Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2025 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Сидоренко І.О.

за участю:

секретаря судового засідання Зубкова В.В.,

розглянувши у судовому засіданні в режимі дистанційного судового провадження цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач Акціонерне товариство «Креді Агріколь Банк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, обґрунтувавши свої вимоги тим, що між Банком та відповідачем укладено комплексний договір № 5/3707310 від 08 квітня 2021 року, відповідно до якого ОСОБА_1 позивачем надано кредит на споживчі потреби, в тому числі на оплату страхового платежу за договором страхування життя та умов страхування життя позичальника.

Однак, відповідачем порушені умови Кредитного договору, а саме не повертається кредит у строки/терміни, передбачені графіком, не сплачуються проценти/прострочені проценти на користування кредитом та комісія/прострочена комісія у строки/терміни, передбачені кредитним договором. Внаслідок невиконання умов кредитного договору у відповідача перед Банком станом на 31 березня 2023 року наявна заборгованість у розмірі 516507,59 гривень.

Тому, просить суд стягнути з ОСОБА_1 суму заборгованості за кредитним договором, а також судові витрати.

Від представника відповідача, адвоката Турчак М.В. надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого позовні вимоги відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Невиконання позичальником зобов`язання по повному погашенню простроченої заборгованості протягом 1-го календарного місяця і дані направлення Повідомлення та/або про розірвання договору про надання додаткових чи супутніх послуг, який є обов`язковим дня укладення Договору, і неукладення протягом 15 календарних днів нового договору про надання таких самих послуг з особою, що відповідає вимогам банку, дає право Банку вимагати дострокового повернення кредиту в повному обсязі, нарахованих процентів за користування кредитом та/або нарахованих комісій, штрафів та нені. У цьому випадку Банк направляє Позичальнику та його поручителям (за наявності) відповідну письмову вимогу, якщо позичальник протягом 31 дня з моменту направлення йому письмової вимоги Банком не виконає Вимогу про дострокове повернення заборгованості за кредитом, процентами, комісіями, штрафними санкціями, Банк вправі розпочати процедуру примусового стягнення боргу, включаючи звернення до суду за стягненням на кошти та/або майно Позичальника в порядку, передбаченому законодавством України. Однак, у даному випадку в матеріалах справи не містяться докази направлення повідомлення-вимоги № 10451/2182 від 07.11.2022 року щодо дострокового виконання боргових зобов`язань за Комплексним договором №5/3707310 від 08.04.2021.

Відповідач по справі ОСОБА_1 відповідну вимогу не отримував, що свідчить про порушення Банком процедури дострокового повернення кредиту.

Правовідносини між позивачем та відповідачами в даному випадку регулюються спеціальним Законом Про споживче кредитування . Відповідно до ч.4 от. 16 Закону України «Про споживче кредитування» у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - щонайменше на гри календарні місяці кредитодавець мас право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит. Кредитодавець зобов`язаний у письмовій формі повідомити споживача про таку затримку із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені. Якщо кредитодавець відповідно до умов договору про споживчий кредит вимагає здійснення платежів, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі платежі або повернення споживчого кредиту здійснюються споживачем протягом 30 календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - 60 календарних днів з дня одержання від кредитодавця повідомлення про таку вимогу. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про споживчий кредит; вимога кредитодавця втрачає чинність.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 травня 2020 року у справі № 638/13683/15-ц зазначила, що визначаючи зміст правовідносин, які виникли між сторонами кредитного договору, суди повніші встановити: па які потреби було надано кредит, чи здійснювалось кредитування з метою задоволення боржником особистих економічних та побутових потреб.

Установивши, що кредитування здійснювалось на споживчі погреби, суд повинен застосувати до встановлених правовідносин законодавство щодо захисту прав споживачів.

У відповідача не виник обов`язок дострокового повернення всієї суми грошових коштів, оскільки матеріали справи не містять доказів того, що банком було завчасно направлені вимоги про дострокове повернення кредиту, я відповідачем такі вимоги було отримано.

При цьому боржник вважається належним чином повідомленим про порушення зобов`язань за кредитним договором та про зобов`язання достроково погасити заборгованість у тому разі, коли кредитором не лише відправлено на адресу такого боржника досудову вимогу, а й доведено факт її вручення адресатові під розписку. Вказаний правовий висновок висловлено Верховним Судом у постанові від 20 липня 2022 року в справі №720/894/20. Неотримання відповідачем вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавляє його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї. Отже, матеріали справи не містять доказів вручення відповідачу та, відповідно, отримання ним досудових вимог банку щодо виконання договірних зобов`язань та попередження про дострокове стягнення заборгованості.

Крім того, позивачем не враховані положення п.6 та п.6-1 Розділу IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України «Про споживче кредитування». Згідно з п.6 Розділу IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України «Про споживче кредитування», відповідно до яких у разі прострочення споживачем у період з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит (в тому числі, але не виключно, прострочення споживачем у період з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COV1D-19), виконання зобов`язань зі сплати платежів) споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. В тому числі, але не виключно, споживач в разі допущення такого прострочення звільняється від обов`язків сплачувати кредитодавцю неустойку (штраф, пеню) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Згідно з п.61 Розділу IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України «Про споживче кредитування», у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після дня його припинення або скасування у разі прострочення споживачем виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У разі допущення такого прострочення споживач звільняється, зокрема, від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Указами Президента України, затвердженими Верховною Радою, на всій території України діє воєнний стан.

Отже, під час дії на всій території України воєнного стану та карантину до спірних правовідносин мають бути застосовані вимоги п.6 та п.61 Розділу IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України «Про споживче кредитування», що унеможливлює покладання відповідальності на позичальника за прострочення виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит. Вимога про дострокове повернення повної суми кредиту покладає відповідальність на позичальника за прострочення виконання зобов`язань, оскільки застосовується як санкція за таке порушення (стаття 1050 ЦК України, на яку посилається позивач, містить наслідки порушення договору позичальником та згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець мас право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу).

Таким чином, вимоги позивача під час дії в Україні воєнного стану та карантину є незаконними та не підлягають задоволенню.

Також зазначає, що розрахунок заборгованості не відповідає фактичним обставинам та Закону України «Про споживче кредитування, оскільки позивачем в розрахунку заборгованості порушено розподіл отриманих від відповідача коштів за черговістю погашення вимог за договором про споживчий кредит, встановленою статтею 19 Закону України «Про споживче кредитування».

Згідно з ч. 1 ст. 19 Закону України «Про споживче кредитування», у разі недостатності суми здійсненого платежу для виконання зобов`язання за договором про споживчий кредит у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості: 1) у першу чергу сплачуються прострочена до повернений сума кредиту та прострочені проценти за користування кредитом; 2) у другу чергу сплачуються сума кредиту та проценти за користування кредитом; 3) у третю чергу сплачуються неустойка та інші платежі відповідно до договору про споживчий кредит. Зазначена стаття 19 є імперативною нормою, тобто не припускає будь-яких виключень та відступлень. Виходячи з зазначеного, банк зобов`язаний направляти отримані від позичальника кошти в першу чергу па погашення простроченої суми кредиту, а залишок - на прострочені проценти за користування кредитом.

Також звертає увагу суду на те, що листом Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 року №2024/02.0-7.1 військова агресія російської федерації, яка стала підставою для введення військового стану в Україні з 24.02.2022 року, визнана форс -мажорними обставинами до дати офіційного закінчення. Викопувати умови Кредитного договору своєчасно відповідач ОСОБА_1 не міг саме через форс-мажорні обставини - повномасштабне вторгнення рф на територію України та спровоковані у зв`язку з цим соціально-економічні та гуманітарні кризи.

Вимоги до рівня та розумності ведення справ банком с вищими, ніж до споживача - фізичної особи, яка зазвичай є слабшою стороною в цивільних відносинах з такою установою. З врахуванням наведеного всі сумніви та розумні припущення мають тлумачитися судом на користь такої слабшої сторони, яка не є фактично рівною у спірних правовідносинах. Наведене відповідає позиції Верховного Суду у справі №199/7014/20 від 01.02.2023.

Дострокове стягнення з відповідачів кредитних коштів, наданих на придбання транспортного засобу для особистого користування, суперечить принципу пропорційності, закріпленому уст. 11 ЦК України та становитиме для них надмірний тягар, враховуючи, що відповідач по справі ОСОБА_3 навіть не отримав вимоги банку.

Щодо нарахованої банком комісії - з розрахунку заборгованості наданого позивачем також слідує, шо до загальної суми заборгованості входить нарахована комісія у розмірі 4 866, 73 гри. га прострочена комісія у розмірі 63 267,49 грн.

Відповідно до п.1.3 Кредитного договору №5/3707310 від 08.04.2021 року за користування кредитом Позичальник сплачує:

-процентну винагороду (надалі-проценти): щомісячно, в розмірі 15,00 % річних (фіксована процентна ставка), починаючи з дня надання кредиту (для списання кредитних коштів з позичкового рахунку Позичальника) до моменту' повного погашення заборгованості за Договором; -комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості (надалі-комісія): щомісячно, в розмірі 1,15 % у місяць від суми кредиту, зазначеної в п.1.1. Договору. Обслуговування кредитної заборгованості включає моніторинг заборгованості, під яким розумісгься електронне інформування (нагадування) про здійснення щомісячних платежів по кредиту та процентах, надання інформації щодо стану заборгованості через дистанційні системи обслуговування, інформування Позичальника про виникнення простроченої заборгованості , консультування Позичальника (як усне, так і письмове) щодо погашення заборгованості, своєчасності сплати платежів тощо.

Проте вищезазначена комісія є незаконною та стягненню з відповідача по справі не підлягає, оскільки обслуговування кредитної заборгованості не є послугою для споживача в розумінні Закону України «Про захист прав споживачів».

Так, як зазначив Верховний Суд у Постанові у справі №524/5152/15-ц від 09 грудня 2019 року, оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь банку. Надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самого банку та здійснюється при виконання прав та обов`язків за кредитним договором, а тому такі дії банку не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику.

Так, послугою для споживача є саме можливість користуватися кредитними коштами, і саме за цю послугу позичальник сплачує банку плату у вигляді відсотків за користування кредитом. Обслуговування кредитної заборгованості у свою чергу є діями банку, які він здійснює на власну користь, а тому за такі послуги позичальник не мас платити.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного суду від 12 грудня 2018 року у справі № 444/484/15-ц. Зокрема зазначено, шо комісія за видачу кредиту, комісія за дострокове повернення кредиту та комісія за консультації за кредитними операціями с платою за послуги, шо супроводжують кредит, а саме: за компенсацію сукупних послуг банку за рахунок позивача, шо є незаконним в силу частини п`ятої статті 11, частин першої, другої, п`ятої, сьомої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів». У постанові Верховного суду від 10 липня 2019 року у справі №668/4463/15-ц зазначено: вирішуючи спір у частині стягнення комісії, суди попередніх інстанцій залишили поза увагою те, що кредитору забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі за дії, які банк здійснює на власну користь чи споживач здійснює на користь банку.

Також звертає увагу суду, що загалом умови даного кредитного договору є несправедливими по відношенню до відповідача, адже згідно Додатку №1 до Комплексного договору №5/3707310 від 08.04.2021 року щомісячна комісія за обслуговування кредитної заборгованості становить 4866, 73 грн., тобто відповідач мас сплатити комісію в більшому розмірі, ніж платіж за кредитом.

Сума наданого кредиту за кредитним договором становить 423 194 грн, проте у підсумку споживач згідно графіку платежів та розрахунку загальної вартості кредиту з урахуванням щомісячних платежів, комісій та відсотків за користування кредиту мас сплатити 994 692, 58 грн., що очевидно є несправедливим по відношенню до відповідача та ставить його у невигідне положення.

Відповідно до ст. 18 Закону України Про захист прав споживачів продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним.

У зв`язку з чим у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Кредитним договором №5/3707310 від 08.04.2021 року просить відмовити повністю.

У відповіді на відзив представник позивача зазначає, що представником відповідача проведено аналіз перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» однак не наведено чим саме позивач порушив права відповідача, не нарахувавши йому пені та штрафи за прострочене зобов`язання.

Отже відповідачем, який проаналізував норми перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» на предмет заборони нараховувати у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після дня його припинення або скасування у разі прострочення споживачем виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У разі допущення такого прострочення споживач звільняється, зокрема, від обов`язку сплати к кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором.

Не доведено нарахування таких штрафів та пень, не нарахування штрафних санкцій підтверджується розрахунком заборгованості та виписками по рахункам відповідача.

А також не доведено, що вимога про дострокове виконання зобов`язань за кредитним договором, а саме тіла, відсотків та комісій, є порушенням перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування».

Фактів нарахування позивачем пень та штрафів, в порушення перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» стороною відповідача не доведено.

Щодо черговості зарахування платежів. До матеріалів справи додано виписки по рахунках, згідно наданих доказів не вбачається безпідставної зміни черговості зарахування платежів. Доказів про протилежне відповідачем не надано.

Щодо направлення вимоги про дострокове виконання зобов`язань. Стягувачем на відому адресу реєстрації ОСОБА_1 , а саме: АДРЕСА_1 було направлено вимогу про дострокове виконання прострочених зобов`язань. Вказана вимога, копія якої додана до матеріалів позовної заяви була повернута до Банку у зв`язку з закінченням строку зберігання. Отже, відповідач свідомо не скористався своїм правом отримати вимогу про дострокове виконання взятих на себе кредитних зобов`язань.

Щодо посилання представника відповідача на постанову Касаційного цивільного суду у справі № 720/894/20, зазначають, що предметом розгляду зазначеної справи є визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, а тому в жодному разі не може бути застосованим до розгляду справи243/3614/23, оскільки предмети розгляду цих справ різні, а спосіб повідомлення боржників про виконання прострочених зобов`язань кардинально відрізняється від погоджених умов повідомлення сторін згідно кредитного договору № 5/3707310 від 08.04.2021 року.

У судовому засіданні представник позивача просив позов задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві та у відповіді на відзив. Додатково пояснив, що комісія за обслуговування кредитної заборгованості була обумовлена умовами кредитного договору, крім того, до теперішнього часу відповідач не здійснив жодної проплати.

Представник відповідача у судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позову з підстав, наведених у відповіді на відзив.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до кредитного договору № 5/3707310 від 08 квітня 2021 року встановлено, що між АТ «Креді Агріколь Банк» та відповідачем був укладений договір, згідно з умовами якого сторонами були прийняті на себе взаємні зобов`язання, а саме: відповідачу надано кредит на споживчі потреби, в тому числі на оплату страхового платежу за договором страхування життя та умов страхування життя позичальника.

Згідно з п. 1.3. за користування кредитом Позичальник сплачує: процентну винагороду щомісячно, в розмірі 15.00% річних починаючи з дня надання кредиту до моменту повного погашення заборгованості за договором та комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 1,15% у місяць від суми кредиту, зазначеної в п. 1.1 договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди усіх істотних умов договору. Істотними умовами є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Судом встановлено, що кредитний договір укладений сторонами в письмовій формі, підписаний уповноваженою на це посадовою особою позивача та відповідачем ОСОБА_1 .

Відповідач визнав надані Банком умови даного договору, тарифи та правила банку та приєднався до них в повному обсязі

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав. Згідно з ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається.

У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає з суті кредитного договору.

Відповідно до вимог ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти і такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

На підставі ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України.

Відповідно до вищезазначеного кредитного договору позивач надає Відповідачу кредит у сумі 423 194 грн., строком з 08.04.2021 р. до 07.04.2027 р., а Відповідач одержує та повертає кредит згідно з графіком погашення кредиту.

Однак, відповідач в порушення умов кредитного договору не повертав кредит у строки/терміни, передбачені графіком, не сплачував проценти за користування кредитом та комісію у строки, передбачені кредитним договором, що підтверджується випискою по рахунку, з якого слідує, що останнє погашення заборгованості за кредитним договором відбулося 09.02.2022 року.

У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідачем, згідно з розрахунком заборгованість за договором № 5/3707310 від 08 квітня 2021 року станом на 31 березня 2023 року становить 516507,59 гривень, яка складається з простроченої заборгованості 58 423,57 грн., строкової заборгованості 324105,43 грн., комісії 4866,73 грн., нарахованих відсотків 3665,90 грн., простроченої комісії 63267,49 грн., прострочених відсотків 62178,47 грн.

При цьому, суд звертає увагу, що жодних штрафних санкцій у вигляді штрафу або пені позивачем не здійснювалося, а нарахування комісії за обслуговування кредитного договору обумовлено сторонами договору, який був укладений за добровільною згодою сторін, зокрема, відповідача.

З метою досудового врегулювання спору позивач надсилав відповідачу лист-вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, однак зазначена вимога банку відповідачем отримана не була.

На момент звернення до суду, а також протягом розгляду даної цивільної справи, відповідач, будучи обізнаним протягом розгляду справи про вимогу банку про дострокове повернення кредиту, жодних дій, спрямованих на погашення заборгованості по кредиту, не вчинив.

Таким чином суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за Кредитом в сумі 516507,59 гривень, задовольнивши позовні вимоги.

Посилання представника відповідача, наведені у відзиві про порушення Банком процедури дострокового повернення кредиту судом до уваги не приймаються, оскільки, як встановлено у судовому засіданні позивачем були вжиті заходи для надіслання вимоги про дострокове повернення кредиту, проте відповідач не виявив бажання отримати дану вимогу, через що лист з вимогою був повернутий банку. При цьому, висновки, викладені у Постанові Верховного Суду від 20 липня 2022 року в справі №720/894/20, на яку посилається представник відповідача не можуть бути враховані судом при розгляді даної цивільної справи, оскільки дана справа не є релевантної зі справою, яка переглядалася Верховним Судом.

Також, судом не приймаються до уваги посилання представника відповідача на порушення положень п.6 та п.6-1 Розділу IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України «Про споживче кредитування», відповідно до яких під час дії на всій території України воєнного стану та карантину до спірних правовідносин мають бути застосовані вимоги п.6 та п.61 Розділу IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України «Про споживче кредитування», що унеможливлює покладання відповідальності на позичальника за прострочення виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит, оскілки, як встановлено у судовому засіданні позивачем не було нараховано відповідачем жодної штрафної санкції, а відповідно до вимог ст. 1048, 1050 ЦК України позикодавець наділений правом на дострокове повернення частини позики, що залишилася, та отримання процентів за користування кредитними коштами за договором.

Також судом не приймається ствердження представника відповідача щодо невідповідності фактичним обставинам та Закону України «Про споживче кредитування розрахунку заборгованості. Так, згідно з ч. 1 ст. 19 Закону України «Про споживче кредитування», у разі недостатності суми здійсненого платежу для виконання зобов`язання за договором про споживчий кредит у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості: 1) у першу чергу сплачуються прострочена до повернений сума кредиту та прострочені проценти за користування кредитом; 2) у другу чергу сплачуються сума кредиту та проценти за користування кредитом; 3) у третю чергу сплачуються неустойка та інші платежі відповідно до договору про споживчий кредит. Проте, дана норма регулює розподіл грошових коштів у разі їх сплати у недостатньому обсязі, а у судовому засіданні встановлено, що починаючи з березня 2022 року відповідач жодної оплати заборгованості не здійснював. Доказів, які б спростували даний висновок суду, представник відповідача не надано. Щодо графіку погашення заборгованості, суд зазначає, що даний графік є додатком до кредитного договору та був узгоджений сторонами договорами та підписаний уповноваженою особою позивача та відповідачем.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача про стягнення заборгованості з відповідача у розмірі 516507,59 гривень.

З цих задоволених вимог підлягає сплаті судовий збір у сумі 7747,61 грн., який підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача і тому з відповідача слід стягнути на користь позивача АТ «Креді Агріколь Банк» витрати по сплаті ним судового збору, у зазначеному розмірі.

Керуючись ст.ст. 525, 526, 549, 638 ч. 1, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 4, 76-81, 258, 259, 264, 265, 268, 280 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , на користь Акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» на р/р НОМЕР_2 , , суму заборгованості за кредитним договором № 5/3707310 від 08 квітня 2021 року, яка станом на 31 березня 2023 року становить 516507 (п`ятсот шістнадцять тисяч п`ятсот сім) гривень 59 копійок та судовий збір у розмірі 7747 (сім тисяч сімсот сорок сім) гривень 61 копійка.

Повний текст рішення виготовлений 28 березня 2025 року.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського Апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду І.О. Сидоренко