Номер провадження по справі 2/387/4/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2025 року селище Добровеличківка

Добровеличківський районний суд Кіровоградської області, в складі

головуючого судді Майстер І.П.

за участю секретаря судового засідання Полюхович Т.А.

представника позивача ОСОБА_1

( в режимі відеоконференцзв`язку)

представника відповідача

( в режимі відеоконференцзв`язку) ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань Добровеличківського районного суду Кіровоградської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім`єю, зміну черговості спадкування за законом

У С Т А Н О В И В :

Стислий виклад позиції позивача та відповідача

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про встановлення факту проживання однією сім`єю та зміну черговості спадкування за законом. У позові зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 від тяжкої онкологічної хвороби померла його цивільна дружина ОСОБА_5 . З ОСОБА_5 вони проживали однією сім`єю, як чоловік та дружина, близько 20 років. У них не було спільних дітей.

Під час спільного проживання з ОСОБА_5 вони придбали необхідне майно, зокрема меблі, холодильник, телевізор, мобільні телефони та інше, а також зробили косметичний ремонт у будинку, де разом проживали за адресою: АДРЕСА_1 . Протягом трьох років хвороби ОСОБА_5 доглядав саме позивач, а також здійснив її поховання та влаштування поминальних обідів.

Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина на належне їй майно, зокрема на житловий будинок, розташований за адресою АДРЕСА_1 . Однак, нотаріусом було роз`яснено, що ОСОБА_3 потрібно звернутися до суду для встановлення факту сумісного проживання з померлою сім`єю не менше як 5 років до часу відкриття спадщини.

Крім того, стало відомо, що 18.01.2022 із заявою про прийняття спадщини до Березнегуватської державної нотаріальної контори звернулася ОСОБА_4 , яка є племінницею ОСОБА_5 та бажає вступити в спадкові права. Однак позивач і ОСОБА_4 не підтримували родинних зв`язків і майже не спілкувалися за життя ОСОБА_5 . Тому, з метою оформлення спадщини, ОСОБА_3 необхідно змінити черговість прийняття спадщини та встановити факт спільного проживання з ОСОБА_5 , що й спонукало його звернутися до суду з відповідним позовом.

Представник позивача та позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили задовольнити.

ОСОБА_3 в судовому засіданні надав пояснення, що з ОСОБА_5 вони проживали однією сім`єю, як чоловік і дружина, близько 20 років. У них не було спільних дітей. Він раніше не був одружений, а з ОСОБА_6 не реєстрував шлюб, оскільки у них не було дітей, але разом жили, як чоловік із жінкою. ОСОБА_7 працювала на підробітках та виїжджала за кордон на заробітки. Кошти вона надсилала йому на будівництво будинку, в якому вони разом проживали. Після повернення з-за кордону вона перебувала на обліку в центрі зайнятості.

Усі витрати на лікування та поховання ОСОБА_5 покривав позивач. Вони робили ремонти в сараї та в будинку, купували меблі та організовували спільний відпочинок, хоча на відпочинок не їздили, економлячи кошти. Коли ОСОБА_5 захворіла і хворіла близько трьох років до своєї смерті, позивач надавав їй усю необхідну допомогу. Він виконував хатню роботу, сплачував комунальні витрати, купував ліки та відвідував її в лікарні, ніс усі витрати на лікування та поховання.

Під час лікування про спадщину з ОСОБА_6 не говорили, оскільки не думали, що вона так швидко помре. Для лікування вони мали спільні кошти. Також для лікування йому надали значну суму з місця роботи - 40 000 гривень. В цей час позивач працював електромонтером сонячних батарей. Позивач наймав для ОСОБА_7 сиділку, а також у неї були подруги, які допомагали доглядати за нею.

ОСОБА_7 дійсно їздила до відповідачки ОСОБА_8 , щоб отримати групу інвалідності, і неодноразово з ОСОБА_9 їздила до онкологічної лікарні. У будинку його прописав батько ОСОБА_7 . Відповідачка приїздила рідко і майже нічого не допомагала; до та після операції взагалі не приїжджала. Поховання було за рахунок позивача. Відповідачка також допомагала лише прибрати кімнату, де покійна лежала. Питання з будинком виникло після смерті ОСОБА_10 та його з будинку почали виганяти.

Представник позивача свої доводи обґрунтувала аналогічні змісту позовної заяви та поданої до суду відповіді на відзив.

Також представником позивача надано відповідь на відзив, у якій зазначено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_5 проживали у фактичних шлюбних відносинах, мали стосунки подружжя, спільний бюджет, харчувалися разом і проводили спільний відпочинок.

ОСОБА_3 та ОСОБА_5 спільно покривали витрати на харчування і ремонтували будинок ОСОБА_5 . Вони також купували меблі та організовували спільний відпочинок. Коли ОСОБА_5 захворіла і хворіла близько трьох років до своєї смерті, позивач надавав їй всю необхідну допомогу, виконував хатню роботу, сплачував комунальні витрати, купував ліки та відвідував її в лікарні, ніс усі витрати на лікування та поховання.

Відповідачка ОСОБА_4 проживала більш ніж за 200 км від смт Березнегувате, тому не брала участі у наданні допомоги ОСОБА_5 . Інші родичі, окрім цивільного чоловіка ОСОБА_3 , у ОСОБА_5 не було, що не підтверджується її відзивом. Відповідачка не надала жодних доказів надання допомоги.

З документів, наданих відповідачкою, видно, що з травня 2018 року по жовтень 2022 року ОСОБА_5 отримала допомогу по безробіттю на загальну суму 33 622,48 грн, що становить лише 708,00 грн на місяць. Цієї суми недостатньо для проживання, особливо у разі необхідності лікування та купівлі дорогих ліків.

Відповідачка безпідставно стверджує, що ОСОБА_5 не перебувала у безпорадному стані і самостійно забезпечувала собі умови життя. Проте ці твердження спростовуються Довідкою до акту огляду медико-соціальної експертної комісії (серія 12ААВ №444163), доданою до позову, в якій зазначено, що ОСОБА_5 мала І групу інвалідності і потребувала постійного стороннього догляду.

Позивач ОСОБА_3 , як цивільний чоловік ОСОБА_5 , постійно здійснював цей догляд. З усіх медичних документів випливає, що під час звернення до Миколаївської лікарні швидкої допомоги вона скаржилася на головний біль, нудоту, запаморочення і слабкість у лівих кінцівках. Через свій стан вона не працювала з 2018 року, а після операції отримала І групу інвалідності.

Таким чином, з наданих до позову документів підтверджено, що протягом чотирьох років до смерті ОСОБА_5 не мала роботи, хворіла та потребувала стороннього догляду, який їй надавав повністю лише позивач, який завжди був поряд.

Представник відповідача та відповідачка в судовому засіданні надали пояснення аналогічні змісту поданого до суду відзиву на позовну заяву. Щодо позовних вимог заперечували, просили в задоволенні позовних вимог відмовити.

У відзиві, поданому до суду, відповідачка зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її рідна тітка ОСОБА_5 , яка була рідною сестрою її матері. Мати відповідачки померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , коли їй було 12 років. Після смерті тітки була відкрита спадщина на житловий будинок з надвірними та господарськими будівлями, розташованими у АДРЕСА_1 . Право власності на цей будинок було визнано за тіткою згідно з рішенням суду. Тітка не була у шлюбі з ОСОБА_3 , не мала дітей і не залишила заповіту. Цей будинок належав її покійним дідусю та бабусі. Інших кровних родичів у тітки не було.

За життя тітка була активною, працювала за кордоном, а потім отримувала допомогу по безробіттю. З ОСОБА_11 проживала з 2007 року. За 6 років до смерті вона не була задоволена стосунками. Перші ознаки її хвороби проявилися навесні 2020 року, коли вона гостювала у відповідачки. З грудня 2020 по січень 2021 року тітка проходила стаціонарне лікування та перенесла оперативне втручання. У серпні 2021 року їй була встановлена перша група інвалідності, а в жовтні 2021 року вона померла. У період хвороби тітка не перебувала в безпорадному стані. Після виписки з лікарні вона оформлювала інвалідність та отримувала пенсію.

У вересні тітка почала почуватися гірше, тому відповідачка приїхала, щоб доглядати за нею, але ІНФОРМАЦІЯ_1 тітка померла. Відповідачка не надала суду доказів наявності спільних коштів, спільного побуту чи взаємних прав та обов`язків. Вона також заявила, що тітка тривалий час хворіла на онкологічну хворобу і була лежачою, і що відповідачка здійснювала догляд за нею. Проте з медичної документації не видно, що ОСОБА_5 тривалий час хворіла на тяжку хворобу і знаходилася у безпорадному стані. Особисті звернення до Пенсійного фонду України та центру зайнятості спростовують тяжкий безпорадний стан.

За життя ОСОБА_5 була активною, самостійною та незалежною людиною, мала власне житло і забезпечувала себе. Вона працювала за кордоном, а під час відсутності роботи перебувала на обліку у Березнегуватському відділі Баштанської філії Миколаївського обласного центру зайнятості у статусі безробітної, отримуючи відповідну допомогу. Після отримання інвалідності оформлювала пенсію по інвалідності.

ОСОБА_5 хворіла недовго; перші ознаки хвороби проявилися навесні 2020 року. Тітка неодноразово гостювала у відповідачки, доглядала за її дітьми і раптово почала почуватися погано.

Проживання чоловіка та жінки за однією адресою не є головною чи обов`язковою ознакою наявності фактичного шлюбу. Відповідаючи на запит адвоката Чуб Т.В. щодо інформації, зазначеної у довідці від 05.11.2021 року № 4055, Березнегуватська селищна рада Баштанського району Миколаївської області повідомила, що до її компетенції не входить встановлення родинних відносин. Громадянин ОСОБА_3 надав підтверджуючі документи про реєстрацію місця проживання за адресою померлої ОСОБА_5 , однак не надав документів, які підтверджують його родинні зв`язки з покійною, тому у документах зазначено "співмешканець", тобто особа, яка зареєстрована та проживає в одному будинку з ОСОБА_5 .

У постановах Верховного Суду від 14.02.2018 року у справі № 129/2115/15-ц,провадження № 61-2080св18, від 24.09.2020 року у справі № 534/1318/17 провадження № 61-1821 св19 Верховний Суд зазначив, що покази свідків не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Доказів придбання спільного майна за спільні кошти, проведення косметичного ремонту за спільні кошти, доказів наявності спільних коштів,спільного побуту, спільних взаємних прав та обов`язків, які притаманні поняттю сім`я у розумінні приписів ст. 3 СКУ позивач - не надав, що є підставою для відмови у задоволені позову.

При цьому у відзиві відповідачка зазначила, що безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Безпорадний стан повинен бути підтверджений відповідними записами в медичних документах. Таких висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 30.05.2019у справі № 346/1178/78 провадження № 61-48393св18.

3 медичної документації ОСОБА_5 не вбачається, що вона тривалий час хворіла на тяжку хворобу, тривалий час знаходилася у безпорадному стані. Так, відповідно до Виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного)хворого № 8847/1115 ОСОБА_5 знаходилася на стаціонарному лікуванні у період з 28.12.2020 по 19.01.2021. Інвалідність 1 групи була встановлена на початку серпня 2021 року.

Вказані медичні документи спростовують доводи позивача про тривалий тяжкий характер хвороби ОСОБА_5 та знаходження її у безпорадному стані. Інших медичних документів, які б свідчили про тяжкий тривалий перебіг хвороби та знаходження у безпорадному стані немає.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 померла. Особисті звернення ОСОБА_5 до пенсійного фонду та центру зайнятості також спростовують тяжкий безпорадний стан її здоров`я. Долучена до позову довідка від 10.01.2022 року ТОВ «Енерго - Сила Груп» не свідчить про наявність у позивача постійного доходу тривалий час, а також не підтверджує, що отриманий позивачем дохід за 2021 рік використовувався на лікування ОСОБА_5 та складав сімейний бюджет. Із довідки вбачається, що за період з січня 2021 року по вересень 2021 року позивач заробив 25 829,80 гривень.

Інших документів про наявність додаткового заробітку, про цільове використання коштів позивач не надав. ОСОБА_5 самостійно забезпечувала себе. Працювала за кордоном, отримувала допомогу по безробіттю пенсійну виплату.

У судовому засіданні відповідачка зазначила, що позивач лише проживав у будинку тітки як орендар кімнати. Він не здійснював жодних дій щодо утримання будинку та не сплачував за комунальні послуги. У 2021 році ОСОБА_5 повідомила, що ОСОБА_3 проживає в її будинку, оскільки їй його шкода. Позивач не проживав із Какулією 20 років. Спочатку вони жили як сім`я, але згодом вона вирішила розійтися з ним. Приблизно за шість років до смерті, позивач і тітка перестали проживати як сім`я. Лікування ОСОБА_12 сплачувала її тітка та ОСОБА_13 самостійно заощаджувала кошти, бюджету сімейного не було. Також позивач і ОСОБА_13 харчувалися окремо. Інколи сусідка допомагала ОСОБА_12 з господарством. ОСОБА_13 не піднімалася з ліжка за 2 тижні до смерті. Групу інвалідності ОСОБА_12 встановили перед смертю.

Поховання Какулії організовувала не ОСОБА_3 , а сусідка ОСОБА_14 . Кошти на поховання були тітчині.

У зв`язку з цим відповідачка вважає, що в задоволенні позову потрібно відмовити.

Інші процесуальні дії у справі

Ухвалою судді Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 20.06.2023 прийнято справу до свого провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалами судді Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 25.08.2023, 31.08.2023, 24.10.2023, 08.11.2023, 23.01.2024, 24.01.2024, 05.02.2024, 15.03.2024, 20.03.2024, 20.05.2024, 27.08.2024 призначено справи до розгляду в режимі відеоконференцзв`язку.

Ухвалою судді Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 03.11.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Фактичні обставини, встановлені судом

На судовому засіданні свідок ОСОБА_15 надала показання, що проживає за адресою АДРЕСА_1 , по сусідству з ОСОБА_6 та ОСОБА_16 , які спільно проживають близько 18 років. Вони завжди жили як чоловік і дружина, спали разом до часу захворювання ОСОБА_17 . Мали спільне господарство, працювали разом і святкували різні свята, відвідували гостей, як подружжя. Хоча ОСОБА_13 та ОСОБА_18 не були офіційно зареєстровані, у них були плани на оформлення шлюбу.

Разом вони робили ремонти в будинку, купували побутову техніку, зокрема в кредит придбали великий телевізор та холодильник. ОСОБА_18 також самостійно змінював пластикові вікна в будинку. За весь час спільного життя між ними не виникало серйозних претензій, хоч і траплялися сварки, властиві сімейним стосункам.

Свідок не може точно зазначити, коли захворіла ОСОБА_13 , але приблизно у 2019 році її сильно турбувала головна біль. Взимку 2020 року вона була прооперована, під час чого за нею доглядав ОСОБА_18 , а також йому допомагали сусіди. Для оплати операції ОСОБА_18 зібрав близько 70 000 гривень.

Спочатку ОСОБА_13 могла пересуватися, але згодом стала лежачою. Вона не могла виходити на вулицю, і її доглядав ОСОБА_18 , який одночасно працював. За 2-3 місяці до смерті її стан значно погіршився, і вона потребувала постійної допомоги. Коли ОСОБА_18 був на роботі, сусіди допомагали їй, а згодом усією відповідальністю за догляд переймався він.

Відповідачка відвідувала ОСОБА_19 рідко, лише раз на рік, а останній раз приїхала за 10 днів до смерті жінки. ОСОБА_18 самостійно організував поховання ОСОБА_12 , орендував зал для проведення церемонії і займався усіма фінансовими питаннями. Фінансову допомогу на похорони надавали люди та організація, де він працював.

На судовому засіданні свідок ОСОБА_20 надав показання, що проживав по сусідству з ОСОБА_6 та ОСОБА_21 . Він знає ОСОБА_9 з кінця 90-х років, коли їх познайомила ОСОБА_22 2001 році, повернувшись із заробітків з Москви, він з`ясував, що ОСОБА_13 та ОСОБА_18 вже проживають разом як чоловік і дружина. Вони не планували розлучатися та мешкали за адресою АДРЕСА_1 .

ОСОБА_13 і ОСОБА_18 проживали разом до її смерті. У них була спільна спальня, і вони спали разом до хвороби ОСОБА_17 . Вони також робили косметичні ремонти в будинку. Свідок допомагав ОСОБА_23 встановлювати вікна в будинку та разом вони копали траншею для труб. Під час спільного проживання ОСОБА_13 і ОСОБА_18 купували техніку та мали спільне господарство, зокрема розводили курей. Із ОСОБА_9 вони провели воду в будинок і замінили пластикові вікна.

Будинок, у якому проживали, належав батькам ОСОБА_7 , якій будинок перейшов в порядку спадкування. Свідок неодноразово відвідував цю сім`ю та підтримував дружні стосунки. Коли у березні 2020 року він повернувся з Польщі , ОСОБА_13 вже була хвора, страждала від постійних головних болів. Після операції її стан погіршився, і вона прожила ще 7-8 місяців. Догляд за нею здійснювали ОСОБА_18 та мати свідка. Коли ОСОБА_18 йшов на роботу, хворою займалася мати свідка, ОСОБА_14 .

ОСОБА_18 організував поховання ОСОБА_12 та працював на мийці в Херсоні. З 2019 року він працює охоронником сонячних батарей. Свідок також зазначив, що ОСОБА_13 поїхала до ОСОБА_4 (відповідачки), де їй стало погано. ОСОБА_18 забрав її на своїй машині. Іншого особистого житла у ОСОБА_25 немає. На похоронах ОСОБА_12 були присутні ОСОБА_4 та її чоловік ОСОБА_26 . Поховання відбулося за рахунок коштів ОСОБА_25 та допомоги організації, де він працює.

Свідок ОСОБА_14 на судовому засіданні надала показання, що проживала по сусідству з ОСОБА_6 та ОСОБА_21 . Вони разом стали жити однією сім`єю з 1996-1997 років і постійно проживали до часу смерті ОСОБА_27 . Їхня адреса - АДРЕСА_1 . Протягом всього часу ОСОБА_13 та ОСОБА_18 мешкали разом як чоловік і дружина, були дружніми та любили один одного. У них було спільне господарство: городництво та утримання курей. Вони також разом робили ремонти в будинку та набували майно. Сімейний бюджет був спільним. ОСОБА_18 самостійно займався домашніми справами, а деколи йому допомагав син свідка.

ОСОБА_5 не працювала останні три роки до своєї смерті, приблизно з 2019 року. Під час хвороби за нею доглядали ОСОБА_18 та деколи вона сама. ОСОБА_19 7 січня 2021 року прооперували, причому фінансування взяв на себе ОСОБА_28 . Кошти на операцію також виділили з місця його роботи, і він організував усі необхідні процеси. Операція обійшлася приблизно у 90 000 гривень. Після процедури ОСОБА_29 краще почувалася і протягом двох тижнів трішки ходила, але потім стала лежачою. Ліки купував ОСОБА_28 . Коли він був на роботі, вранці та ввечері вона робила ОСОБА_29 уколи та давала ліки, а після роботи піклувався про неї сам ОСОБА_18 (мив та прибирали в домі, годував і допомагав у всіх інших потребах).

Спільних дітей у них не було, і чому вони не одружилися, невідомо. Вони обговорювали можливість розписатися. Про заповіт не говорили і не думали, що таке станеться.

ОСОБА_18 та ОСОБА_13 спали окремо через її хворобу. Відносини ОСОБА_12 з ОСОБА_30 були нормальними; ОСОБА_31 приїжджала на похорон. ОСОБА_18 займався організацією поховання, покриваючи витрати з власних коштів та з благодійних внесків людей. Кошти в сумі 25 000 гривень, які лежали під шкатулкою, були передані ОСОБА_32 . Також за життя ОСОБА_13 ніколи не висловлювала скарг на спільне проживання зі ОСОБА_21 . Конфліктів у них не було.

Свідок ОСОБА_33 в судовому засіданні надала показання, що знає відповідачку з народження і має з нею гарні відносини. ОСОБА_4 була родичкою ОСОБА_17 . По можливості ОСОБА_4 навідувалася до ОСОБА_17 . Останній раз вона бачила її, коли за два тижні до смерті зателефонувала ОСОБА_4 та повідомила, що її тітка помирає. Через день відповідачка навідалася до ОСОБА_17 . Повторно ОСОБА_4 приїхала вже тоді, коли тітка померла.

Будинок, в якому проживали ОСОБА_18 та ОСОБА_13 , належав ОСОБА_7 від бабусі та дідуся. ОСОБА_7 з ОСОБА_34 спільно купували майно: телевізор, холодильник та іншу побутову техніку, але хто саме за це сплачував, свідок не знає. Причини, чому вони не реєстрували шлюб, були в тому, що ОСОБА_13 та ОСОБА_18 говорили, що "печать нічого не значить". Покійна ОСОБА_13 за життя говорила свідкові, що ОСОБА_18 отримував зарплату, і так завжди було. Близько 20 років позивач прожив із ОСОБА_6 : спочатку переїхали в Херсон де проживали близько 5 років, а потім переїхали в смт Березнегувате. Відносини в них були як у чоловіка та дружини. ОСОБА_18 провів до будинку воду, свідок бачила, як він копав траншею, замінив вікна, зробив косметичний ремонт, провів каналізацію і встановив душ. Крім того, вони спільно придбали пральну машину та інше побутове майно. У ОСОБА_25 та ОСОБА_12 були гарні відносини.

Свідок зазначила, що до кінця 2019 року ОСОБА_13 перестала працювати через хворобу, тоді як позивач працював у сфері встановлення сонячних батарей. ОСОБА_12 було дуже погано та необхідно було провести операцію. Фінансування операції ОСОБА_12 проводилося за рахунок коштів позивача з роботи, а також за допомогою знайомих. За ОСОБА_6 доглядав ОСОБА_18 і самостійно займався домашнім господарством. Покійна жила на кошти позивача та отримувала вихідну допомогу з центру зайнятості. Приблизно один раз на рік ОСОБА_4 відвідувала ОСОБА_35 .

В подальшому після операції ОСОБА_12 стало легше, і вона почала трохи ходити. Її мати допомагала робити уколи кожного дня. На початку вересня 2021 року ОСОБА_13 стала лежачою. На поховання гроші збирали люди і передали їх ОСОБА_32 . Також свідку відомо, що кошти на поховання виділялися з роботи ОСОБА_36 . Під час поховання ОСОБА_12 позивач надав близько 20 000 гривень, а решту коштів зібрали люди, які приносили гроші.

Свідок наголосила, що позивач не проживав як квартирант із ОСОБА_37 . Щодо розлучення позивача з покійною нічого не відомо.

Свідок ОСОБА_26 в судовому засіданні надав показання, що відповідачка ОСОБА_4 є його колишньою дружиною. Вони перебували у шлюбі з 2016 по 2021 роки, і наразі у них гарні відносини. Тітку ОСОБА_19 він знав; разом із дружиною вони відвідували її близько двох разів на рік, підтримуючи хороші стосунки. ОСОБА_13 також приїздила до них.

У кінці 2020 року ОСОБА_13 захворіла, а померла у 2021 році. У неї відмовили ліва рука та нога. В січні 2021 року була проведена операція. Після операції стан ОСОБА_12 покращився, проте згодом їй ставало все гірше. У будинку проживав ОСОБА_38 , який любив випивати пиво і жив із ОСОБА_6 неофіційно. У 2020 році ОСОБА_13 ще не потребувала стороннього догляду. У подальшому догляд за нею здійснювали сусіди ОСОБА_39 та ОСОБА_40 .

Поховання ОСОБА_12 організовувала не ОСОБА_9 , а ОСОБА_39 , яка мала картку ОСОБА_12 та купувала їй ліки, оскільки у Какулії була пенсія. У 2016-2017 роках ОСОБА_13 заробляла кошти, працюючи на полях. Будинком, де проживала ОСОБА_13 , вона розпоряджалася сама. Похорони ОСОБА_12 також були за її власний рахунок.

Крім пояснень сторін та показань свідків суд в судовому засіданні також дослідив письмові докази.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 в смт Березнегувате Баштанського району Миколаївської області померла ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про її смерть серії НОМЕР_1 від 11.10.2024, актовий запис № 238, виданим Березнегуватським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Баштанському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Одеса) ( Т.1 а.с.7).

Із рішення Березнегуватського районного суду Кіровоградської області від 04.10.2007 за позовом ОСОБА_5 до Березнегуватської селищної ради Миколаївської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом, позов було задоволено. Визнано за ОСОБА_5 право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з надвірними і господарськими будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 ( Т.1 а.с.8).

Зі свідоцтва про реєстрацію права власності на нерухоме майно виданого Березнегуватською філією Миколаївського міжміського бюро технічної інвентаризації номер витягу 16340874 від 19.10.2007 встановлено, що ОСОБА_5 згідно рішення суду належить будинок на праві приватної власності за адресою АДРЕСА_1 ( Т.1 а.с.9).

З довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серія 12 ААВ № 444163 встановлено, що ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 , має першу групу інвалідності та потребує стороннього догляду ( Т.1 а.с.10).

Із виписки з медичної карти амбулаторного ( стаціонарного) хворого №8847/1115 та листа лікарських призначень ОСОБА_5 встановлено, що вона мала основний діагноз захворювання меланома. в правій гемісфері головного мозку. Правосторонній геміпарез ( Т.1 а.с.11-13).

З квитанцій за 2020-2021 встановлено, що ОСОБА_3 перераховував кошти ОСОБА_5 на загальну суму 3 700 гривень та на загальну суму 3900 гривень ( Т.1 а.с.15, а.с. 21-22).

Зі змісту листа листа завідувача Березнегуватською державною нотаріальною конторою від 04.11.2021 №419/01-16 з`ясовано, що ОСОБА_3 було роз`яснено про необхідність звернення до суду для встановлення факту сумісного проживання з померлою ОСОБА_5 ( Т.1 а.с.16).

З довідки про доходи від 10.01.2022 №ССУ00000001 виданою ТОВ "Енерго-Сила Груп" встановлено, що ОСОБА_3 з 05.03.2020 працює в даній установі на посаді електромонтера з ремонту та обслуговування електроустаткування 4-го розряду. Його дохід з 01.01.2021 по 31.12.2021 склав 51 386,69 гривень ( Т.1 а.с.17).

Із довідки виданої Березнегуватською селищною радою від 05.11.2021 №4055 з`ясовано, що ОСОБА_5 проживала та була зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 з 11.10.1994 по 02.10.2021, на день смерті за вказаною адресою разом з померлою проживали та були зареєстровані ОСОБА_3 з 17.02.2006 ( Т.1 а.с.18).

Зі змісту листа ГУ ПФУ в Миколаївській області від 16.05.2023 з`ясовано, що з 25.06.2021 ОСОБА_5 призначена пенсія по інвалідності у розмірі 1769,00 гривень. В результаті перерахунку пенсії з 01.07.2021 розмір пенсії склав 2200,00 гривень. Виплата пенсії по інвалідності здійснювалася з 25.06.2021 по 31.10.2021, припинена з 01.11.2021 у зв`язку зі смертю пенсіонера ( Т.1 а.с.74).

Зі змісту листа Миколаївського обласного центру зайнятості Березнегуватський відділ Баштанської філії від 02.06.2023 № 204/02-23 з`ясовано, що ОСОБА_5 було виплачено допомогу по безробіттю на загальну суму 33 622 гривні 46 копійок ( Т.1 а.с.76-77).

Зі змісту заяв ОСОБА_5 від 12.03.2020, 23.06.2000, 24.03.2021 встановлено, що ОСОБА_5 просила припинити реєстрацію як безробітної з 12.03.2020, 23.06.2020, 24.03.2021 ( Т.1 а.с.78-80).

Зі змісту заяв ОСОБА_5 від 17.03.2020, 12.10.2020, 24.02.2020, 13.12.2018, 06.02.2018 встановлено, що ОСОБА_5 просила призначення (поновлення) виплати допомоги по безробіттю 17.03.2020, 12.10.2020, 24.02.2020, 13.12.2018, 06.02.2018 (Т.1 а.с.81-85).

Зі змісту заяв ОСОБА_5 від 12.10.2020, 24.02.2020, 06.02.2018, 13.12.2018, 17.03.2020 встановлено, що ОСОБА_5 , просила надати їй статус безробітної 12.10.2020, 24.02.2020, 06.02.2018, 13.12.2018, 17.03.2020 ( Т.1 а.с.86-90).

Зі змісту заяви за призначенням/ перерахунком пенсії від 10.08.2021 встановлено, що ОСОБА_41 просить призначити пенсію по інвалідності ( Т.1 а.с.105-106).

Зі змісту заяви ОСОБА_3 від 04.11.2021 встановлено, що він звернувся до Березнегуватської нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом (спадкова справа 187/2021) ( Т.1 а.с.161).

З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № інформаційної довідки 67153494 від 04.11.2021 та інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № інформаційної довідки 67153501 від 04.11.2021 встановлено, що відкрито спадкову справу ( Т.1 а.с.162).

Із витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № витягу 67153541 від 04.11.2021 встановлено, що зареєстровано спадкову справу спадкодавець ОСОБА_5 ( Т.1 а.с.163).

Зі змісту заяви заяви ОСОБА_4 від 15.01.2022 встановлено, що вона звернулась до відповідних нотаріальних органів України про прийняття спадщини після смерті тітки ОСОБА_5 ( Т.1 а.с.165).

З довідок про доходи, виданих ТОВ "Енерго-Сила Груп" встановлено, що ОСОБА_3 з 05.03.2020 працює в даній установі на посаді електромонтера з ремонту та обслуговування електроустаткування 4-го розряду. Його дохід з 01.01.2021 по 01.09.2021 склав 32086,69 грн, з 05.03.2020 по грудень 2020 склав 49 639,43 грн, з березня 2020 по вересень 2021 склав 81 725,12 грн ( Т.1 а.с.172-173).

Крім того, в матеріалах справи наявні спільні фото позивача ОСОБА_3 з ОСОБА_5 з 2000 року по 2022 рік (а.с.173-174).

Із переказів ОСОБА_3 на картку ОСОБА_5 встановлено, що здійснювались перерахунки коштів з 2019-2021 ( Т.1 а.с.179-184).

Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію розірвання шлюбу № витягу 5 від 24.05.2024 встановлено, 27.06.2013 у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Березнегуватського районного управління юстиції у Миколаївській області встановлено, що ОСОБА_5 розірвала шлюб із ОСОБА_42 ( Т.2 а.с.9).

Із свідоцтва про розірвання шлюбу серія НОМЕР_2 виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Березнегуватського районного управління юстиції Миколаївської області встановлено, що ОСОБА_43 розірвав шлюб із ОСОБА_5 17.10.2007 року актовий запис № 75 ( Т.2 а.с.14).

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування

Заслухавши пояснення сторін у справі, допитавши свідків, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до положень ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з частиною 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 42 ЦПК України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи. У справах можуть також брати участь органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Відповідно до ст. 1217 та 1223 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Як встановлено ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Згідно з ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно з ч. 2 ст. 293, ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до роз`яснень, даних у п. 1 постанови № 5 Пленуму Верховного суду від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, розглядаються у судовому порядку, коли чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

З урахуванням роз`яснень, які містяться в п. 21 постанови № 7 від 30 травня 2008 року Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про спадкування" при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємця за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 Сімейного кодексу України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом.

Статтею 3 Сімейного кодексу України встановлено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Статтею 8 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено право кожного на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. При цьому органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Також ст.12 Конвенції встановлено і право на шлюб.

Виходячи з аналізу вказаної норми СК України, сім`єю є соціальна група, яка складається з людей, які зазвичай перебувають у шлюбі, їхніх дітей (власних або прийомних) та інших осіб, поєднаних родинними зв`язками з подружжям, кровних родичів, і здійснює свою життєдіяльність на основі спільного економічного, побутового, морально-психологічного укладу, взаємної відповідальності, виховання дітей.

За приписами частини другої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік, у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.

Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що встановлені частиною другою статті 3 СК України виключення, згідно з якими подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно, стосуються офіційно зареєстрованих шлюбів.

Зазначений правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду України від 20 лютого 2012 року, справа № 6-97цс11.

Позивачу, відповідно до позовних вимог, необхідно встановлення даного факту для оформлення спадщини, отримання права четвертої черги на спадкування та її зміни на другу чергу спадкування за законом.

З урахуванням досліджених судом під час розгляду справи доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовна вимога щодо встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з 17.10.2007 по 02.10.2021, підлягає задоволенню, оскільки це підтверджено письмовими доказами та показаннями свідків у справі.

Відповідно до довідки Березнегуватської селищної ради від 05.11.2021 № 4055, було з`ясовано, що ОСОБА_5 проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , з 11.10.1994 по 02.10.2021. На день смерті за цією адресою разом із нею проживали та були зареєстровані ОСОБА_3 з 17.02.2006.

Суд також оглянув спільні фотографії позивача ОСОБА_3 з ОСОБА_5 починаючи з 2000 року. Факт спільного проживання підтверджують сусіди, які були допитані як свідки, а саме: ОСОБА_20 , ОСОБА_44 , ОСОБА_45 , ОСОБА_15 .

У свою чергу, суд не приймає доводи відповідачки ОСОБА_4 та свідка ОСОБА_46 , які були подружжям, стосовно того, що ОСОБА_3 проживав із ОСОБА_5 як квартирант, а також у тому, що догляд за ОСОБА_13 здійснювали сусіди ОСОБА_44 та ОСОБА_45 за кошти покійної, оскільки зазначені свідки надали показання, що ОСОБА_3 та ОСОБА_5 жили спільно як подружжя близько 20 років, і саме ОСОБА_18 утримував ОСОБА_19 (див. зміст наданих показань свідків), а свідки допомагали.

Щодо позовних вимог про зміну четвертої черги спадкування на другу чергу спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд доходить до таких висновків.

Згідно зі статтями 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовим і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина друга статті 78 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (стаття 80 ЦПК України).

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини не припинилися внаслідок смерті.

Відповідно до статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Частинами першою та другою статті 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово.

Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняттям ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними (частина перша статті 1267 ЦК України).

Тлумачення положень статей 1258, 1259 та інших положень книги 6 ЦК України дозволяє стверджувати про необхідність розмежовувати такі правові конструкції як одержання права на спадкування наступною чергою (частина друга статті 1258 ЦК України) та зміну суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом.

Одержання права на спадкування наступною чергою стосується першої - п`ятої черг і пов`язується із такими негативними юридичними фактами як: відсутність спадкоємців попередньої черги; усунення спадкоємців попередньої черги від права на спадкування; неприйняття спадкоємцями попередньої черги спадщини; відмова від прийняття спадщини.

На зміну суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом в межах певної черги, впливають так юридичні факти як: зміна черговості на підставі договору або рішення суду (стаття 1259 ЦК України); застосування правил про право представлення (стаття 1266 ЦК України); відмова спадкоємця від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця за законом (частина друга статті 1274 ЦК України); спадкова трансмісія (стаття 1276 ЦК України); збереження правового зв`язку при усиновленні (частина третя статті 1260 ЦК України). Зміна суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом, стосується першої - п`ятої черги.

Відповідно до статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали із спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини.

При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

За змістом частини другої статті 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Підставами для задоволення позову щодо зміни черговості одержання спадкоємцями за законом права на спадкування є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкоємцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами, тощо); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1-3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом.

Для задоволення такого позову необхідна наявність всіх п`яти вищезазначених обставин (постанови Верховного Суду від 26 вересня 2019 року у справі № 521/6358/17 (провадження № 61-11757св19),від 27 травня 2020 року у справі № 755/8930/18 (провадження № 61-14692св18) та від 18 червня 2020 року у справі № 565/1046/16-ц (провадження № 61-35423св18), 01.03.2021 у справі № 233/5990/18 (провадження № 61-19232св19).

Пунктом 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року роз`яснено, що безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Суд зазначає, що відповідно до показань свідків ОСОБА_47 , ОСОБА_45 та ОСОБА_15 , у зв`язку зі станом здоров`я, ОСОБА_13 не працювала та перебувала на утриманні ОСОБА_25 приблизно з 2019 року, а також була безробітною, що підтверджується листом Миколаївського обласного центру зайнятості Березнегуватського відділу Баштанської філії від 02.06.2023 № 204/02-23. Також суд враховує наявність виписки з епікризу від 28.12.2020 щодо метастазів меланоми у ОСОБА_12 , довідки МСЕК серії 12 ААВ № 444163 про І групу інвалідності, а також квитанцій за 2020-2021 роки, згідно з якими ОСОБА_3 перераховував кошти ОСОБА_5 , що у сукупності підтверджує тривале здійснення опіки ОСОБА_16 над спадкодавцем ОСОБА_5 та її матеріальне забезпечення, оскільки ОСОБА_13 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . Наявність допомоги по безробіттю у ОСОБА_12 на загальну суму 33 622 гривні починаючи з 14.05.2018 по 22.03.2022 роки на переконання суду є не достатнім для власного утримання важко хворої людини. Також свідки ОСОБА_44 , ОСОБА_20 , ОСОБА_45 та ОСОБА_15 вказували, що саме ОСОБА_18 здійснював опіку над ОСОБА_5 оплачував операцію, доглядав за нею та здійснював поховання.

Крім того з показань свідків ОСОБА_47 , ОСОБА_20 , ОСОБА_45 та ОСОБА_15 суд з`ясував, що ОСОБА_18 тривалий час надавав іншу допомогу спадкодавцеві ОСОБА_17 , тобто прибирав будинок, готував їжу, робив ремонт будинку, проводив воду до будинку, міняв вікна та інше.

При цьому, суд враховує, що поняття «тривалий час» належить до оціночних категорій і саме суд повинен визначитися з його змістом, ураховуючи конкретні обставини справи та виходячи із засад розумності, добросовісності і справедливості.

Суд також з`ясував, що у ОСОБА_12 мав місце безпорадний стан, що підтверджується показаннями свідків, випискою з епікризу від 28.12.2020 щодо метастазів меланоми у ОСОБА_12 , а також довідкою МСЕК серії 12 ААВ № 444163 про I групу інвалідності, яка оформляється за наявності такого стану певний період.

Суд зазначає, що частина друга статті 1259 Цивільного кодексу України не пов`язує безпорадний стан спадкодавця з тривалістю такого стану. Суд установив, що у покійної ОСОБА_5 безпорадний стан зафіксовано після операції, а відповідний догляд забезпечував безпосередньо ОСОБА_3 , який разом із ОСОБА_5 .

У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 5, 12, 13, 76-80, 81, 89, 258, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ :

Позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім`єю, зміну черговості спадкування за законом- задовольнити.

Встановити факт спільного сумісного проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , народженої ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , однією сім`єю без реєстрації шлюбу близько 20 років до часу відкриття спадщини.

Змінити черговість у праві на спадкування для ОСОБА_3 , народженого ІНФОРМАЦІЯ_5 , після смерті ОСОБА_5 народженої ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , включивши ОСОБА_3 до кола спадкоємців другої черги за законом.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судовий збір у сумі 1488 гривень 60 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення ( виклику ) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

В порядку п.4. ч.5 ст.265 ЦПК України зазначаються такі реквізити сторін та інших учасників справи:

позивач - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженця м.Херсон, жителя АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 .

відповідач - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , жителька АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 .

Суддя

Добровеличківського районного суду

Кіровоградської області Майстер І.П.