Справа № 529/252/25
Провадження № 2-н/529/52/25
УХВАЛА

іменем України

27 березня 2025 року суддя Диканського районного суду Полтавської області Петренко Л.Є., розглянув заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Газова компанія «Нафтогаз Україна» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожитий природний газ з ОСОБА_1 ,

встановив:

Представник заявника ТОВ «ГК «Нафтогаз Україна» - Петрова А.І. звернулась до Диканського районного суду Полтавської області із заявою в якій просить стягнути із ОСОБА_1 заборгованість за спожитий природний газ в сумі 1 568 грн. 96 коп., яка виникла за адресою: АДРЕСА_1 .

Розглянувши заяву про видачу судового наказу, суд дійшов висновку про наступне.

Заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом - ст. 162 ЦПК України.

Відповідно до норм ЦПК України існує загальна підсудність справ за місцезнаходженням відповідача (ст.27 ЦПК України), альтернативна підсудність за вибором позивача (ст.28 ЦПК України) та виключна підсудність (ст.30 ЦПК України).

Відповідно до відповіді №1235428 від 27.03.2025 з Єдиного державного демографічного реєстру ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована по АДРЕСА_1 , що територіально належить до юрисдикції Карлівського районного суду Полтавської області.

При цьому, як вбачається зі змісту заяви про видачу судового наказу, заборгованість за спожитий природний газ виникла за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч.1 ст.30 ЦПК України вимоги, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

У постанові від 10 квітня 2019 року у справі №638/1988/17 Верховний Суд зазначив, що житлово-комунальні послуги надаються за місцем знаходження нерухомого майна, а тому позови про стягнення заборгованості з їх оплати повинні пред`являтися за місцем знаходження цього майна за правилами виключної підсудності.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 07 липня 2020 року у справі №910/10647/18 вказала на те, що виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном.

У постанові від 16 лютого 2021 року у справі №911/2390/18 Велика Палата Верховного Суду зробила висновок про те, що словосполучення "з приводу нерухомого майна" необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення. Тому до спорів, предметом яких є стягнення заборгованості, яка виникла внаслідок невиконання зобов`язань за договором, який укладений щодо користування нерухомим майном, поширюються норми про виключну підсудність.

Наведене свідчить, що вимоги про стягнення заборгованості за спожитий природний газ повинні розглядатись за правилами виключної підсудності за місцезнаходженням нерухомого майна.

Відповідно до ч.9 ст.187 ЦПК України якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.

Відповідно до ст.31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому ст.32 ЦПК України, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Керуючись статтями 27, 28, 31, 32, 165, 260, 353, 354 ЦПК України, суддя

постановив:

Цивільну справу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю Газопостачальна Компанія Нафтогаз України про стягнення заборгованості за спожитий природний газ з ОСОБА_1 передати на розгляд до Карлівського районного суду Полтавської області (адреса: вул. Успенська, 4, м. Карлівка Полтавської області, 39500).

Копію ухвали направити заявнику.

Ухвала може бути оскаржена протягом 15 днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

Головуюча Л.Є. Петренко