Провадження № 2/742/637/25
Єдиний унікальний № 615/2266/24
РІШЕННЯ
25 березня 2025 року
Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі: головуючого судді Коваленко А.В., за участі секретаря судових засідань Риндя Л.А. представника позивача адвоката Кіча В.В., представника відповідача Харківської обласної прокуратури - Крупської К.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , до Головного управління державної казначейської служби України у Харківській області, Головного управління Національної поліції в Харківській області, Харківської обласної прокуратури, про відшкодування моральної та матеріальної шкоди,
І.Зміст позовних вимог та заперечень сторін.
У грудні 2024 року позивач звертаючись до суду з заявою просить суд, стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 792000 грн, витрати на правничу допомогу у кримінальній справі -107900 грн.
Аргументує свої вимоги тим, що 25.05.2012 року близько 16 год 58 хв при проведенні робіт по заповненню газом трубопроводів Бистрівської УПГ Островерхівського газоконденсатного родовища ПрАТ «Укргазвидобуток» сталося руйнування конусного переходу з труби діаметром 114 мм на трубу діаметром 57 мм (перехід 114х9-57х6), внаслідок якого виникла розгерметизація трубопроводу геологічного заміру газу, частиною якого травмовано майстра по ремонту обладнання ОСОБА_3 , після чого працівниками УПГ останнього доставлено до м.Харкова з метою надання медичної допомоги, проте під час транспортування останній помер.
25 листопада 2020 року вироком Валківського районного суду Харківської області ОСОБА_1 визнано невинуватим за пред`явленим обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.275 КК України, та виправдано за недоведеністю в його діях складу кримінального правопорушення.
Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 14 грудня 2021 апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні залишено без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін.

У зв`язку з цим, ОСОБА_1 перебував під слідством та судом з 27 червня 2013 по 14 грудня 2021, тобто протягом восьми років і трьох місяців, що становить 99 місяців. В тому числі 27 червня 2013 року вручення підозри позивачу; 21 серпня 2013 закінчення досудового слідства, 22 серпня 2013 початок судового провадження; 25 листопада 2020 закінчення судового провадження в суді першої інстанції; 14 грудня 2021 набрання законної сили виправдовувального вироку.

Дії органів досудового слідства, прокуратури призвели до порушення нормальних життєвих зв`язків та вимагали від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

До порушення кримінального провадження позивач працював виконробом в ТОВ «БУ1 м.Прилуки», мав дохід, якого вистачало на утримання сім`ї. Партнери юридичної особи, з якою ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах, намагалися не підтримувати відношень з ТОВ «БУ-1», у свою чергу керівництво останнього фактично змусило ОСОБА_1 подати заяву про звільнення за власним бажанням. Це завдало болючого удару ОСОБА_1 морального характеру. Багаторічний термін перебування під слідством завдав нестерпних моральних страждань. Постійні допити негативно вплинули на здоров`я як фізичне так і психологічне, адже допити, та інші слідчі дії спричинили постійний стрес та страх, що його обвинувачують в тому, що він не робив. Порушення щодо нього кримінального провадження призвело до втрати роботи та авторитету серед колег, погіршення відносин з оточуючими людьми. Він не працював та не отримував дохід. Тягар обвинувачення викликав у нього відчуття приниження та повної безпорадності, у нього погіршився стан здоров`я, у зв`язку з чим він проходив лікування, чим йому було завдано моральної шкоди.

Позивач вважає, що завдана йому незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури моральна шкода становить 792000 грн виходячи із розрахунку (мінімальний розмір заробітної плати 8000 грн х 99 місяців).

Під час перебування під слідством та судом ОСОБА_1 отримував правову допомогу, у зв`язку з чим поніс матеріальні витрати на суму 107900 грн, чим йому було завдано майнової шкоди, яку він оцінює у 107900 грн.

09 січня 2025 від представника відповідача Головного управління Державної казначейської служби України у Харківській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому він не погоджується з позовними вимогами та просить відмовити в їх задоволенні, при цьому зазначає, що Головне управління Державної казначейської служби України у Харківській області є неналежним відповідачем у справі, оскільки підставою позову є стверджувані порушення прав позивача з боку органів досудового розслідування та прокуратури. Таким чином, Головне управління Державної казначейської служби України у Харківській області, згідно із своїми функціональними обов`язками не є учасниками спірних відносин і не має фактичних даних, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що мають значення для правильного вирішення справи. Кошти на відшкодування шкоди державою підлягають стягненню з Державного бюджету України, тому відсутня необхідність зазначення в судовому рішенні таких відомостей, як орган, через який грошові кошти мають перераховуватись.

31 січня 2025 року від представника відповідача Харківської обласної прокуратури надійшов відзив на позовну заяву, в якому він не погоджується з позовними вимогами та просить відмовити в їх задоволенні, при цьому зазначає, що позивачем не викладено обставин, що підтверджують спричинення йому моральної шкоди внаслідок незаконних дій держави, не наведено доказів на підтвердження доводів позовної заяви, не зазначено причинно-наслідкового зв`язку між діями правоохоронних органів та спричиненої позивачу моральної шкоди, заявлений розмір відшкодування моральної шкоди значно перевищує встановлений законом розмір.У разі доведеності позивачем заподіяння моральних та фізичних страждань або втрат немайнового характеру, розмір відшкодування підлягає розрахунку враховуючи строк перебування позивача під слідством та судом, а саме: з 27.06.2013 по 14.12.2021 (дати набрання законної сили виправдовувальним вироком суду), в якості розрахункової величини необхідно застосовувати розмір мінімальної заробітної плати, що встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму, зазначеного в абзаці дев`ятому статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2025» - 1600 грн.Щодо вимоги позивача про відшкодування витрат на правничу допомогу, то вказані вимоги підлягають доказуванню, документально підтвердженні та доведені.

03 лютого 2025 року від представника відповідача Головного управління Національної поліції в Харківській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому він не погоджується з позовними вимогами та просить відмовити в їх задоволенні, при цьому зазначає, що Головне управління Національної поліції в Харківській області не є належним відповідачем у справі, оскільки згідно з інформації, що міститься в листі Слідчого управління ГУНП в Харківській області від 27.01.2025 №3164/119-24/03-2025 вбачається, що згідно з Єдиного реєстру досудових розслідувань кримінальне провадження № 0000006 не перебувало у провадженні слідчих підрозділів та підрозділів дізнання ГУНП в Харківській області. Відомості щодо правопорушника « ОСОБА_1 » відсутні. ГУНП в Харківській області було створено як юридична особа на підставі Постанови Кабінету Міністрів від 16.09.2025 №730 та зареєстровано як юридичну особу 07.11.2015. Таким чином поліцейські ГУНП в Харківській області не вчиняли та не могли вчинити будь-яких дій відносно позивача.

ІІ.Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі.

Ухвалою судді Прилуцького міськрайонного суду Коваленка А.В. від 16.01.2025 року призначено справу до підготовчого розгляду на 09 год 00 хв 26 лютого 2025 року.

Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 26 лютого 2025 закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду на 10 год 00 хв 25 березня 2025 року.

ІІІ. Позиції сторін.

В судовому засідання позивач та його представник підтримали заявлені позовні вимоги.

Представник відповідача Харківської обласної прокуратури в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву.

Представник відповідача Головного управління Державної казначейської служби України в Харківській області в судове засідання не з`явився.

Представник відповідача Головного управління Національної поліції в Харківській області в судове засідання не з`явився, але надав заяву в якій просить слухати вправу без його участі, позовні вимоги не визнає.

ІV.Фактичні обставини встановлені судом.

27 червня 2013 року ОСОБА_1 повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.367 КК України(а.с.177-180)

Вироком Валківського районного суду Харківської області від 25 листопада 2020 ОСОБА_1 визнано невинуватим за пред`явленим обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.275 КК України, та виправдано за недоведеністю в його діях складу кримінального правопорушення(а.с.181-192).

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 14 грудня 2021 апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні залишено без задоволення, а вирок Валківського районного суду Харківської області від 25 листопада 2020 у відношенні ОСОБА_1 залишено без змін(а.с.193-199).

Відповідно до договору №37 про надання адвокатських послуг від 21.05.2020, між Адвокатським об`єднанням «Адвокатська контора «Логос» та ОСОБА_1 укладено договір про надання адвокатських послуг, відповідно до якого останньому надана правова допомога(а.с.32,33)

Згідно з актів здачі-прийняття робіт (надання послуг): № 28/03-17 від 28 березня 2017, №21/10-21 від 21.10.2021, №26/04-17 від 26 квітня 2017, №12/04-17 від 12 квітня 2017, №09/06-17 від 09 червня 2017, №20/01-22 від 20 січня 2022, №15/05-17 від 15 травня 2017, №12/04-22 від 12 квітня 2022, №15/05-17 від 15.05.2017, №11/05-22 від 11 травня 2022, №12/04-22 від 12 квітня 2022, №25/05-18 від 25.05.2018, №19/05-17 від 19.05.2017, №18/07-17 від 18 липня 2017, №26/01-22 від 26.01.2022, №21/05-20 від 21.05.2020, №08/07-20 від 08.07.2020, №20/06-17 від 20.06.2017, №19/08-20 від 19.08.2020, №27/04-17 від 27.04.2017,№25/04-22 від 25.04.2022, №04/05-17 від 04.05.2017,№06/06-17 від 06.06.2017, №14/04-22 від 14.04.2022,№09/06-17 від 09.06.2017,АО «Адвокатська контора «Логос» надала ОСОБА_1 адвокатські послуги згідно з Договору №99 від 28.11.2016 про надання адвокатських послуг(а.с.7-20)

Відповідно до квитанцій за період з 2017 по 2022 року ОСОБА_1 сплатив АО «Адвокатській конторі «Логос» кошти за надані послуги згідно з Договору №99 від 28.11.2016 про надання адвокатських послуг на суму 107900 грн(а.с.19-31)

Відповідно до журналів судових засідань за період з 2013 по 2021 було здійснено судовий розгляд у справі за обвинуваченням ОСОБА_1 у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.367 та ч.1 ст.275 КК України(а.с.111-166)

Згідно з розрахунку адвокатських послуг по договору №37 від 21.05.2020 адвокат АО АК «Логос» Кіча Ігор Михайлович надав ОСОБА_1 правову допомогу на суму 53000 грн; по договору №99 від 28.11.2016 54900 грн(а.с.167,168)

V.Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи.

Статтею 56 Конституції України встановлено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець відокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

Порядок відшкодування такої шкоди визначається законом (частина сьома статті 1176 ЦК України). Статтею 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що відповідно до положень цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок: 1) незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян; 2) незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу;3) незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених Законами України «Про оперативно-розшукову діяльність», «Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю» та іншими актами законодавства. У випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду.

Право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає, зокрема, у випадках постановлення виправдувального вироку суду (пункт 1 частини першої статті 2 Закону).

Положеннями статті 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що громадянинові відшкодовується (повертається), в тому числі й моральна шкода.

Відшкодування шкоди проводиться за рахунок коштів Державного бюджету (стаття 4 вказаного Закону).

Відповідно до частини другої статті 25 Бюджетного кодексу України, відшкодування шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади (органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування), а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється державою (Автономною Республікою Крим, органами місцевого самоврядування) у порядку, визначеному законом.

Відповідно до статті 2 ЦК України держава Україна є учасником цивільних відносин, а тому має бути відповідачем у справах про відшкодування шкоди за рахунок держави.

Відповідно до пункту 4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого указом Президента України від 13 квітня 2011 року № 460/2011, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, є Державна казначейська служба України (Казначейство України), яке, зокрема, здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду.

Статтею 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» визначено, що розмір відшкодування повинен бути не меншим одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

Розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи, але за час незаконного перебування громадянина під слідством чи судом він має бути не меншим однієї мінімальної заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством або судом.

Відшкодування моральної шкоди в цих випадках провадиться за рахунок коштів державного бюджету, незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати, що діє на час розгляду справи. Розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат.

Шкода, завдана громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду, підлягає відшкодуванню шляхом її стягнення за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку.

Розмір відшкодування слід розраховувати, виходячи з установленого законодавством розміру мінімальної заробітної плати на момент розгляду справи судом, за кожен місяць перебування під слідством та судом.

Законом України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" з 1 січня 2025 року (на час вирішення справи судом) мінімальна заробітна плата встановлена в розмірі 8000,00 грн.

Доводи представника Харківської обласної прокуратури про необхідність застосувавати для визначення розміру моральної шкоди величину , яка становить прожитковий мінімум 1600 гривень, та яка визначена статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України в 2025 році» є безпідставними, оскільки дана розрахункова величина застосовується до осіб, які втратили працездатність для визначення розміру доплати за проживання на територіях радіоактивного забруднення, в тому числі за рішеннями суду.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, зокрема, може полягати у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Отже, моральну шкоду розуміють як втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Щодо визначення належного відповідача.

Суд звертає увагу на те, що держава діє у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин (частина перша статті 167 ЦК України). Держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом (стаття 170 ЦК України).

Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (частина друга статті 48 ЦПК України). Державу представляють відповідні органи державної влади в межах їх компетенції через свого представника (частина четверта статті 58 ЦПК України).

Отже, у цивільному судочинстві держава бере участь у справі як сторона через відповідний її орган, наділений повноваженнями саме у спірних правовідносинах, зокрема і представляти державу в суді (постанови Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 5023/10655/11 (провадження № 12-161 гс 18) (пункт 6.22), від 21 серпня 2019 року у справі № 761/35803/16-ц (постанова № 14-316 цс 19) (пункт 33), від 18 грудня 2019 року у справі № 688/2479/16-ц (провадження № 14?447 цс 19) (пункт 28)), зазвичай, орган, діями якого завдано шкоду.

Таким чином, залучення до участі в справі в якості Головного управління Національної поліції в Харківській області та Харківської обласної прокуратури, як представників Держави України є правомірним.

Разом із тим, залучення або ж незалучення до участі у таких категоріях спорів Державної казначейської служби України чи її територіального органу не впливає на правильність визначення належного відповідача у справі, оскільки відповідачем є держава, а не Державна казначейська служба України чи її територіальний орган (постанови Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 242/4741/16-ц (провадження № 14-515 цс 19) (пункт 44)).

Щодо суті позовних вимог.

Судом встановлено, що з часу внесення відносно ОСОБА_1 відомостей до ЄРДР до часу остаточного його виправдання минуло більше восьми років, протягом яких неналежним чином проводилося досудове розслідування, з роботи його звільнили, що позначилося і на відносинах з рідними, друзями, колегами по роботі, внаслідок чого значно погіршився його емоційно-психологічний стан здоров`я, був порушений нормальний, соціальний та побутовий ритм життя, що свідчить про реальне заподіяння позивачеві душевних страждань, які змусили його змінити звичний для нього спосіб життя та спілкування через невизначеність у житті, невпевненість у майбутньому та неможливість спрогнозувати свої дії, а також через недовіру до правоохоронної системи і перешкоди у реалізації своїх прав та законних інтересів, що призвело до емоційної нестабільності позивача та виснаженості нервових процесів, що в сукупності є беззаперечною підставою для відшкодування йому заподіяної моральної шкоди.

При визначенні розміру відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд враховує характер та обсяг страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення), її стан здоров`я, тяжкість вимушених змін у її житті, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Тому виходячи із засад розумності, справедливості, виваженості, враховуючи, що законодавством встановлений лише мінімальний розмір для визначення моральної шкоди, а не граничний, позивач перебував під слідством та судом в період з 27.06.2013(повідомлення позивачу про підозру) по 14.12.2021 (набрання законної сили судового рішення) суд, дотримуючись принципів рівності, розумності, справедливості, взявши до уваги характер та обсяг душевних та психічних страждань позивача, які він зазнав під час перебування під слідством та судом, вважає, що підлягає відшкодуванню моральна шкода пропорційна до розміру заподіяних ОСОБА_1 душевних страждань у сумі 792000 гривень, стягнувши з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 792000 гривень (мінімальний розмір заробітної плати 8000 грн х 99 місяців) моральної шкоди.

Щодо позовних вимог про стягнення на користь позивача відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 107900 грн.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно із ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 2 статті 83 ЦПК України встановлено, що позивач, особи яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Судом встановлено, що позивачем на підтвердження позовних вимог щодо відшкодування шкоди заданої незаконними діями органів, що здійснювали досудове розслідування та суду, а саме: за витрати на правничу допомогу було надано договір про надання правової допомоги №37 від 21.05.2020, акти здачі прийняття робіт, розрахунки адвокатських послуг в яких зазначено, що позивач сплатив 107900 грн за надання правової допомоги.

Надаючи оцінку дослідженим в судовому засіданні доказам, а саме договору про надання правової допомоги, актам здачі прийняття робіт, розрахункам адвокатських послуг, суд констатує, що дані докази є належними та допустимими, та підтверджують факт отримання позивачем правової допомоги під час його перебування під слідством та судом у кримінальному провадженні, у зв`язку з чим позивач поніс витрати.

Згідно з наданих журналів судових засідань у вказаному кримінальному провадженні представник позивача представляв його інтереси в суді, а саме приймав участь в судових засіданнях першої інстанції 10.03.2017 1 год 10 хв, 07.04.2017- 2 год 11 хв, 16.05.2017 - 57 хв,31.05.2017 - 44 хв,07.08.2017 - 2 хв, 22.08.2017 - 24 хв,21.09.2017 2 год 43 хв, 30.01.2018 25 хв, 20.02.2018 -25 хв,27.03.2018-1 год 45 хв, 23.07.2020 -2 год 42 хв,01.09.2020-10 хв, 16.09.2020 -15 хв,18.09.2020-58 хв, 10.11.2020-2 год 50 хв, 11.11.2020 -12 хв, 24.11.2020 -43 хв, 25.11.2021 3 хв, 16.09.2021 2 год 24 хв, 14.12.2021 - 26 хв, участь у судді апеляційної інстанції -12 хв, участь в судових засіданнях першої інстанції 30.08.2013 -4 хв,12.09.2013 -4 хв,19.09.2013-1 год 5 хв, 27.09.2013 -12 хв, 15.10.2013 -7 год 30 хв,28.10.2013 -3 год 3 хв,15.11.2013-17 хв,12.12.2013 6 год, 16.01.2014 -5 год, 25.11.2014 -22 хв,11.12.2014 -1 год 6 хв, 12.10.2015 -5 год 30 хв, 12.11.2015 1 год 6 хв, 15.01.2016 -17 хв, 29.11.2016-34 хв.

У зв`язку з цим, суд вважає неспівмірним затрачений представником позивача час, під час його участі в судових засіданнях, з розміром оплати послуг адвоката зазначених у вказаних розрахунках у сумі, що є завищеною, а тому з Держави України на користь позивача підлягає стягненню витрати на правову допомогу під час здійснення кримінального провадження на суму 53950 грн, що відповідатиме вимогам реальності.

На підставі викладеного та ст.55, 56 Конституції України, ст. 15, 16, 23, 1167, 1176 ЦК України, ЗУ «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» та керуючись ст.12, 13, 81,141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354-355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди та витрат на правничу допомогу у кримінальному провадженні задовольнити частково.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 ) в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої йому незаконним притягненням до кримінальної відповідальності, 792000 ( сімсот дев`яносто дві тисячі) гривень 00 копійок.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 ) 53950 (п`ятдесят три тисячі дев`ятсот п`ятдесят) грн витрат на правову допомогу під час здійснення кримінального провадження.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Чернігівського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Анатолій КОВАЛЕНКО