Провадження № 2/537/258/2025
Справа № 524/6913/24
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17.03.2025 в м. Кременчуці Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі:
головуючого судді - Фадєєвої С.О.,
за участі секретаря судових засідань Супруненко О.О.,
представника позивача ОСОБА_1 адвоката Чупілко М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці в залі суду цивільну справу № 524/6913/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,,
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, де просить ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача ОСОБА_2 заборгованість за договором позики від 06.07.2021 у розмірі 201047 грн. 98 коп., заборгованість за розпискою від 19.09.2021 у розмірі 142610 грн. 73 коп., витрати зі сплати судового збору у розмірі 3436 грн. 58 коп. та витрати на правову допомогу у розмірі 3000 грн.
Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Чупілко М.В. у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав, викладених у позові, просила їх задовольнити.
Відповідач ОСОБА_2 повторно у судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи був належним чином повідомлений. Відзиву на позовну заяву та будь-яких клопотань до суду від відповідача не надходило, у зв`язку з чим суд, відповідно до положень ч.8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами.
Згідно ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвали заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
На підставі наявних у справі доказів, зі згоди представника позивача, яка не заперечує проти заочного розгляду справи, суд ухвалив розгляд справи, відповідно до ст. 280 ЦПК України, проводити заочно.
Суд, вислухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, дослідивши і оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, доходить наступних висновків.
Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми; на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Окрім того, 19.09.2021 відповідач ОСОБА_2 отримав від позивача ОСОБА_1 грошову позику у розмірі 136200 грн., що еквівалентно 5100 доларів США, які зобов`язувався повернути до 15.09.2022. Вказане підтверджується розпискою ОСОБА_2 , оригінал якої знаходиться у позивача та оглянутий судом.
За своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона, позичальник, зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона, позикодавець, стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.
За змістом статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Статтею 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Отже, судом встановлено, що між сторонами виникли правовідносини з договорів позики, умови яких ОСОБА_2 у встановлені строки в повному обсязі не виконав, що підтверджується наявністю у позивача оригіналу розписки, оригіналу договору позики та відсутністю заперечень відповідача. Дійсність договору презумується. У зв`язку з неналежним невиконанням умов договору у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість у розмірі 123750 грн. та 136200 грн., яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.Враховуючи те, що відповідач належним чином не виконує обов`язки за договорами позики, не надав суду жодного доказу на спростування виниклої заборгованості та її розміру, не надав суду доказів, що прострочення виконання грошового зобов`язання сталося не з його вини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги у частині стягнення боргу за договорами позики підлягають задоволенню.
Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.Частиною другою статті 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Згідно з п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Оскільки позивач просить стягнути з відповідача суму штрафу, нараховану з 06.07.2023 по 26.06.2024 року, тобто за період дії в Україні воєнного стану, позичальник звільняється від обов`язку сплати на користь позикодавця неустойки (штрафу) за таке прострочення. Також позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, зокрема щодо сплати 3 % річних, які нараховані за період дії в Україні воєнного стану. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що відсутні підстави для задоволення вимог про стягнення з ОСОБА_2 штрафу та 3 % річних.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача сплачений ним судовий збір при подачі позову до суду у розмірі 3436 грн. 58 коп.
З приводу розподілу витрат на професійну правничу допомогу, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання розподілу між сторонами судових витрат. Згідно з частиною 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За змістом пункту 1 частини 3 статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частини 1 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.Частиною 2 цієї статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. За правилом частини третьої вказаної статті для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
В позовній заяві позивача просить стягнути з відповідача на його користь 3000 грн. витрат на правову допомогу. На обґрунтування зазначених витрат позивачем надані суду наступні докази: договір про надання правової допомоги від 01.05.2024; акт здачі-прийому виконаних робіт від 01.05.2024; копія квитанції про оплату 3000 грн. Відповідач заперечень щодо розміру судових витрат не висловив. За таких обставин, за відсутності заперечень відповідача, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3000 гривень.
Керуючись ст.ст.12, 81, 89, 141, 142, 263, 265, 280-282 ЦПК України , ст.ст.526, 612, 625, 1046, 1047, 1049 ЦК України, суд,
Позовну заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) про стягнення заборгованості задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 06.07.2021 у розмірі 123750 грн.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 19.09.2021 у розмірі 136200 грн.
У задоволенні інших вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2599 грн. 43 коп. та витрати на правову допомогу у розмірі 3000 грн.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.О. Фадєєва

Повне рішення складено 24.03.2025