Справа № 159/1782/25
Провадження № 2-з/159/5/25
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2025 року м. Ковель

Суддя Ковельського міськрайонного суду Волинської області Шишилін О.Г. ознайомившись із заявою ОСОБА_1 , місце проживання якого за адресом: АДРЕСА_1 , про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В:

До Ковельського міськрайонного суду Волинської області Бурим О.П. подав заяву про забезпечення позову одночасно із позовною заявою "про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню" шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документу- виконавчого напису, зареєстрованого в реєстрі за № 76081 від 22.12.2021 року, виданого Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Тамарою Миколаївною, за виконавчим провадженням № 68591628, яке відкрито приватним виконавцем виконавчого округу Волинської області Клехо Анатолієм Євгеновичем.

Відповідно до ч.6 ст.151 ЦПК України до заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

В позовній заяві позивач посилається як на підставу звільнення від сплати судового збору на ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Суд не погоджується з таким висновком позивача, так як до суду подається позов про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. При цьому ОСОБА_1 не звертається з позовом про визнання кредитного договору недійсним, де позивач дійсно є споживачем кредитних послуг.

Згідно п.6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», при пред`явленні позову про визнання виконавчого напису про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави таким, що не підлягає виконанню, а також позову про визнання недійсним кредитного договору, договорів іпотеки, застави, поруки без застосування наслідків їх недійсності розмір судового збору обчислюється із ставок, встановлених законом за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, оскільки такі вимоги не є майновими та не підлягають грошовій оцінці. При цьому підлягає застосуванню положення частини третьої статті 22 Закону України "Про захист прав споживачів"при пред`явленні позову споживачем.

Споживачем, права якого захищаються на підставі Закону України «Про захист прав споживачів», є лише громадянин (фізична особа), котрий придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити товари (роботи, послуги) для власних побутових потреб.Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини споживача з підприємством, установою, організацією чи громадянином-підприємцем, які виготовляють та продають товари, виконують роботи і надають послуги, незалежно від форм власності та організаційних форм підприємництва.

Предметом спору у позовній заяві є визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України«Про нотаріат`та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг, різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Наведені позивачем доводи щодо порушення його прав, як споживача, з урахуванням предмету та підстав позову, не дають підстав для висновку, що на спірні правовідносини поширюються гарантії, встановлені Законом України «Про захист прав споживачів», оскільки правовідносини сторін виникли із договірних відносин та предметом спору у зазначеній справі є визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Суд дійшов висновку про не виконання позивачем вимоги ч.6 ст.151 ЦПК України та не додав документу, що підтверджує сплати судового збору у розмірі передбаченому пп.4 п.1 ч.2 ст.4 ЗУ «Про судовий збір» в сумі 605,60 грн.

Таким чином, суд встановив, що заяву про забезпечення позову подано заявником без додержання вимог ст. 151 ЦПК України.

Згідно ч.10 ст.153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Керуючись ст. 153 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ :

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову повернути заявнику.

Апеляційна скарга на ухвалу подається до Волинського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її складення.

Ухвала, що постановлені судом поза межами судового засідання, набирає законної сили з моменту їх підписання суддею.

Суддя О. Г. Шишилін