Справа № 643/197/25
№ провадження 2/646/2014/2025
28.03.25 м.Харків
Червонозаводський районний суд м. Харкова
у складі: головуючого судді Барабанової В.В.
за участю секретаря судового засідання Ільченко В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -
08 січня 2025 року до Червонозаводського районного суду міста Харкова з Московського районного суду м. Харкова (за підсудністю) надійшла цивільна справа за позовною ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, в якій позивач просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, що зареєстрований 04.04.1987 Виконавчим Комітетом Жовтневої Сільської Ради народних депутатів Рильського району Курської області, актовий запис №1.
Позивач вказує, що подружнє життя у сторін не склалось, спільне господарство подружжя не веде, сімейні відносини фактично припинені. Вважає, що подальше збереження шлюбу не можливе. Позивачка зазначає, що спільних неповнолітніх дітей подружжя не має
Ухвалою суду від 08.01.2025 відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не викликались.
У відповідності до ст.178 ЦПК України, відповідач не скористався своїм правом подання до суду відзиву на позовну заяву.
Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше і, з урахуванням ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Перевіривши письмові докази по справі, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 04.04.1987, який зареєстровано Виконавчим Комітетом Жовтневої Сільської Ради народних депутатів Рильського району Курської області, актовий запис № 1, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії НОМЕР_1 .
Порядок розірвання шлюбу, укладеного між громадянином України та іноземцем, має ряд особливостей. Основним у цьому питанні є визначення закону, відповідно до якого буде проводитися розірвання шлюбу.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 3 ЦПК Україницивільне судочинство здійснюється відповідно доКонституції України, цьогоКодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, передбачено інші правила, ніж встановлені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору України.
Статтею 497 ЦПК Українивизначено, що підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.
Відповідно дост. 58 Закону України «Про міжнародне приватне право»шлюб між громадянами України, шлюб між громадянином України та іноземцем, шлюб між громадянином України та особою без громадянства, що укладений за межами України відповідно до права іноземної держави, є дійсним в Україні за умови додержання щодо громадянина України вимогСімейного кодексу Українищодо підстав недійсності шлюбу.
Відповідно до ст. 63 Закону України «Про міжнародне приватне право»припинення шлюбу та правові наслідки його припинення визначаються правом, яке діє в даний час щодо правових наслідків шлюбу.
Згідно з ч. 1ст. 60 Закону України «Про міжнародне приватне право»правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином.
Таким чином, якщо подружжя є громадянами різних держав, спільно проживали на території України, і на час розірвання шлюбу хоча б один з них продовжує проживати на її території, то розірвання шлюбу провадиться за законодавством України. Особистим законом фізичної особи вважається право держави, громадянином якої вона є (ст. 16 Закону України «Про міжнародне приватне право). Таким чином, до спірних правовідносин підлягає застосуванню відповідне національне законодавство України.
Також, як вже зазначалось, 01.12.2022 Верховною Радою України було прийнято Закон №2783-IX «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року», який 23.12.2022 набрав чинності.
Закон передбачає: зупинення дії Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчиненої від імені України у м. Мінську 22.01.1993 року і ратифікованоїЗаконом України від 10.11.1994 року №240/94-ВР, та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правовідносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.01.1993 року, вчиненого від імені України у м. Москві 28.03.1997 року і ратифікованогоЗаконом України від 03.03.1998 року № 140/98-ВР,у відносинах з Російською Федерацією та Республікою Білорусь; вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчиненої від імені України у м. Мінську 22.01.1993 року і ратифікованоїЗаконом України від 10.11.1994 року № 240/94-ВР, та Протоколу до неї, вчиненого від імені України у м. Москві 28.03.1997 року і ратифікованогоЗаконом України від 03.03.1998 року № 140/98-ВР.
З дати зупинення дії Мінської конвенції: не здійснюватиметься співробітництво судів та інших компетентних органів України з відповідними органами Російської Федерації і Республіки Білорусь з питань надання правової (судової) допомоги та екстрадиції у цивільних і кримінальних справах на підставі Конвенції, у тому числі, безпосередні зносини установ юстиції відповідно до Протоколу до неї; визнання і виконання судових рішень Російської Федерації та Республіки Білорусь на території України можливо на основі принципу взаємності відповідно до ст.ст.462і471 Цивільного процесуального кодексу України; у разі необхідності визнання і виконання рішень судів України на території Російської Федерації та Республіки Білорусь слід також виходити з принципу взаємності та звертатися заінтересованим особам до відповідних судів цих держав; пред`явлення на території України судових рішень Російської Федерації та Республіки Білорусь, що підтверджують будь-які факти і за своїм характером не потребують примусового виконання можливо після визнання такого рішення судом України відповідно до глави 2 розділу ІХ Цивільного процесуального кодексу України; до документів, виданих на території Росії і Білорусі, при їх пред`явленні на території України застосовуватиметься вимога засвідчення апостилем згідно з Конвенцією, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів, 1961 року, яка є чинною у відносинах України з Росією і Білоруссю; співробітництво у цивільних і кримінальних справах у відносинах з Російською Федерацією та Республікою Білорусь може здійснюватися на підставі діючих у двосторонніх відносинах конвенцій Ради Європи та Гаазьких конвенцій (за наявності поштового зв`язку) або за принципом взаємності (за наявності дипломатичних відносин).
Відповідно до абз. 2 п. 1постанови Кабінету Міністрів України № 107 від 04.02.2023 «Деякі питання прийняття на території України під час воєнного стану документів, виданих уповноваженими органами іноземних держав» під час воєнного стану та протягом шести місяців після його припинення або скасування документи, виготовлені або засвідчені на території іноземних держав установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції за установленою формою і скріплені гербовою печаткою, приймаються на території України без спеціального посвідчення (консульської легалізації, проставлення апостиля тощо) у разі, коли станом на 24.02.2022 року такі документи приймалися на території України без спеціального посвідчення.
Станом на 24.02.2022 Україна, як і Російська Федерація, були учасниками Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22.01.1993.
Відповідно до ст. 13 Конвенції 1993 року документи, що на території однієї з Договірних Сторін виготовлені або засвідчені установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції і за установленою формою і скріплені гербовою печаткою, приймаються на територіях інших Договірних Сторін без якого-небудь спеціального посвідчення. Документи, що на території однієї з Договірних Сторін розглядаються як офіційні документи, користуються на територіях інших Договірних Сторін доказовою силою офіційних документів.
Отже, документи видані на території Російської Федерації до 24.02.2022 наразі, враховуючи дію воєнного стану в Україні, приймаються в Україні без апостилю. Документи видані після 24.02.2022 для використання в Україні мають містити апостиль.
Таким чином, свідоцтво про укладення шлюбу сторін серії НОМЕР_1 , видане Виконавчим Комітетом Жовтневої Сільської Ради народних депутатів Рильського району Курської області, актовий запис № 1, не потребує апостилю та має доказову силу офіційного документа.
Згідно з ч.1 ст.21, ч.1 ст.24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Шлюбні відносини між сторонами припинилися, сторони проживають окремо, спільний побут не ведуть, фактично сім`я припинила своє існування.
Неповнолітніх дітей сторони не мають. Спору про поділ майна сторонами не заявлено.
Ч. 3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя, на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу.
Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають, істотне значення.
Враховуючи особливий характер сімейних відносин, зважаючи на норми ст.ст. 111, 112 СК України, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки сім`я фактично розпалась, подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне їх шлюб розірвати.
На підставі ст. 113 СК України особа має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.
Клопотань від позивачки з приводу вказаної норми не надходило.
Згідно ч. 2 ст. 114, абз. 2 ч. 3 ст. 115 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.
Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути сплачений нею судовий збір у сумі 1 211,20 грн.
Керуючисьст.ст.105,109,110,112-114 СК України,ст.ст. 4, 7, 10, 13, 81, 130, 141, 223, 247, 263-266, 274 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.
Шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований 04.04.1987 Виконавчим Комітетом Жовтневої Сільської Ради народних депутатів Рильського району Курської області, актовий запис № 1 розірвати.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 судовий збір в розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп.
Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Учасники справи:
позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ;
відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 .
Суддя: В.В. Барабанова