Справа № 291/1406/24
Провадження №2/291/97/25
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

24 березня 2025 року селище Ружин

Ружинський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Митюк О.В.,

за участю секретаря судового засідання Кащук Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в с-щі Ружині цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 , представник позивача ОСОБА_2

до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6

про встановлення факту не проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, визнання права власності на спадкове майно,- в с т а н о в и в:

Позивачка звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про встановлення факту не проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, визнання права власності на спадкове майно.

Позовні вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Черемуха Бердичівського району Житомирської області помер її чоловік ОСОБА_7 , який на день смерті був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 .

До складу спадкової маси померлого входить право власності на земельну ділянку кадастровий номер :02:000:0146 яка розташована на території Ружинської селищної ради Бердичівського району Житомирської області (за межами с. Голубівка) та призначена для ведення особистого селянського господарства. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. У шестимісячний строк з дня відкриття спадщини, позивачка прийняла спадщину свого чоловіка, шляхом постійного (спільного й безперервного) проживання спадкоємця зі спадкодавцем станом на день смерті останнього.

Діти, відповідачі по справ: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , залишились зареєстрованими у житловому будинку за місцем проживання померлого ОСОБА_7 на день смерті останнього, однак всі вони не проживали постійно за адресою починаючи з 2010 року, таким чином інших спадкоємців ОСОБА_7 які б прийняли спадщину останнього, окрім позивача немає.

З метою отримання свідоцтва про право на спадщину на вищезазначене спадкове майно, позивач звернулася із заявою до нотаріуса, проте у їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на все майно ОСОБА_7 в зв`язку з тим, що спадщину останнього крім позивача прийняли ще й діти померлого, оскільки вони були зареєстровані в одному будинку із спадкодавцем на час смерті.

Однак, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 спадщину свого батька не прийняли, оскільки в шестимісячний строк з дня відкриття спадщини, не звернулися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, а також постійно не проживали із спадкодавцем на час смерті останнього.

Таким чином іншого способу набути право власності на спадкове майно як через відповідне рішення суду, позивачка не має можливості і тому змушена звернутися до суду з вищевказаним позовом.

Позивачка та її представник в судове засідання не з`явилися, представником позивача подано до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, та у відсутність позивача. Підтримують позовні вимоги з підстав викладених в позові, просять суд їх задовольнити.

Відповідач, ОСОБА_3 , ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилися, подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутність. Позовні вимоги визнають повністю. Відзив на позов до суду не подавали.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений. Відзив на позов до суду не подав.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, подав до суду відзив на позов в якому позовні вимоги визнав повністю. У відзиві зазначив, що дійсно зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , але з листопада 2011 року постійно проживає в АДРЕСА_2 . Тобто після смерті батька, ОСОБА_7 єдиним спадкоємцем, який у шестимісячний строк з дня відкриття спадщини прийняв її є його мати, позивачка по справі ОСОБА_1 ..

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

Судом встановлено, що позивачка, ОСОБА_1 є спадкоємцем майна по закону свого чоловіка, ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в с.Черемуха Бердичівського ( до об`єднання Ружинського) району, що стверджується:

-паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 виданого 25.02.2000 року Ружинським РВ УМВС України в Житомирській області (а.с.5-6);

-свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 виданого 21.05.1988 року Дерганівською сільською радою, Ружинського району Житомирської області, згідно якого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрували шлюб 21.05.1988 року, актовий запис №2 (а.с.9 на звороті);

- свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 виданого 07.10.2021 року Ружинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Бердичівському районі Житомирської області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький), відповідно якого ОСОБА_7 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.7).

Згідно довідки Виконавчого комітету Ружинської селищної ради від 10.03.2025р. № 37, вбачається, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , постійно проживав та був зареєстрований в АДРЕСА_1 разом з ним проживала та була зареєстрована дружинв, ОСОБА_1 , 1971 року народження. Також за даною адресою були зареєстровані, але фактично не проживали: син ОСОБА_3 , 1989 року народження, син ОСОБА_9 , 1990 року народження, син ОСОБА_5 , 1996 року народження, дочка ОСОБА_6 , 1992 року народження, онук ОСОБА_10 , 2014 року народження (а.с.93).

До спадкового майна померлого ОСОБА_7 належить земельна ділянка площею 2.1125 га., кадастровий номер :02:000:0147 яка розташована на території Ружинської селищної ради Бердичівського району Житомирської області (за межами с. Голубівка) та призначена для ведення особистого селянського господарства, що на даний час, входить до складу Ружинської селищної ради Бердичівського району Житомирської області. Земельна ділянка належить померлому відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЖТ №010120. виданого 11.03.2003 року Ружинською районною державною адміністрацією (а.с.8).

Згідно спадкової справи №174/2023, заведеної 15.07.2023 року державним нотаріусом Ружинської державної нотаріальної контори Житомирської області щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 , вбачається, що позивачка зверталась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини (а.с.38-50).

Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, державним нотаріусом Ружинської державної нотаріальної контори Житомирської області, №743/02-31 від 15.07.2023 року, позивачці ОСОБА_1 було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, посилаючись на те, що спадщину ОСОБА_11 крім позивача прийняли ще діти померлого, оскільки вони були зареєстровані в одному будинку із спадкодавцем на час смерті, а тому частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними, а тому частка ОСОБА_1 у вищевказаному майні складаає 1/5 ідеальну частку (а.с.10).

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті і лише у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Частиною першою статті 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки ( ст.1261 ЦК України).

Стаття 1268 ЦК України передбачає, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини ( ст.1269 ЦК України).

Стаття 1270 ЦК України передбачає, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Тобто, будь-яка особа, яка постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається такою, що своєчасно прийняла спадщину.

Частиною першою статті 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Положення статті 29 ЦК України не ставлять місце фактичного проживання особи в залежність від місця її реєстрації.

Право на вибір місця проживання закріплено у статті 33 Конституції України, відповідно до якої кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Під місцем постійного проживання розуміється місце, де фізична особа постійно проживає. Тимчасовим місцем проживання є місце перебування фізичної особи, де вона знаходиться тимчасово (під час перебування у відпустці, відрядженні, зокрема у готелі чи у санаторії, тощо).

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Зазначена норма відображає загальний принцип недискримінації за ознакою наявності чи відсутності реєстрації місця проживання чи місця перебування особи.

За змістом пунктів 3.21 та 3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї. У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем.

Верховний Суд у постанові від 21 жовтня 2020 року у справі № 569/15147/17 (провадження № 61-39308св18) вказав, що частина третя статті 1268 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не лише реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного.

Отже, оскільки відповідачі в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 були зареєстровані, проте не проживали, а сама по собі реєстрація місця проживання не може вважатися саме місцем проживання та свідчити відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України про своєчасність прийняття спадщини, тому ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 як спадкоємці не прийняли своєчасно спадщину, що відкрилася після смерті батька, а отже, не набули права на спадкове майно.

Такі висновки відповідають правовій позиції, висловленій Верховним Судом у постановах від 27 лютого 2019 року у справі № 471/601/17-ц (провадження № 61-38452ск18), від 10 квітня 2020 року у справі № 355/832/17 (провадження № 61-27212св19) та від 19 травня 2021 року у справі № 937/10434/19-ц (провадження № 61-3620св210).

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

В той же час звернення до суду з позовом про встановлення факту не проживання ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 разом із спадкодавцем ОСОБА_7 на час відкриття спадщини не ґрунтується на положеннях статті 16 ЦК України, оскільки Верховний Суд неодноразово зазначав про те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення.

Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц.

Пунктами 1.2, 3.21, 3.22, 4.14 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції від 22 лютого 2012 року № 296/5 визначено, що при зверненні спадкоємця у зв`язку з відкриттям спадщини нотаріус з`ясовує відомості стосовно факту смерті спадкодавця, часу і місця відкриття спадщини, кола спадкоємців, наявності заповіту, наявності спадкового майна, його складу та місцезнаходження, необхідність вжиття заходів щодо охорони спадкового майна.

Спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї.

У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем.

При видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти.

Виходячи з правової позиції, викладеної, зокрема, в постанові Верховного Суду від 21.10.2020р. по справі № 569/15147/17, вимога позову про встановлення факту постійного не проживання зі спадкодавцем не є належним способом судового захисту позивача у розумінні статті 16 ЦК України. Вказаний юридичний факт підлягає встановленню при вирішенні спадкового спору, а не як окрема позовна вимога.

Аналогічна правова позиція викладена також в постанові Верховного Суду від 16.07.2023р. по справі № 641/3893/20.

З врахуванням вказаного, позивачка змушена була звертатись до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування на майно ОСОБА_7 , а не про встановлення факту не проживання відповідачки разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

На підставі вищевикладеного, а також враховуючи, що відповідачі: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 позовні вимоги визнали, суд приходить до переконання що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

Керуючись ст. ст.4, 259, 265-268, 273 ЦПК України, ст..ст.1216, 1217, 1223, 1261, 1267 ЦК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 , представник позивача ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6

про встановлення факту не проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, визнання права власності на спадкове майно - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНКОПП НОМЕР_4 , в порядку спадкування за законом майна ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в с.Черемуха Бердичівського району Житомирської області, право власності на:

-Земельну ділянці, площею 2,1125 га, кадастровий :02:000:0147 яка розташована на території Ружинської селищної ради Бердичівського району Житомирської області (за межами с. Голубівка) та призначена для ведення особистого селянського господарства, що на даний час, входить до складу Ружинської селищної ради Бердичівського району Житомирської області. Земельна ділянка належить померлому відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЖТ №010120 виданого 11.03.2003 року Ружинською районною державною адміністрацією.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Сторони по справі:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНКОПП НОМЕР_4 , жителька АДРЕСА_3 ;

відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНКОПП НОМЕР_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ;

відповідач: ОСОБА_4 , РНКОПП НОМЕР_6 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , проживає: АДРЕСА_4 ;

відповідач: ОСОБА_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ;

відповідач ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНКОПП НОМЕР_7 , жителька АДРЕСА_3 ;

Суддя Ружинського районного суду

Житомирської області О. В. Митюк