Справа № 388/1691/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.03.2025 року Долинський районний суд Кіровоградської області

у складі: головуючого судді Баранського Д.М.,

за участю секретаря Поліщук Т.І.,

розглянув у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м. Долинській цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Міністерство оборони України про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме встановлення факту родинних відносин між фізичними особами, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з цією заявою та просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме те, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 був її сином.

Заяву мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 під час безпосередньої участі в бойових діях та забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі та стримуванні збройної агресії помер її син, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Відповідно до витягу з протоколу засідання штатної військово-лікарської комісії 11 Регіональної військово-лікарської комісії, травма, що призвела до смерті та причинила смерть сина, пов`язана із захистом Батьківщини.

Після смерті сина заявниця звернулась із заявою про отримання виплати одноразової грошової допомоги згідно із Законом України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей», постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28 лютого 2022 року. Під час звернення за цією допомогою, ОСОБА_1 було надано, зокрема, свідоцтво про народження сина, видане повторно 18 жовтня 1990 року серії НОМЕР_1 , актовий запис № 2115.

Однак, під час вивчення документів заявниці було запропоновано надати витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження сина з метою підтвердити родинні відносини.

У Долинському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) заявниці було повідомлено, що існують розбіжності в повторно виданому свідоцтві про народження ОСОБА_2 та відомостях Державного реєстру актів цивільного стану громадян.

19 липня 2024 року ОСОБА_1 звернулась до відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Кіровоградській області Управління державної реєстрації Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) за вирішенням вищезазначених розбіжностей.

Під час цього було виявлено актовий запис про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від 3 вересня 1988 року № 183. Відомості паперового носія актового запису про народження відповідають відомостям Реєстру.

До актового запису про народження ОСОБА_3 були внесені зміни, а саме на підставі рішення Долинського райвиконкому № 48 від 13 березня 1995 року та висновку Долинського відділу державної реєстрації актів цивільного стану від 23 травня 1995 року змінено прізвище дитині та матері з « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_5 », « ОСОБА_5 ». Інформація щодо виправлення по батькові дитини відсутня. В актовому записі про народження ОСОБА_3 місцем народження дитини вказано: «Україна, Кіровоградська область, Долинський район, місто Долинська». У відомостях про матір зазначено: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . У відомостях про батька зазначено: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . Батьками дитини було записано подружжя.

Повідомлено, що свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 було повторно видано 30 жовтня 1990 року Палацом новонароджених м. Кіровограда на іншу особу чоловічої статі, що підтверджується відомостями Книги обліку бланків свідоцтв про народження за 1990 рік та не відповідає відомостям наявного свідоцтва.

Подільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) не підтверджується наявність актового запису про народження № 2115 від 3 вересня 1988 року на ОСОБА_2 та не підтверджується повторна видача свідоцтва серії НОМЕР_2 , оскільки актовий запис про народження № 2115 від 3 вересня 1988 року, складений на іншу особу жіночої статі. Рекомендовано вирішити питання в судовому порядку.

Встановлення факту необхідно заявниці для отримання одноразової грошової допомоги після смерті сина. Іншим чином цей факт встановити неможливо.

ОСОБА_1 зазначає, що згідно зі змістом витягу командира військової частини НОМЕР_3 від 27 листопада 2024 року № 335, їй як матері ОСОБА_2 було призначено допомогу на поховання, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань, грошову допомогу на оздоровлення за 2023 рік, премію надбавку. Також їй було направлено сповіщення про смерть № 846 від 4 вересня 2023 року.

Міністерство оборони України надіслало до суду письмові пояснення. Зазначає, що свідоцтво про народження ОСОБА_2 є обов`язковим документом. Від встановлення факту родинних відносин залежить виникнення права на отримання статусу члена сім`ї загиблого Захисника України та отримання одноразової грошової допомоги. На переконання Міністерства оборони України ця заява не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства, а підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

У судовому засіданні заявниця ОСОБА_1 заяву підтримала та просила її задовольнити. Суду пояснила, що на момент народження сина перебувала в шлюбі з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який був батьком сина. На момент реєстрації шлюбу з ОСОБА_6 мала дівоче прізвище « ОСОБА_5 », яке змінила на « ОСОБА_4 ». 8 серпня 1989 року між нею та ОСОБА_6 шлюб було розірвано, а 28 березня 1997 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_7 з яким до цього проживала до реєстрації шлюбу. Первісного свідоцтва про народження сина не збереглось.

Представник заінтересованої особи Міністерства оборони України в судове засідання не з`явився, повідомлявся про місце та час розгляду справи, про причину неявки не повідомив.

Свідок ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_7 суду пояснила, що заявницю знає з дитинства. Стверджує, що її син ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_8 в м. Долинській Кіровоградської області, ріс у сім`ї заявниці, ходив до школи, навчався у Вузі, проходив службу в АРК Крим. Стверджує, що ОСОБА_2 є сином заявниці, оскільки їй про це відомо. ОСОБА_2 знала з дитинства.

Свідок ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_7 суду пояснила, що ОСОБА_1 мала сина ОСОБА_2 . Інших дітей, окрім нього вона не мала. Особисто їй це відомо, оскільки вони є подругами з дитинства. Все життя ОСОБА_2 пройшло в неї на очах. Виховував ОСОБА_2 його батько ОСОБА_7 .

Суд, заслухавши пояснення заявниці, свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку про задоволення заяви з таких підстав.

Відповідно до ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Заявниця ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Метою встановлення факту родинних відносин є отримання ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю (смертю) її сина військовослужбовця під час виконання обов`язків військової служби.

Згідно з пп. 2 п. 2 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних з проходженням військової служби.

За змістом п. 1, п. 4 ст. 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон) у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають особи, зазначені у пункті 4 цієї статті. До членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, належать, зокрема, батьки (усиновлювачі) загиблої (померлої) особи, якщо вони не були позбавлені стосовно неї батьківських прав або їхні батьківські права були поновлені на час її загибелі (смерті).

Закон є основним джерелом права, регулює найважливіші суспільні відносини та має вищу юридичну силу порівняно з підзаконними нормативно-правовими актами, які приймаються на основі та на виконання закону, а також не повинні суперечити закону.

У цьому конкретному випадку Закон визначив право батьків загиблої особи на призначення та отримання одноразової грошової допомоги. При цьому Закон не передбачив, що виключно свідоцтвом про народження може бути підтверджено родинні відносини між батьками та загиблим військовослужбовцем, а також, що такі родинні відносини не можуть підтверджуватись рішенням суду.

Загиблий військовослужбовець в силу різного роду обставин може не мати свідоцтва про народження, тобто його народження могло бути не зареєстровано, актовий запис про його народження може не зберегтись або знаходитись на зберіганні на непідконтрольній території України чи його народження могло відбуватись в країні агресорі, відповідно в неї зберігається актовий запис про народження, що не дає можливості у разі втрати чи відсутності надати свідоцтво про народження батькам цього військовослужбовця на підтвердження родинних відносин. Сукупність цих обставин призводять до неможливості батьків реалізувати своє право визначене Законом, а в розумінні Міністерства оборони України такий військовослужбовець народився не від батьків.

Порядок і умови призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовців Збройних Сил України в період дії воєнного стану, затверджені наказом Міністерства оборони України 25 січня 2023 року № 45, не може встановлювати виключний перелік документів, що підтверджують родинні відносини загиблого військовослужбовця та його батьків, оскільки це не відповідає Закону.

З матеріалів справи відомо, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 від 7 вересня 2023 року (а. с. 10).

З витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_3 (стройовій частині) від 27 листопада 2023 року № 335 слідує, що старший солдат ОСОБА_2 загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 від травми неуточненого органу грудної порожнини, вибухової травми, ушкодження внаслідок бойових дій від інших вибухів та уламків. Смерть пов`язана з виконанням обов`язків військової служби (захистом Батьківщини). Мати - ОСОБА_1 , 1968 року народження проживає за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 18).

Витягом з протоколу засідання штатної військово-лікарської комісії Регіональної військово-лікарської комісії, протоколом № 1101 від 3 квітня 2024 року встановлено, що травма ОСОБА_2 , яка призвела до його смерті, пов`язана із захистом Батьківщини (а. с. 17).

Начальником штабу - заступником командира військової частини НОМЕР_3 було видано сповіщення № 846 від 4 вересня 2023 року, яким доручено ІНФОРМАЦІЯ_9 сповістити ОСОБА_1 про те, що її син ОСОБА_2 , 1988 року народження під час виконання службових обов`язків ІНФОРМАЦІЯ_2 загинув внаслідок мінометного та стрілецького обстрілів противника біля н. п. Авдіївки Покровського району Донецької області (а. с. 19).

Отже, зі змісту цих документів відомо, що у відносинах з військовою частиною ОСОБА_1 було визнано матір`ю загиблого ОСОБА_2 .

ОСОБА_2 при народженні мав прізвище « ОСОБА_4 », а по батькові « ОСОБА_10 ». Його батьком було записано ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , а матір`ю було ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Обоє батьків проживали в м. Долинській Кіровоградської області. Актовий запис № 183 від 3 серпня 1988 року. Свідоцтво про укладення шлюбу № 151 від 19 грудня 1987 року (а. с. 60).

Згідно з актовим записом про укладення шлюбу № 151 від 19 грудня 1987 року, шлюб укладено між ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який народився в с. Першотравневому Долинського району Кіровоградської області та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка народилась у м. Долинській Долинського району Кіровоградської області (а. с. 61).

Рішенням Долинського районного суду Кіровоградської області від 8 серпня 1989 року, залишеним без змін ухвалою Кіровоградського обласного суду від 5 вересня 1989 року шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_11 розірвано (а. с. 77-78).

Окремо слід звернути увагу, що заявниця ОСОБА_1 , згідно з паспортом громадянина України № НОМЕР_4 від 15 січня 2018 року, ІНФОРМАЦІЯ_5 , народилася в м. Долинській Долинського району Кіровоградської області (а. с. 8).

У матеріалах цієї справи міститься свідоцтво про народження на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 серії НОМЕР_2 , видане 18 жовтня 1990 року Палацом новонароджених м. Кіровограда. Зазначено, що актовий запис № 2115 від 3 вересня 1988 року, батьком є ОСОБА_7 , а матір`ю ОСОБА_1 (а. с. 12).

28 березня 1997 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_1 було зареєстровано шлюб, актовий запис № 29 від 28 березня 1997 року, про що свідчить свідоцтво про одруження серії НОМЕР_5 від 28 березня 1997 року. Прізвище після одруження: чоловіка ОСОБА_13 , дружини ОСОБА_5 (а. с. 13).

Листом відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Кіровоградській області Управління Державної реєстрації Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 24 липня 2024 року № 41400/06.11-25 підтверджується, що в актовий запис про народження ОСОБА_3 були внесені зміни на підставі рішення Долинського райвиконкому № 48 від 13 березня 1995 року та висновку Долинського відділу державної реєстрації актів цивільного стану від 23 травня 1995 року, а саме змінено прізвище дитині та матері з « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_5 », « ОСОБА_5 ». Свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 , що повторно видано 30 жовтня 1990 року Палацом новонароджених, видано на іншу особу чоловічої статі, що підтверджується відомостями Книги обліку бланків свідоцтв про народження за 1990 рік та не відповідає відомостям наявного свідоцтва. Подільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) не підтверджується наявність актового запису про народження № 2115 від 3 вересня 1988 року на ОСОБА_2 та не підтверджується повторна видача свідоцтва серії НОМЕР_2 , оскільки актовий запис про народження № 2115 від 3 вересня 1988 року складений на іншу особу жіночої статі, що підтверджується паперовим носієм та відомостями Реєстру. За результатами перевірки та зібраних документів, виявлена значна кількість відомостей, що не відповідають дійсності та не підтверджуються наявними документами. Рекомендовано вирішувати питання в судовому порядку (а. с. 14).

Судом установлено з пояснень заявниці та матеріалів справи, що до реєстрації шлюбу з ОСОБА_7 вона з ним проживала однією сім`єю. Саме ОСОБА_7 виявив бажання стати батьком її сина ОСОБА_3 . У подальшому ОСОБА_7 надав повторне свідоцтво про народження її сина, в якому було зазначено, що син ОСОБА_2 , тобто мав його по батькові, а батьком було зазначено самого ОСОБА_7 . Чи правомірно ОСОБА_7 вчинив ці дії не знала, однак з цим свідоцтвом про народження її син прожив до смерті. На підставі цього свідоцтва про народження отримав паспорт громадянина України, а також всі інші юридичні документи, що видавались на його ім`я.

Отже, судом установлено, що повторне свідоцтво про народження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 серії НОМЕР_2 від 18 жовтня 1990 року є підробленим, оскільки воно ніколи не видавалось у встановленому порядку, а актовий запис про народження № 2115 від 3 вересня 1988 року, що в ньому зазначений стосується іншої людини.

Тобто по суті військовослужбовець ОСОБА_2 дійсно до смерті прожив з підробленим свідоцтвом про смерть, а на підставі цього підробленого свідоцтва про смерть отримав інше по батькові, що в подальшому було зазначено в його інших юридичних документах.

Сукупність даних, що містяться у досліджених судом документах не дають суду підстав сумніватись у тому, що саме ОСОБА_1 є матір`ю загиблого військовослужбовця ОСОБА_2 .

Оскільки в дійсному актовому записі про народження загиблого військовослужбовця ОСОБА_2 від 3 серпня 1988 року № 183 його дані про прізвище, ім`я, по батькові, а також батьків є правильними, відповідно орган реєстрації актів цивільного стану рекомендував заявниці це питання вирішити виключно в судовому порядку.

Зважаючи на те, що ОСОБА_2 згідно з актовим записом про своє народження є ОСОБА_3 , а інше по батькові отримав на підставі підробленого свідоцтва про народження, що також стало підставою для отримання ним на своє ім`я різних юридичних документів, у тому числі паспорта громадянина України на підставі якого було видано свідоцтво про його смерть, відповідно заявниця тепер в іншому порядку, окрім як у судовому не може доказати факт родинних відносин між нею та своїм сином.

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , який є батьком ОСОБА_14 , помер ІНФОРМАЦІЯ_11 , про що свідчить повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 4 від 26 листопада 2024 року (а. с. 63-64).

Необхідно також зазначити, що Міністерство оборони України у цих правовідносинах не діє самостійно, а представляє інтереси держави Україна. В інших правовідносинах держава Україна визнала ОСОБА_1 матір`ю ОСОБА_2 та надала їй статус матері військовослужбовця, який загинув (помер) чи пропав безвісти під час проходження військової служби, надала пільги, встановлені законодавством України для сімей загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України, призначила пенсію у зв`язку з втратою годувальника за загиблого сина ОСОБА_2 . Визнання державою Україна заявниці матір`ю загиблого захисника в одних правовідносинах та заперечення в інших є неприйнятним в демократичному суспільстві.

Доводи Міністерства оборони України про те, що цей спір є адміністративним не заслуговують на увагу. ОСОБА_1 у цій справі не оскаржує дії Міністерства оборони України чи іншого органу державної влади. Ініціатива заявниці спрямована виключно на встановлення факту родинних відносин зі своїм сином ОСОБА_2 , що відповідає п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, оскільки в інший спосіб вона цей юридичний факт підтвердити не може, а також відсутні підстави для внесення виправлень в правильний актовий запис про народження загиблого сина.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 18 січня 2024 року у справі № 560/17953/21 зазначила, що неефективним є підхід до визначення юрисдикції спорів у судовому порядку про встановлення фактів, що мають юридичне значення, в залежності від їх мети звернення та наявності у заявника певних цивільних прав та обов`язків чи виникнення публічно-правових спорів із суб`єктами владних повноважень, оскільки це не сприятиме належному способу захисту порушеного права заявника, бо призведе до необхідності звертатися в суди різних юрисдикцій з доказуванням одних і тих же обставин, подій та фактів при поданні кожної позовної заяви. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються у позасудовому та судовому порядку. Рішення стосовно фактів, що мають юридичне значення, прийняті у позасудовому порядку, можуть бути оскаржені до судів адміністративної юрисдикції. Юридичні факти, які належать встановлювати в судовому порядку, вирішуються судами цивільної юрисдикції за правилами ЦПК України.

З огляду на зазначене, вимоги заявниці про встановлення факту родинних відносин є обґрунтованими, відповідно заява підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 19, 42, 76, 83, 95, 258, 259, 263-265, 268, 293, 319, 354 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Задовольнити заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Міністерство оборони України про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Встановити факт родинних відносин, а саме те, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 був сином ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_6 ).

Апеляційна скарга подається до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 31 березня 2025 року.

Суддя Долинського районного суду Д. М. Баранський