були зареєстровані та проживали: син ОСОБА_3 , невістка ОСОБА_4 , внучка ОСОБА_5 , головою якого була ОСОБА_6 .

Відповідно до пунктів 4 та 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України до цивільних відносин, які виникли до набрання чинності вказаного Закону (до 1 січня 2004 року), застосовуються норми, що діяли раніше

У п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 № 20 із змінами «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» зазначено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Відповідно до ст.ст. 120-121, ст. 123 ЦК УРСР ( в редакції 1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Володіння, користування та розпорядження майном колгоспного двору здійснюється тільки за згодою всіх членів двору. При поділі майна колгоспного двору розмір часток членів колгоспного двору визнається рівними.

Таким чином, із вищевказаного вбачається, що кожному із членів колишнього колгоспного двору що по АДРЕСА_1 , які проживали в ньому належало на праві спільної сумісної власності по 1/4 житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами.

Відповідно до свідоцтва про народження виданим 04.08.1950 Буданівським Рай бюро ЗАГС Тернопільської області, ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 в селі Болестрашичі, Перемишлянського району, Жешівської області та його батьками є ОСОБА_10 та ОСОБА_6 .

ОСОБА_3 та ОСОБА_11 03.06.1967 зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_1 , виданого 03.06.1967.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , ОСОБА_12 народилася ІНФОРМАЦІЯ_6 в селі Жовтневе, Теребовлянського району, Тернопільської області та її батьками є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

ОСОБА_13 та ОСОБА_14 10.10.2017 зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 виданим Теребовлянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області 10.10.2017.

ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 , виданим виконкомом Кобиловолоцької сільської ради 13.01.2006 року..

Після смерті ОСОБА_6 відкрилася спадщина за законом на належну їй частку житлового будинку, яку прийняв син ОСОБА_3 , оскільки на момент її смерті проживав разом з нею, однак не оформив спадкові права.

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5 виданим виконкомом Кобиловолоцької сільської ради 22.07.2008.

Судом встановлено, що після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина, яку прийняли його дружина ОСОБА_4 та донька ОСОБА_1 , що підтверджується рішенням Теребовлянського районного суду від 13 січня 2025 року та не потребує додаткового доказування в силу частини 4 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_6 виданим виконавчим комітетом Кобиловолоцької сільської ради Теребовлянського району Тернопільської області 24.12.2018 року.

Рішенням Теребовлянського районного суду від 13 січня 2025 року по справі №606/2191/24 визнано за ОСОБА_7 право власності на 1/4 частку житлового будинку з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 . А також визнано за ОСОБА_8 право власності на 1/4 частку житлового будинку з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Суд, розглянувши справу, дослідивши та оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із наступного

Згідно з вимогами ч. 1 ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з нормами ст. 1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно довимог ч.1ст.1261 ЦПК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

В силу вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї

Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до вимог ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

За вказаних вище обставин, суд, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі, беручи до уваги те, що згідно норм матеріального права частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Теребовлянської міської ради Тернопільського району Тернопільської області, про визнання права власності є обґрунтованими і такими, що не порушують прав інших осіб та підлягають до задоволення у повному обсязі. А тому слід визнати за ОСОБА_1 право власності на 2/4 частки житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 , з яких: 1/4 частки - як члена колишнього колгоспного двору, 1/4 частка в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Керуючись ст.ст. 3,4, 12,81, 259, 263, 265, 268, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, ст.392, 1261, 1268 Цивільного кодексу України, суд ,-

В ИР ІШ ИВ :

Позов ОСОБА_1 , в інтересах яких звернувся адвокат Никитюк Григорій Ігорович до Теребовлянської міської ради Тернопільського району Тернопільської області, про визнання права власності задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 2/4 частки житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 , з яких: 1/4 частки - як члена колишнього колгоспного двору, 1/4 частка в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий суддя І.Б. Марціцка