Номер провадження: 22-ц/813/1682/25
Головуючий у першій інстанції Шенцева О.П.
Доповідач Кострицький В. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.03.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кострицького В.В.,

суддів: Локзо Ю.П., Коновалової В.А.,

за участю секретаря Булацевської Я.В.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач Департаменту освіти та науки Одеської міської ради

треті особи, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмету спору на стороні відповідача: Одеський ліцей № 65 Одеської міської ради, Комунальна установа «Центр фінансування та господарської діяльності закладів та установ системи освіти Київського району міста Одеси»

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 22 травня 2024 року, ухвалене у складі судді Шенцевої О.П., у приміщенні того ж суду,

у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Департаменту освіти та науки Одеської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмету спору на стороні відповідача: Одеський ліцей № 65 Одеської міської ради, Комунальна установа «Центр фінансування та господарської діяльності закладів та установ системи освіти Київського району міста Одеси», про стягнення середнього заробітку,-

встановив:

Короткий зміст позовних вимог.

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з Департаменту освіти та науки Одеської міської ради середню заробітну плату за період з 10 грудня 2022 року по 26 жовтня 2023 року в сумі 84390,04 грн. та судовий збір.

Позовна заява обґрунтована припиненням нарахування середнього заробітку за період з 10 грудня 2022 року по 26 жовтня 2023 року. Позивач зазначає, що є педагогічним працівником та була мобілізована на військову службу до Збройних Сил України у зв`язку з введенням воєнного стану в країні та продовжує проходити військову службу, тобто є військовослужбовцем.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 22 травня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Департаменту освіти та науки Одеської міської ради, за участі третіх осіб, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмету спору на стороні відповідача: Одеський ліцей № 65 Одеської міської ради, Комунальна установа «Центр фінансування та господарської діяльності закладів та установ системи освіти Київського району міста Одеси» про стягнення середнього заробітку залишено без задоволення.

Суд першої інстанції в обґрунтування свого рішення зазначає, щодійшов висновку про відсутність підстав для нарахування середнього заробітку позивачу у відповідності до ч. 2 ст. 57 Закону України «Про освіту» за місцем роботи, під час проходження останньою військової служби в Збройних Силах України та враховуючи наявність забезпечення військовослужбовців за рахунок державного бюджету, а тому, дії відповідача щодо припинення такого нарахування, відповідно до ч. 3 ст. 119 КЗпП, відповідає вимогам Закону.

Доводи апеляційної скарги.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивачка звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Приморського районного суду м.Одеси від 22 травня 2024 року - скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_1 до Департаменту освіти та науки Одеської міської ради за участю третіх осіб, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмету спору на стороні відповідача: Одеський ліцей №65 Одеської міської ради та Комунальна установа «Центр фінансування та господарської діяльності закладів та установ системи освіти Київського району міста Одеси», про стягнення середнього заробітку - задовольнити.

Стягнути з відповідача - Департамента освіти та науки Одеської міської ради на користь позивача ОСОБА_1 середню заробітну плату за період з 10.12.2022 до 26 жовтня 2023 в сумі 99900,82 грн..

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що рішення суду є незаконним, необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню у зв`язку з тим, що воно ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що до 24 грудня 2023 року за педагогічними та науково-педагогічними працівниками на період проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, або військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період зберігався середній заробіток відповідно до частини другої статті 57 Закону України «Про освіту». Викладене також підтверджується Листом МОН № 1/20501- 23 від 28.12.23 року № 1/20501-23 від 28 грудня 2023 року «Про зміни у законодавстві щодо збереження середнього заробітку педагогічним, науковопедагогічним працівникам закладів освіти, які призвані на військову службу».

Позиція учасників справи.

Не погоджуючись з доводами апеляційної скарги, представник відповідача надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просила відмовити в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 22 травня 2024 року.

Вказує, що рішення Приморського районного суду м. Одеси від 22 травня 2024 року є законним та обґрунтованим.

Зазначає, що Департамент освіти та науки Одеської міської ради не здійснює, безпосередньо як головний розпорядник коштів, виплати.

Оскільки положення ч. 3 статті 119 КЗпП України у частині збереження за позивачем середнього заробітку на час перебування на військовій службі поширювалися на ОСОБА_1 до 19 липня 2022 року, тобто до дня набрання чинності Законом № 2352-ІХ, Департамент освіти та науки Одеської міської ради вважає дії навчального закладу комунальної власності територіальної громади м. Одеси щодо припинення нарахування і виплати середнього заробітку є вірними, здійсненими з урахуванням наявності забезпечення військовослужбовців за рахунок Державного бюджету України та такими, що відповідають нормам ст. 58 Конституції України та Цивільного кодексу України.

Щодо явки сторін.

Сторони належним чином повідомлені про час та місце судового розгляду в судове засідання зявились представники відповідача та третьої особи, що не заважає апеляційному перегляду.

Позиція апеляційного суду.

Заслухавши суддю-доповідача, представники відповідача та третьої особи, оцінивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить наступного.

Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України, - суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, - судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (ст. 2 ЦПК України).

Апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним вище вимогам закону.

Суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні позову зазначив, що суд дійшов висновку про відсутність підстав для нарахування середнього заробітку позивачу у відповідності до ч. 2 ст. 57 Закону України «Про освіту» за місцем роботи, під час проходження останньою військової служби в Збройних Силах України та враховуючи наявність забезпечення військовослужбовців за рахунок державного бюджету, а тому, дії відповідача щодо припинення такого нарахування, відповідно до ч. 3 ст. 119 КЗпП, відповідає вимогам Закону.

Проте з вказаними висновками апеляційний суд не погоджується та вважає за необхідне заначити наступне.

Колегією суддів встановлено та матеріалами справи підтверджено, що відповідно до витягу з наказу Одеської загальноосвітньої школи № 65 І-ІІІ ступенів Одеської міської ради Одеської області від 25.08.2020 № 137-к, позивача ОСОБА_1 прийнято на роботу практичним психологом з 01 вересня 2020 року з навантаженням з окладом відповідно до штатного розпису. Також зазначено, що найменування Одеської ЗОШ № 65 змінено на Одеський ліцей № 65 Одеської міської ради на підставі Рішення Одеської міської ради від 28.09.2022 № 997-VIII.

Витягом з наказу Одеського ліцею № 65 Одеської міської ради від 09.12.2022 № 181-к зазначено, що ОСОБА_1 , практичного психолога, увільнено від роботи 09 грудня 2022 року у зв`язку з призивом на військову службу під час мобілізації, на особливий період, зі збереженням місця роботи, посади і середнього заробітку на період проходження військової служби.

В матеріалах справи наявні довідки про доходи позивача щодо сум доходів за період червень 2022 листопад 2022 та грудень 2022 вересень 2023, відповідно до яких ОСОБА_1 сплачувався середній заробіток по грудень 2022 року включно.

Разом з тим, з довідки про доходи від 28.09.2023 року № 241 слідує, що за період з січня 2023 року по вересень 2023 року нарахована зарплата, в т.ч. в натуральній формі (грн.) склала 0,00 гривень.

З витягу із наказу МОУ №282 від 09.12.2022 вбачається, що ОСОБА_1 була призвана за мобілізацією.

Згідно довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 12.09.2023 ОСОБА_1 дійсно перебуває на військовій службі ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В зв`язку з чим, позивач будучи призваною на військову службу та не погоджуючись з припиненням нарахування середнього заробітку, звернулась до суду з даною позовною заявою.

Законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього (стаття 4 КЗпП України).

Положення цього Кодексу застосовуються до врегулювання відносин, які виникають у сферах використання природних ресурсів та охорони довкілля, а також до трудових та сімейних відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства (частина перша статті 9 ЦК України).

Положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання трудових відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавствами (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 вересня 2023 року в справі № 593/1156/21 (провадження № 61-11963св23).

Громадяни України, призвані на строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, або прийняті на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану, користуються гарантіями, передбаченими частиною третьою статті 119 Кодексу законів про працю України, а також частиною першою статті 53 і частиною другою статті 57 Закону України «Про освіту», частиною другою статті 44, частиною першою статті 54 і частиною третьою статті 63 Закону України «Про фахову передвищу освіту», частиною другою статті 46 Закону України «Про вищу освіту» (частина друга статті 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»).

Указом Президента України № 69/2022 від 24 лютого 2022 року «Про загальну мобілізацію», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 03 березня 2022 року, у зв`язку із введенням воєнного стану на території України, відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» оголошено та проводиться загальна мобілізація.

Законом України від 01 липня 2022 року № 2352-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» (далі Закон № 2352-IX), який набрав чинності з 19 липня 2022 року, внесено зміни та у частині третій статті 119 КЗпП слова «зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток» замінено словами «зберігаються місце роботи і посада».

У разі захворювання педагогічного чи науково-педагогічного працівника, яке тимчасово унеможливлює виконання ним посадових обов`язків і обмежує можливість перебування у колективі осіб, які навчаються, або тимчасового переведення за цих чи інших обставин на іншу роботу чи проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, або військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період за таким працівником зберігається попередній середній заробіток. У разі хвороби або каліцтва попередній середній заробіток виплачується до відновлення працездатності або встановлення інвалідності (частина друга статті 57 Закону України «Про освіту»).

Обміркувавши викладене апеляційний суд зауважує, що на рівні КЗпП України не передбачено правила про пріоритетність його норм над нормами інших законів. Правила в статті 4 ЦК України, про пріоритетність його норм над приватно-правовими нормами інших законів, до вирішення колізій між КЗпП України та іншими законами не застосовується.

У частині другій статті 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачені гарантії для громадян України призваних на військову службу за призовом під час мобілізації, зокрема, шляхом відсилання як до частини третьої статті 119 КЗпП України, так і до норм інших законів (зокрема, частина друга статті 57 Закону України «Про освіту»).

Законом № 2352-IX не внесено зміни до інших законів, які передбачають гарантії для громадян України призваних на військову службу за призовом під час мобілізації і встановлені нормами інших законів (зокрема, для педагогічних чи науково-педагогічних працівників). Тобто, для окремих категорій суб`єктів (зокрема, для педагогічних чи науково-педагогічних працівників) призваних на військову службу за призовом під час мобілізації збережено таку гарантію як попередній середній заробіток.

В частині другій статті 57 Закону України «Про освіту» міститься спеціальна норма щодо положень частини третьої статті 119 КЗпП України, оскільки поширюється на педагогічних чи науково-педагогічних працівників.

Спеціальна норма (частина друга статті 57 Закону України «Про освіту») має перевагу над загальною (частина третя статті 199 КЗпП) нормою (lex specialis derogat generali). Прийнята пізніше в часі загальна норма (частина третя статті 199 КЗпП) не скасовує спеціальної норми (lex posterior generalis non derogat priori speciali). Тому за педагогічними чи науково-педагогічними працівниками призваними на військову службу за призовом під час мобілізації зберігається попередній середній заробіток.

Вказаний висновок узгоджується із висновком викладеним у постанови Верховного Суду від 16 жовтня 2023 року у справі №718/209/23.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

У справі, яка переглядається, колегія суддів встановила, що ОСОБА_1 працювала до проходження військової служби за призовом під час мобілізації практичним психологом з 01 вересня 2020 року з навантаженням з окладом відповідно до штатного розпису у Одеському ліцеї № 65 Одеської міської ради, що є педагогічним працівником.

За таких обставин, з урахуванням положень частини другої статті 39 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу», частини другої статті 57 Закону України «Про освіту» (чинною на момент спірних правовідносин), апеляційний суд вважає, що у задоволенні позовних вимог слід задовольнити та стягнути з Департаменту освіти та науки Одеської міської ради середню заробітну плату ОСОБА_1 за період з 10 грудня 2022 року по 26 жовтня 2023 року.

При визначенні розміру середнього заробітку, що підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 , апеляційний суд виходить з наступного.

Порядок розрахунку середнього заробітку регулюється Постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати».

Нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати (абзац перший пункту 5).

Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період (абзац перший пункту 8).

Як вбачається з довідки про доходи наданої: за жовтень 2022 року - 7404,80 грн; за листопад 2022 року -12516,60 грн, всього за 2 місяці - 19921,40 грн (7404,80 грн + 12516,60 грн).

Середня заробітна плата за 1 календарний день - 326,58 грн..

Розмір середнього заробітку за період з дня припинення виплати з 10 грудня 2022 року до 26 жовтня 2023 року, тобто за 380 днів: 124100,40 грн (326,58 грн х 380 днів).

Таким чином, з Департаменту освіти та науки Одеської міської ради на користь ОСОБА_1 підлягає стягнення середнього заробітку за період з 10 грудня 2022 року по 26 жовтня 2023 року у розмірі 124100,40 грн..

Згідно частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи, що апеляційну скаргу задоволено, рішення суду першої інстанції скасовано та постановлено нове рішення про задоволення позовних вимог, тому з Департаменту освіти та науки Одеської міської ради підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви та апеляційної скарги на користь держави, оскільки позивач був звільнений від сплати судового збору.

Таким чином, враховуючи ціну позову, апеляційний суд, вважає що з Департаменту освіти та науки Одеської міської підлягає стягненню 1073,60 грн. судового збору за подачу позовної заяви та 1610,4 грн. за подачу апеляційної скарги.

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 22 травня 2024 року скасувати.

Постановити нове судове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 до Департаменту освіти та науки Одеської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмету спору на стороні відповідача: Одеський ліцей № 65 Одеської міської ради, Комунальна установа «Центр фінансування та господарської діяльності закладів та установ системи освіти Київського району міста Одеси», про стягнення середнього заробітку задовольнити.

Стягнути з Департаменту освіти та науки Одеської міської ради (ЄДРПОУ 02145398) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 )середній заробіток за період з 10 грудня 2022 року по 26 жовтня 2023 року у розмірі 124100,40 грн..

Стягнути з Департаменту освіти та науки Одеської міської ради () на користь держави судовий збір у розмірі 2714 грн..

Постанова суду набирає законної сили з дня її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 27 березня 2025 року.

Головуючий суддя В.В. Кострицький

Судді Ю.П. Лозко

В.А. Коновалова