Справа № 643/1901/25
Провадження № 2/643/2324/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.03.2025 м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Замікули Б.С.,

за участю:

секретаря судового засідання Кушнарьова І.Р.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача адвоката Позднякова С.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Московського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований Московським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис №768 від 02.09.2011.

В обґрунтування позову зазначається, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від спільного проживання дітей не мають.

Позивач зазначає, що шлюбні відносини припинено, подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 11.02.2025 відкрито провадження в даній справі та постановлено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Позивач у судовому засіданні зазначив, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Зазначив, що подружжя не дійшло згоди щодо розірвання шлюбу шляхом подання спільної заяви до органів РАЦСу, тому був вимушений звернутись до суду.

Відповідач у судове засідання не з`явилась, її інтереси в судовому засіданні представляв адвокат, який не заперечив проти задоволення позову.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд встановив наступне.

Сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований Московським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис №768 від 02.09.2011, що підтверджується копіє свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 09.11.2024, виданого повторно.

Відомостей про наявність спільних неповнолітніх дітей матеріали справи не містять. Вказана обставина не заперечувалась сторонами в ході судового розгляду.

Позивач зазначає, що фактично шлюбні відносини припинено, шлюбні стосунки не підтримуються, подальше збереження шлюбу суперечить його інтересам. Наведене не заперечувалось представником відповідача.

Надаючи оцінку правовідносинам, суд зазначає наступне.

Положенням ст. 51 Конституції України та ч. 1 ст. 24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Згідно з ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.

Як визначено ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу.

Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч. 1 ст. 110 СК України).

Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Як визначено ч. 1 ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Вирішуючи питання про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу це одна з основних його засад. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач проти цього не заперечує - відмова у його розірванні означатиме примушенням до шлюбу, що є неприпустимим.

За наведених обставин суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог.

Позивачем не заявлено вимогу про стягнення з відповідача сплаченого судового збору, тому з урахуванням принципу диспозитивності цивільного судочинства, визначеного ст. 13 ЦПК України, суд не здійснює розподіл судових витрат, понесених позивачем під час розгляду справи. Водночас, це не позбавляє позивача можливості вирішити питання про стягнення судових витрат в порядку, визначеному ст. 270 ЦПК України.

Керуючись ст. 56, 110, 112 СК України, ст. 12, 13, 89, 223, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 02.09.2011 Московським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис №768.

Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його підписання. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 );

відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ).

Суддя Б.С. Замікула