Справа №751/1372/25
Провадження №2/751/851/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2025 року місто Чернігів

Новозаводський районний суд міста Чернігова

в складі: головуючого-судді Топіхи Р.М.,

за участю:

секретаря судового засідання Островської А.С.,

представника позивача адвокат Селюха А.В.,

представника відповідача адвоката Ширая А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої здоров`ю внаслідок заподіяння тілесних ушкоджень при вчиненні кримінального правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад позиції позивача.

Представник позивача адвокат Селюх А.В. в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення на відшкодування завданої моральної шкоди в сумі 390 000 гривень та майнової шкоди (витрат на ліки, медпрепарати та послуги таксі) в сумі 101 671 гривні 92 копійки, а також процесуальних витрат на правову допомогу у розмірі 10 000 гривень.

Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що вироком Новозаводського районного суду міста Чернігова від 23 липня 2024 року встановлено, що

ОСОБА_2 24 жовтня 2023 року приблизно об 11 години 10 хвилин, керуючи автомобілем марки «BMW 520», рухаючись зі швидкістю значно більшою ніж 87 км/год по вул. Івана Мазепи в м. Чернігові у напрямку перехрестя, де організовано круговий рух з вул. Ціолковського до перехрестя, де організовано круговий рух з вул. Ушинського, поблизу зупинки громадського транспорту «Концерн «Чексіл» у порушення вимог абзацу першого пункту 1.5, пунктів 12.1, 1.10 та 12.4 Правил дорожнього руху, перевищив дозволену в населених пунктах швидкість руху, не обравши таким чином безпечну швидкість, та здійснив маневр перестроювання на додаткову смугу руху, що веде до зупинки громадського транспорту «Концерн «Чексіл», виділену конструктивно за допомогою розділювальної смуги, не врахувавши, при цьому, жорсткість покриття проїзної частини та зчеплення з нею керованого транспортного засобу, тим самим застосував прийоми керування транспортним засобом, що створили небезпеку для руху та загрожували життю та здоров`ю громадян, у результаті чого втратив контроль над рухом керованого автомобіля, що призвело до зіткнення даного транспортного засобу із залізобетонною опорою повітряної лінії електропередач, розміщеною в межах вказаної виділеної конструктивно розділювальної смуги.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир транспортного засобу ОСОБА_1 отримала тілесні ушкодження у вигляді: відкритого уламкового перелому верхньої-середньої третин правої стегнової кістки зі зміщенням уламків, відшаруванням, деструкцією, післятравматичним поширеним дефектом м`яких тканин правого стегна; відкритих уламкових переломів середньої третини обох кісток правої гомілки зі зміщенням уламків; травматичного пошкодження зв`язок та нестабільності правого колінного суглобу; закритої травми живота з поширеною заочеревинною гематомою, множинними субкапсулярними розривами (забоями) селезінки; закритих багатоуламкових переломів кісток тазу з порушенням цілісності тазового кільця; травматичного розриву зовнішніх статевих органів; закритої травми грудної клітки з переломами 4-го, 5-го ребер ліворуч, 4-го, 5-го, 6-го ребер праворуч зі зміщенням уламків, забоями легень; закритої черепно-мозкової травми із забоєм головного мозку, забійною раною нижньої губи; підвивиху на рівні атланто-аксіального з`єднання; закритих переломів кісточок правого гомілково-ступневого суглобу 1-ї плеснової кістки правої ступні зі зміщенням уламків, множинних рваних ран правої нижньої кінцівки, саден та підшкірних гематом обох верхніх та нижніх кінцівок, тулубу, що згідно висновку експерта в сукупності як можливого наслідку одного травматичного процесу в умовах дорожньо-транспортної пригоди відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.

Через отримані тілесні ушкодження ОСОБА_1 перебувала на стаціонарному лікуванні в ЧМЛ з 24 жовтня 2023 року до 30 листопада

2023 року протягом 37 ліжко-днів. Позивач отримала інвалідність 1 групи, перенесла 11 операцій і на даний час готується до 12-ої.

Цивільно-правова відповідальність відповідача, як водія автомобіля марки «BMW 520» з державним номерним знаком НОМЕР_1 на час заподіяння шкоди була застрахована згідно полісу ОСЦПВВНТЗ

№ 216490524, виданого ТДВ СГ «Оберіг», яке виплатило страхове відшкодування в розмірі ліміту відповідальності в сумі 320 000 гривень, відшкодувавши витрати сім`ї позивача на придбання медичних засобів, що використовувались при операціях та регламентну виплату, пов`язану з встановленням 1 групи інвалідності.

Разом з тим, невідшкодованими залишились витрати на придбання ліків та медичних засобів на загальну суму 101 371 гривня 92 копійки, які зобов`язаний відшкодувати відповідач, оскільки саме він винний в заподіянні шкоди здоров`ю позивача та 300 гривень витрат на таксі для слідування в лікувальний захід.

Відповідачем добровільно під час розгляду кримінального провадження було виплачено у відшкодування моральної шкоди гроші в сумі 110 000 гривень та укладено договір про добровільне відшкодування завданої моральної шкоди. За вказаним договором сторони визначили розмір моральної шкоди в 300 000 гривень та встановили порядок її відшкодування, а саме рівними частинами по 10 000 гривень щомісячно, починаючи з серпня 2024 року. Укладення даного договору та обіцянка відповідача добровільно відшкодувати шкоду стало підставою для формування позиції потерпілої в кримінальному провадженні і як наслідок ухвалення судом зазначеного вироку з визначенням відповідачу кримінального покарання, не пов`язаного, а ні з реальним позбавленням волі, а ні з позбавленням права керування транспортними засобами.

Проте відповідач після набрання вирком законної сили не вніс жодного платежу згідно укладеного договору, заблокував телефон позивачки, жодного разу не вийшов з нею на зв`язок, чим спричинив позивачці додаткові моральні страждання.

Позивач звернулася 11 жовтня 2024 року до відповідача з претензією про виконання взятих на себе обов`язків по добровільному відшкодуванню завданої моральної шкоди, але відповідач не заплатив жодної копійки у її відшкодування.

Моральну шкоду позивачка оцінює в 500 000 гривень, 110 000 гривень з яких Відповідач сплатив під час розгляду кримінального провадження в суді, а 390 000 гривень має сплатити за вказаним позовом. Розмір моральної шкоди обґрунтовує тим, що внаслідок порушення правил дорожнього руху ОСОБА_3 позивач ледь не загинула та отримала чисельні тілесні ушкодження, які завдають сильного фізичного болю, певний час була прикута до ліжка, а в наступному до інвалідного візка, переносила та до сьогодні переносить фізичний біль, злякалась, боїться автомобілів та виходити на дорогу. На даний час вона повністю не відновилась, не може самостійно вчиняти певні дії та потребує сторонньої допомоги. Позивачка отримала першу групу інвалідності і не може повноцінно жити. Неймовірний фізичний біль, перенесений у зв`язку з отриманими травмами, вимушені зміни в звичайному способі життя та неможливість жити повноцінним життям протягом тривалого часу завдає невимовних душевних страждань.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою судді від 14 лютого 2025 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

04 березня 2025 року представник відповідача у підготовчому судовому засіданні подав відзив на позовну заяву (а.с. 100-103), відповідно до якого просив позовні вимоги залишити без задоволення. Заперечення обґрунтовує тим, що між позивачем та відповідачем 28 липня 2024 року був укладений договір про добровільне відшкодування завданої моральної шкоди, згідно з яким було визначено розмір моральної шкоди у сумі 300 000 гривень. При підписанні вказаного договору відповідач ОСОБА_2 передав позивачу

ОСОБА_1 кошти в сумі 110 000 гривень, а сплату залишку суми визначено відповідно до графіку сплати до 28 лютого 2026 року. Враховуючи, що граничний строк сплати залишку суми не настав, вважає, що підстав для розірвання договору позивачем ОСОБА_1 у односторонньому порядку та відповідного звернення до суду із позовними вимогами у будь-якому розмірі на час подання позовної заяви до суду та й на теперішній час, відсутні.

Будь якого обґрунтування збільшення суми моральної шкоди позивач ОСОБА_1 у своїй позовній заяві не навела. Також, не зазначено, які конкретні обставини, що відносяться до моральної шкоди та стосуються позивача змінилися та суттєво вплинули на позивача ОСОБА_1 з періоду укладання вищезазначеного договору про добровільне відшкодування завданої моральної шкоди по період подання позовної заяви до суду.

Зазначає, що на момент підписання вказаного договору відповідач

ОСОБА_2 працював офіційно та мав постійний дохід, з якого планував здійснювати виплати ОСОБА_1 . Станом на теперішній час відповідач не працює, у зв`язку з тим, що у 2024 році суттєво змінилися життєві обставини, він змушений здійснювати догляд за рідною бабусею ОСОБА_4 , яка проживає разом із ним. Так, восени 2024 року стан здоров`я ОСОБА_4 суттєво погіршився та в подальшому після перебування на стаціонарному лікуванні, 10 грудня 2024 року була виписана з КНП «Чернігівська ЦРЛ» із ускладненням, а саме неспроможністю до самостійного пересування та самообслуговування. Інших близьких родичів, окрім відповідача ОСОБА_2 , які б могли здійснювати догляд за ОСОБА_4 на постійній основі, немає, оскільки мати відповідача ОСОБА_5 та батько відповідача ОСОБА_6 працюють офіційно.

Позовні вимоги щодо відшкодування матеріальної шкоди не підлягають задоволенню, оскільки вже відшкодовані згідно полісу ОСЦПВВНТЗ № 216490524 та входять до складу суми 320 000 гривень. Крім того, звертає увагу, що доказів сплати на придбання медичних засобів, що застосовувались при операціях до позовної заяви не надані.

Ухвалою суду від 04 березня 2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду.

24 березня 2025 року від позивача та її представника надійшли додаткові пояснення у справі, звертають увагу на те, що позов поданий на підставі статей 1166, 1167, 1187 Цивільного кодексу України. Підписання позивачкою 28 липня 2024 року договору про добровільне відшкодування завданої моральної шкоди було не більше аніж її доброю волею та ніяким чином не припинило і не позбавило її права на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом та ушкодженням здоров`я в загальному порядку. Також не витримує ніякої критики і посилання представника відповідача на п. 2.8 вказаного договору, як на підставу, що позбавляє позивачку права на звернення до суду. Зазначають, що СК «Оберіг» повністю виконало свої обов`язки та виплатило позивачці страхове відшкодування в розмірі ліміту відповідальності за шкоду, завдану життю та здоров`ю в сумі 320 000 гривень, але цього ліміту виявилось недостатньо для покриття всіх витрат позивачки на лікування і тому ці витрати має відшкодувати саме відповідач. На підтвердження такої позиції до цивільного позову було надано копію заяви позивачки до СК «Оберіг», де зазначені документи, що підтверджують витрати на медичні засоби, які надавались страховику для виплати страхового відшкодування. Крім того звертають увагу, що платіжні документи (квитанції, фіскальні чеки) надаються страховику в оригіналах, тому оригінали неоплачених страховиком фіскальних чеків додані до позовної заяви підтверджують їх ненадання страховику.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Зазначив, що позов поданий в порядку статей 1166, 1167, 1187 Цивільного кодексу України. Позивачка внаслідок отриманих тілесних ушкоджень стала інвалідом 1 групи. Під час розгляду кримінального провадження нею в добровільному порядку був укладений договір з відповідачем про відшкодування моральної шкоди, однак відповідач вказаний договір не виконує, що спричиняє позивачці додаткові моральні страждання. Майнова шкода підтверджується платіжними документами та чеками на придбання лікарських засобів.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав, посилаючись пояснення надані у відзиві. Зазначив, що відповідно до укладеного з позивачем договору була визначена сума на відшкодування моральної шкоди 300 000 гривень, частково відповідачем сплачено 110 000 гривень, тобто договір виконувався. Після набрання вироком законної сили, до подання вказаного позову пройшло 5 місяців, за цей час у відповідача змінилися життєві обставини, він на даний час не працює та здійснює догляд за бабусею, при цьому має намір сплачувати моральну шкоду за договором. За таких обставин вважає, що позовні вимоги в цій частині є передчасними. По матеріальній шкоді відсутні розрахунки, крім того страховою компанією було виплачене страхове відшкодування, яке покриває витрати позивача на лікування.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин.

Згідно з вироком Новозаводського районного суду міста Чернігова від 23 липня 2024 року ОСОБА_2 , 24 жовтня 2023 року приблизно об

11 годині 10 хвилин, керуючи автомобілем марки «BMW 520» з державним номерним знаком НОМЕР_2 , рухаючись зі швидкістю, значно більшою ніж 87 км/год, по вул. Івана Мазепи в м. Чернігові у напрямку від перехрестя, де організовано круговий рух з вул. Ціолковського до перехрестя, де організовано круговий рух з вул. Ушинського, поблизу зупинки громадського транспорту «Концерн «Чексіл», у порушення вимог абзацу першого пункту 1.5 (дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків), пункту 12.1 (під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним), з урахуванням визначення термінів «безпечна швидкість» (безпечна швидкість швидкість, за якої водій має змогу безпечно керувати транспортним засобом та контролювати його рух у конкретних дорожніх умовах), «дорожня обстановка» (дорожня обстановка сукупність факторів, що характеризуються дорожніми умовами, наявністю перешкод на певній ділянці дороги, інтенсивністю і рівнем організації дорожнього руху (наявність та стан дорожньої розмітки, дорожніх знаків, дорожнього обладнання, світлофорів), які повинен ураховувати водій під час вибору швидкості, смуги руху та прийомів керування транспортним засобом) та «дорожні умови» (дорожні умови сукупність факторів, що характеризують (з урахуванням пори року, періоду доби, атмосферних явищ, освітленості дороги) видимість у напрямку руху, стан поверхні проїзної частини (чистота, рівність, шорсткість, зчеплення), а також її ширину, величину похилів на спусках і підйомах, віражів і заокруглень, наявність тротуарів або узбіч, засобів організації дорожнього руху та їх стан), пункту 1.10, а також вимог пункту 12.4 (у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, перевищив дозволену в населених пунктах швидкість руху, не обравши, таким чином, безпечну швидкість, та здійснив маневр перестроювання на додаткову смугу руху, що веде до зупинки громадського транспорту «Концерн «Чексіл», виділену конструктивно за допомогою розділювальної смуги, не врахувавши, при цьому, шорсткість покриття проїзної частини та зчеплення з нею керованого транспортного засобу, тим самим застосував прийоми керування транспортним засобом, що створили небезпеку для руху та загрожували життю та здоров`ю громадян, у результаті чого втратив контроль над рухом керованого автомобіля марки «BMW 520», що призвело до зіткнення даного транспортного засобу із залізобетонною опорою повітряної лінії електропередач, розміщеною в межах вказаної виділеної конструктивно розділювальної смуги.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир транспортного засобу ОСОБА_1 отримала тілесні ушкодження у вигляді: відкритого уламкового перелому верхньої-середньої третин правої стегнової кістки зі зміщенням уламків, відшаруванням, деструкцією, післятравматичним поширеним дефектом м`яких тканин правого стегна; відкритих уламкових переломів середньої третини обох кісток правої гомілки зі зміщенням уламків; травматичного пошкодження зв`язок та нестабільності правого колінного суглобу; закритої травми живота з поширеною заочеревинною гематомою, множинними субкапсулярними розривами (забоями) селезінки; закритих багатоуламкових переломів кісток тазу з порушенням цілісності тазового кільця; травматичного розриву зовнішніх статевих органів; закритої травми грудної клітки з переломами 4-го, 5-го ребер ліворуч, 4-го, 5-го, 6-го ребер праворуч зі зміщенням уламків, забоями легень; закритої черепно-мозкової травми із забоєм головного мозку, забійною раною нижньої губи; підвивиху на рівні атланто-аксіального з`єднання; закритих переломів кісточок правого гомілково-ступневого суглобу 1-ї плеснової кістки правої ступні зі зміщенням уламків, множинних рваних ран правої нижньої кінцівки, саден та підшкірних гематом обох верхніх та нижніх кінцівок, тулубу, що згідно висновку експерта в сукупності як можливого наслідку одного травматичного процесу в умовах дорожньо-транспортної пригоди відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.

ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, і призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, без позбавлення права керувати транспортними засобами, та на підставі ст. 75 КК України його звільнено від відбування покарання у виді позбавлення волі зі встановленням іспитового строку тривалістю два роки.

Цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди за заявою потерпілої було залишено без розгляду (а.с. 12-18).

Відповідно до довідки до акта огляду МСЕК від 09 квітня 2024 року та пенсійного посвідчення № НОМЕР_3 , виданого 05 червня 2024 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлена 1 група інвалідності з 26 березня 2024 року (а.с. 21,22).

Згідно з рахунками на оплату та видаткових накладних № 5499 від

05 грудня 2023 року, № 9 від 04 січня 2024, № 16 від 08 січня 2024, № 30 від 10 січня 2024 та № 118 від 05 лютого 2024 постачальникам ФОП

ОСОБА_7 та ФОП ОСОБА_8 за медичні засоби ОСОБА_1 сплачено коштів всього на загальну суму 105 550 гривень (а.с. 124-141).

Вказані медичні документи зазначені як додатки до заяви ОСОБА_1 від 01 серпня 2024 рок,у з якою вона зверталася до ТДВ СГ «Оберіг» з приводу виплати страхового відшкодування (а.с. 23).

26 грудня 2024 року ТДВ СГ «Оберіг» виплачено страхове відшкодування згідно страхового акту 46095/1 від 11 жовтня 2024 року ОСОБА_1 у сумі 320 000 гривень (а.с. 24).

22 липня 2024 року між ОСОБА_2 (Сторона-1) та ОСОБА_1 (Сторона-2) укладений договір б/н про добровільне відшкодування завданої моральної шкоди (а.с. 25-26).

Відповідно до п. 1.2 договору за погодженням сторін повний розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню дорівнює сумі, що еквівалентна 300 000 гривень.

Згідно з п. 2.1 підписанням цього договору, сторони підтверджують факт передачі Стороною-1 грошових коштів в розмірі 110 000 гривень Стороні-2, в рахунок часткового виконання умов зазначеного договору, що також підтверджується власноруч написаною відповідною розпискою.

Пунктом 2.8 договору передбачено, що у разі порушення умов виконання даного договору Стороною-1, а саме порушення гранично-визначеного терміну виплати остаточної суми по умовам Договору Сторона-2 має право розірвати договір в односторонньому порядку та звернутися до суду із відповідними позовними вимогами у будь-якому розмірі.

11 жовтня 2024 року ОСОБА_1 направила ОСОБА_2 претензію щодо виконання обов`язків за договором (а.с. 28).

Згідно виписного епікризу № 23771 із медичної карти стаціонарного хворого КНП «Чернігівська міська лікарня №2» Чернігівської міської ради ОСОБА_1 перебувала на лікуванні з 24 жовтня 2023 до

30 листопада 2023 року (а.с. 88).

Відповідно до виписки з історії хвороби стаціонарного хворого від

16 лютого 2024 року ОСОБА_1 проходила лікування в ортопедо-травматичному центрі КНП КОР «Київська обласна клінічна лікарня» з

30 листопада 2023 до 16 лютого 2024 року та в цей період їй проведено 7 операцій (а.с. 87)

На підтвердження розміру завданої матеріальної шкоди позивачем надано суду копії фіскальних чеків, квитанцій, рахунків, видаткових накладних, що підтверджують витрати на її лікування та послуги таксі на загальну суму 101 671 гривня 92 копійки (а.с. 29-83).

Представником відповідача надано виписку із медичної карти стаціонарної хворої № 9767 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є бабусею відповідача та проживає з ним за однією адресою. Відповідно до вказаної виписки ОСОБА_4 перебувала у спеціалізованому інсультному відділенні з неврологічними та паліативними ліжками КНП «Чернігівська ЦРЛ» з 30 листопада 2024 до 10 грудня

2024 року (а.с. 106, 107, 109).

Згідно з висновком № 80/11 про наявність когнітивних порушень у громадян похилого віку, унаслідок яких вони потребують надання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі, ОСОБА_4 рекомендовано отримання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи (а.с. 108).

ІV. Норми права, які застосував суд та оцінка аргументів сторін.

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Згідно з положеннями ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.

Факт завдання шкоди здоров`ю/майну потерпілого джерелом підвищеної небезпеки, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах з особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов`язане з виконанням цими особами обов`язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов`язання.

Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 5 ст. 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає в її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду, як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки.

При вирішенні позову, суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постанові від 05 грудня 2018 року в справі

№ 757/59802/16-ц, про те, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність власника такого джерела. Незалежно від вини фізичної особи відшкодовується і моральна шкода внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова (регламентна) виплата у зв`язку з лікуванням потерпілої фізичної особи здійснюється страховиком, а у випадках, передбачених частиною першою і пунктом 3 частини другої статті 43 цього Закону, - МТСБУ, у розмірі витрат, пов`язаних з доправленням, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілої фізичної особи у відповідному закладі охорони здоров`я, включаючи витрати на спеціальний медичний, постійний сторонній догляд та придбання лікарських засобів (лікарських препаратів). Необхідність здійснення таких витрат документально підтверджується відповідним закладом охорони здоров`я, а розмір витрат - розрахунковим документом.

Мінімальний розмір страхової (регламентної) виплати у зв`язку із стійкою втратою чи зменшенням професійної або загальної працездатності потерпілої фізичної особи у разі встановлення їй інвалідності (визнання малолітньої або неповнолітньої потерпілої особи дитиною з інвалідністю) становить , у разі встановлення I групи інвалідності - 36 розмірів мінімальної місячної заробітної плати, встановленої законом на дату настання страхового випадку (п. 1 ч. 2 ст. 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

На день дорожньо-транспортної пригоди 24 жовтня 2023 року згідно положень Закону України «Про державний бюджет на 2023 рік» розмір мінімальної заробітної плати становив 6 700 гривень (36х6700=241400).

Відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам у цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оцінюючи в сукупності встановлені обставини справи, суд приходить до висновку про те, що позивачу протиправними діями відповідача, які призвели до дорожньо-транспортної пригоди та як наслідок завдано шкоди здоров`ю, було завдано моральну шкоду, яка перебуває у безпосередньому причинному зв`язку із цими діями останнього.

Виходячи із засад справедливості, добросовісності та розумності, беручи до уваги характер вчиненого правопорушення, характер та обсяг моральних страждань, перенесених позивачем у зв`язку із заподіяними їй тілесними ушкодженнями, перенесеним болем від ушкоджень, вимушеними змінами у повсякденному ритмі та режимі життя, витраченого часу на лікування та реабілітаційних процедур, суд вважає за необхідне позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково у розмірі 190 000 гривень.

Оскільки ОСОБА_2 на день пред`явлення позову кошти, витрачені позивачкою на лікування, у добровільному порядку не сплатив, і ці витрати не входять до витрат, що були покриті страховою виплатою ТДВ СГ «Оберіг», позовні вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди підлягають задоволенню у повному розмірі в сумі 101 671 гривень

92 копійок.

V. Розподіл судових витрат.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову з відповідача підлягає стягненню судовий збір.

Згідно пункту 1 ч. 3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 137 ЦПК України врегульовано порядок розподілу витрат на професійну правничу допомогу.

Згідно з частинами 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

Правнича допомога позивачу надавалася на підставі договору про надання правової допомоги від 10 жовтня 2024 року з адвокатом

Селюхом А.В. (а.с. 7) та ордеру (а.с. 9).

Позивач сплатила на користь адвоката 10 000 гривень за надання правової допомоги, що підтверджується платіжною інструкцією

№ 97С4-ТЕР3-Х21К-4ВК2 від 29 січня 2025 року (а.с. 11) та розрахунком оплати правової допомоги (а.с. 10).

Разом з тим, пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові на позивача, у разі часткового задоволення на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Суд, з урахуванням складності справи, загального порядку розгляду, обсягом виконаних адвокатом робіт, з урахуванням принципу розумності та справедливості, часткового задоволення позовних вимог, вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу пропорційно задоволених позовних вимог в сумі 6000 гривень.

Керуючись статтями 1166, 1167, 1187, 1188, 1194 ЦК України, статтями 13, 76-89, 141, 258, 259, 263-265, 268, 354-355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої здоров`ю внаслідок заподіяння тілесних ушкоджень при вчиненні кримінального правопорушення, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 101 671 гривню 92 копійки на відшкодування матеріальної шкоди, 190 000 гривень на відшкодування моральної шкоди та витрати на правову допомогу у розмірі 6 000 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1211 гривень 20 копійок.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 (місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 )

Відповідач: ОСОБА_2 (місце проживання зареєстровано за адресою:

АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 )

Суддя Р.М. Топіха