СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/3715/25

пр. № 2/759/3117/25

26 березня 2025 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі головуючого судді Горбенко Н.О., за участю секретаря судового засідання Бетіна М.О., без участі сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2025 року ОСОБА_1 звернулась до Святошинського районного суду м. Києва із позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, вказуючи на те, що 01.10.2014 року вони уклали шлюб. Позивачем зазначено, що у шлюбі із відповідачем у них народилась донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в свідоцтві про народження якої відповідач записаний батьком.

Позивач стверджує, що у подальшому відносини із відповідачем погіршились і з грудня 2024 року вони із відповідачем припинили шлюбні стосунки, перестали вести спільне господарство, спільний сімейний бюджет у них відсутній, в теперішній час вони мешкають окремо один від одного.

За переконанням позивача, примирення із відповідачем в теперішній час є неможливим, тому вона вважає збереження шлюбу недоцільним та таким, що суперечить її інтересам

На підставі викладеного позивачка просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, судові витрати залишити за нею та після розірвання шлюбу залишити їй дошлюбне прізвище « ОСОБА_4 ».

У відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючу суддю Горбенко Н.О.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 20 лютого 2025 року відкрито провадження у цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Постановлено повідомити відповідача по справі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про розгляд справи шляхом оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.

11 березня 2025 року від представника відповідача - адвоката Ільїна О.П. надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник вказав, що бажання розірвати шлюб зі сторони відповідача є взаємним, відповідач позов визнає, однак категорично не погоджується з твердженнями позову про те, що шлюбні відносини погіршилися та припинилися з грудня 2024 року. Вказав, що шлюб сторін фактично припинив своє існування на початку 2020 року. Крім того, зазначив, що сторони вимушено проживають за однією адресою, тому попри відсутність шлюбних відносин, дочка проживає настільки ж з матір`ю, як і з батьком.

Просив розірвати шлюб між сторонами, зазначити в мотивувальній частині рішення суду про припинення шлюбних відноси з початку 2020 року та врахувати визнання відповідачем позову до розгляду справи по суті у випадку вирішення питання про розподіл витрат.

17 березня 2025 року представник позивача - адвокат Полупанова О.О. направила до суду відповідь на відзив, в якій виклала свої заперечення щодо дати припинення сімейних стосунків та місця проживання дитини.

24 березня 2025 року від представника відповідача - адвоката Ільїна О.П. надійшли заперечення, в яких представник відповідача надав свої заперечення щодо дати припинення сімейних стосунків та місця проживання дитини.

Позивач у судове засідання не з`явилась, у поданому позові просила справу слухати за її відсутності.

У судове засідання відповідач не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, шляхом публікації оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті судової влади України. Представником відповідача до початку судового засідання подана заява про розгляд справи у відсутність відповідача та його представника. Крім того, представник відповідача повідомив, що відповідач погоджується на розірвання шлюбу, однак просить суд врахувати доводи відзиву та заперечень.

За правилами ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

П. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України передбачено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Зважаючи на викладене, суд прийшов до висновку про можливість вирішення питання про розірвання шлюбу.

З урахуванням ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у зв`язку із неявкою учасників справи у судове засідання.

Станом на дату розгляду справи на адресу суду клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні учасниками справи не подавалися.

Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, дослідивши наявні матеріали справи, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що 01 жовтня 2014 року ОСОБА_2 та ОСОБА_5 уклали шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрацій актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис 2756.

У відповідності до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до ст. 109 СК України, шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей.

Позивачем зазначено, що збереження шлюбу є недоцільним та суперечить її інтересам.

Відповідач, крім того, позовні вимоги щодо розірвання шлюбу визнав та вказав, що бажання розірвати шлюб є взаємним.

У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 ЦПК України позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється в наслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе.

Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Приймаючи до уваги заяву позивача, суд вважає, що причини, що спонукають її наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

При таких обставинах справи суд вважає, що сім`я сторін розпалась остаточно, підстав для досягнення примирення між сторонами немає, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя.

Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Тому суд приходить до висновку про розірвання шлюбу між сторонами.

Згідно ч. 2 ст. 114, абз. 2 ч. 3 ст. 115 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Окремо суд наголошує для обох сторін та їх представників, що предметом розгляду даної справи є розірвання шлюбу, прохальна частина позовної заяви містить лише одну вимогу - розірвати шлюб між сторонами.

В межах даного провадження суд не вирішує питання визначення місця проживання дитини сторін, так і не вирішує питання коли сторони фактично припинили шлюбні відносини: у 2020 році чи у 2024 році.

В даній справі для суду має значення те, що обидві сторони визнали факт, що на даний час шлюб існує лише формально. Визначення місця проживання дитини не входить до предмета доказування в даній справі, який у встановленому законом порядку позивачем не змінювався.

Вказані питання сторони можуть вирішити в окремих судових процесах, направивши до суду відповідні позовні заяви, а не використовуючи справу про розірвання шлюбу для встановлення обставин, які не є предметом її розгляду.

Щодо судових витрат суд зазначає наступне.

При зверненні до суду позивачем сплаченого судовий збір, однак прохальна частина містить вимогу про залишення судових витрат за позивачем.

Відтак, судові витрати слід залишити за позивачем.

Керуючись: ст.105, 109, 110, 112-114 СК України, ст. 4, 7, 10, 13, 81, 130, 141, 223, 247, 263-266, 274 ЦПК України суд, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 01 жовтня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 2756 - розірвати.

Рішення суду після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 26 березня 2025 року.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОРКПП: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , останнє відоме зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя Н.О.Горбенко