Справа № 712/1046/25
Провадження № 2/712/1573/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2025 року м. Черкаси

Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Пономаря В.О.,

за участі секретаря судового засідання Глущенко І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал», в особі свого представника - адвоката Городніщевої Є.О. через систему «Електронний суд» звернулось до Соснівського районного суду м. Черкаси з позовом, в якому просить стягнути із ОСОБА_1 заборгованість за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 4320832 від 22.01.2024 та додатковим договором до вищезгаданого договору від 31.01.2024 в загальній сумі 55 617 грн 51 коп. та судові витрати у вигляді витрат на професійну правничу допомогу в сумі 10 000 грн та судового збору в сумі 2 422 грн 40 коп.

В обґрунтування позовних вимог в позові зазначено, що 22.01.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладений договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 4320832, на підставі якого відповідачу надано кредит в сумі 3 000 грн зі сплатою процентів за користування ним, інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені договором. В подальшому, 31.01.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладений додатковий договір до договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 4320832 від 22.01.2024, на підставі якого відповідачу надано кредит в сумі 3 000 грн зі сплатою процентів за користування ним, інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені договором. Внаслідок порушення відповідачем умов повернення кредиту за ним утворилась заборгованість в розмірі 55 617 грн 51 коп., із яких 5 999 грн 99 коп. заборгованість за основною сумою боргу; 49 617 грн 52 коп. заборгованість за відсотками. 25.10.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» (найменування змінено на ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» відповідно до рішення № 251124/14 від 25.11.2024, зареєстроване у реєстрі за № 1148 та засвідчене приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гречаною Р.Т.) укладений договір факторингу № 25/10/2024, на підставі якого право вимоги до фізичних осіб боржників, в тому числі і до відповідача за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 4320832 від 22.01.2024 та додатковою угодою до такого договору від 31.01.2024 перейшло до ТОВ «ФК «Фінтраст Україн».

Оскільки відповідач не виконує свого зобов`язання з повернення кредитної заборгованості, то позивач звернувся до суду з даним позовом та просить стягнути із відповідача заборгованість в загальній сумі 55 617 грн 51 коп., із яких 5 999 грн 99 коп. заборгованість за основною сумою боргу; 49 617 грн 52 коп. заборгованість за відсотками, а також судовий збір по справі та витрати на професійну правничу допомогу.

Від відповідача заперечень проти позову не надходило.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 30.01.2025 відкрито провадження у справі та визначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів.

В судове засідання представник позивача Городніщева Є.О. не з`явилась, в прохальній частині позовної заяви зазначивши, що просить проводити розгляд справи без позивача та його представника.

Відповідач ОСОБА_1 повторно не з`явився в судове засідання, про час і місце розгляду справи повідомлявся шляхом надсилання судової повістки-повідомлення засобами поштового зв`язку за зареєстрованим місцем проживання, яка не була вручена останньому з причин відсутності адресата за вказаною адресою.

Пунктом 4 ч. 8 ст.128 ЦПК України передбачено, що днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Отже, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, відповідач не з`явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки, у зв`язку з чим суд розглянув справу за відсутності відповідача.

Дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши надані учасниками справи докази, судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Між ТОВ «Лінеура Україна» (товариством) та ОСОБА_1 (клієнтом) 22.01.2024 укладений в електронній формі договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 4320832, який підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором 38496.

Згідно з умовами вищевказаного договору товариство надає клієнту кредит у сумі 3 000 грн, зі строком кредитування 360 днів, стандартною процентною ставкою 2,5 % (абз. 2 п. 1.2, п. 1.3, 1.4.1 договору).

За цим договором товариство зобов`язується надати клієнту грошові кошти в гривні (кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором (абз. 1 п. 1.2 договору).

Клієнт зобов`язався у встановлений договором строк повернути кредит та сплатити проценти за користування, штрафні санкції (у разі наявності) та інші платежі, передбачені договором (п. 5.4.1 договору)

Проценти нараховуються на фактичну суму заборгованості за кредитом протягом строку кредиту за методом факт/факт, починаючи з дня надання кредиту клієнту до дати повного погашення, якщо інший порядок нарахування не встановлено кредитним договором (п. 5.5 правил)

Укладення договору здійснюється сторонами за допомогою ІКС товариства, доступ до якої забезпечується клієнту через веб-сайт або мобільний застосунок «Сredit7». Електронна ідентифікація клієнта здійснюється при вході клієнта в особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки товариством правильності введення коду, направленого товариством на номер мобільного телефону клієнта, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до особистого кабінету (п. 1.1 договору).

За взаємною згодою сторін сума кредиту може бути збільшена, про що сторонами укладається додатковий договір (п. 1.2.1 договору).

Враховуючи вищевказану умову договору, між ТОВ «Лінеура Україна» (товариством) та ОСОБА_1 (клієнтом) 31.01.2024 укладено додатковий договір до договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 4320832 від 22.01.2024, яка підписана відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором 32242.

Згідно п. 1.3 такої додаткової угоди сторони погодили внесені зміни у п.1.2 договору в наступній редакції: «1.2. На умовах, встановлених Договором, Товариство зобов`язується надати Клієнту грошові кошти в гривні (далі кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Тип кредиту кредит. Сума кредиту (загальний розмір) складає: 6 000 грн».

Усі інші умови договору, не змінені цим додатковим договором, залишаються дійсними та незмінними, і сторони підтверджують за ними свої зобов`язання (п. 3.2 додаткової угоди).

Клієнт зобов`язаний вчасно повернути товариству кредит, сплатити проценти та штрафні санкції (якщо такі матимуть місце) будь-яким доступним йому способом, зазначеним в Кредитному договорі та/або на веб-сайті товариства (п. 9.6 правил)

Укладення додаткового договору здійснюється сторонами за допомогою інформаційно-комунікаційної системи (ІКС товариства), доступ до якої забезпечується клієнту через веб-сайт або мобільний застосунок «Сredit7». Електронна ідентифікація клієнта здійснюється при вході клієнта в особистий кабінет в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки товариством правильності введення коду, направленого товариством на номер мобільного телефону клієнта, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до особистого кабінету (п. 1.1 додаткового договору).

Відповідачу ОСОБА_2 22.01.2024 та 31.01.2024 надано кредит у загальній сумі 6 000 грн шляхом його перерахування на платіжну картку № НОМЕР_1 , що підтверджується листами ТОВ «Універсальні платіжні рішення» № 482-0111 від 01.11.2024, № 484-0111 від 01.11.2024, а також листом АТ КБ «Приватбанк» № 20.1.0.0.0/7-250221/61654-БТ від 28.02.2025, наданого на виконання ухвали Соснівського районного суду м. Черкаси від 30.01.2025.

Між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Фінтраст Україна» 25.10.2024 укладений договір факторингу № 25/10/2024, на підставі якого право вимоги до фізичних осіб боржників, в тому числі і до відповідача ОСОБА_2 за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 4320832 від 22.01.2024 та додатковим договором до такого договору від 31.01.2024 перейшло до ТОВ «Фінтраст Україна».

Згідно рішення № 251124/1 від 25.11.2024 Єдиного учасника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінтраст Україна» найменування товариство змінено на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінтраст Капітал». Вищевказане рішення засвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гречаною Русланою Тарасівною та зареєстровано у реєстрі за № 1148.

Оскільки до теперішнього часу відповідачем не виконане грошове зобов`язання за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 4320832 від 22.01.2024 та додатковим договором до такого договору від 31.01.2024, то позивач звернувся до суду з даним позовом.

Таким чином, спір між сторонами виник із зобов`язальних відносин, що регулюються нормами глави 71, 73 ЦК України.

Надаючи оцінку позовним вимогам в контексті обставин спірних правовідносин, суд виходить з наступного.

За правилами ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною третьою статті 203 ЦК України визначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

За змістом ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (ч. 2 ст. 639 ЦК України).

Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів в Україні регулюються Законом України «Про електронну комерцію», який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

Пунктом 1 ч. 5 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до абзацу 3 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Згідно ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до положень ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтями 12, 13, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Наявні в матеріалах справи докази дають підстави вважати доведеними аргументи позивача, що відповідачем отримано кредит на умовах та в порядку, що зазначені у договорі про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 4320832 від 22.01.2024 та додаткового договору до такого договору від 31.01.2024 і він користувався таким кредитом.

Водночас, оцінюючи доводи позивача про наявність у відповідача за кредитним договором заборгованості зі сплати процентів в загальній сумі 49 617 грн 52 коп., суд зазначає наступне.

На момент укладання договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 4320832 від 22.01.2024 та додаткового договору до такого договору від 31.01.2024 сторонами у справі дійсно було погоджено сплату відповідачем процентів на умовах, визначених договором, за користування кредитом у розмірі 2,5 % (стандартна процентна ставка) та 1,5% (знижена процентна ставка) за кожен день.

Разом із тим, 24.12.2023 набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-ІХ (далі - Закон № 3498-ІХ), яким, серед іншого, внесено зміни до Закону України «Про споживче кредитування» № 1734-VIII (далі - Закон №1734-VIII).

Зокрема, ч. 5 ст. 8 Закону України № 1734-VIII визначає реальну річну процентну ставку, денну процентну ставку та загальну вартість кредиту для споживача, якою передбачено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до ч. 4 цієї статті, не може перевищувати 1 %.

При цьому, п. 17 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України №1734-VIII передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів (з 24.12.2023 до 22.04.2024) - 2,5 %; протягом наступних 120 днів (з 23.04.2024 до 20.08.2024) - 1,5 %.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону №1734-VIII, умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

У зв`язку з вищенаведеними нормами закону можна виснувати, що умови договору про надання кредиту в частині розміру вказаної вище денної процентної ставки є нікчемними. При цьому, дійсність умов про надання кредиту в частині платності кредиту, зобов`язання позичальника сплатити проценти за користування кредитом суд сумнівам не піддає.

Враховуючи вищевикладене, розмір процентів, які необхідно стягнути з відповідача на користь позивача за користування кредитом строком 360 днів складає 32 849 грн 34 коп., із яких: 9 569 грн 38 коп. за період з 22.01.2024 до 22.04.2024; 10 799 грн 98 коп. за період з 23.04.2024 до 20.08.2024 (за денною процентною ставкою 1,5 %); 3 959 грн 99 коп. за період з 21.08.2024 до 25.10.2024 (за денною процентною ставкою 1 %); 8 519 грн 99 коп. за період з 26.10.2024 до 14.01.2025 (за денною процентною ставкою 1 %).

При цьому, варто звернути увагу, що, відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, внаслідок чого, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Всупереч вимог ст. 12, 81 ЦПК України відповідачем не надано суду будь-яких заперечень проти позовних вимог та не повідомлено про обставини, які б спростували правомірність заявлених позивачем вимог та встановлені судом обставин спірних правовідносин.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить з того, що судові витрати у справі складаються з судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду в сумі 2 422 грн 40 коп.

Оскільки позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, то на підставі ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України до стягнення із відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у сумі 1 693 грн 30 коп. (пропорційно до задоволених позовних вимог із розрахунку: 2 422 грн 40 коп. /сума плаченого судового збору/ х 69,9 % /відсоток на який задоволено позовні вимоги/ = 1 693 грн 30 коп.).

Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, серед іншого, витрати на професійну правничу допомогу (ч. 2 ст. 133 ЦПК України).

Згідно із ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

На підтвердження розміру понесених позивачем витрат на правничу допомогу в сумі 10 000 грн до позовної заяви позивачем додано договір про надання правничої допомоги № 10-12/24 від 10.12.2024, укладений між адвокатом Городніщевою Є.О. та ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал», заявка від 10.12.2024 № 6349 на виконання доручення до договору договору від 10.12.2024 № 10-12/24, акт прийому передачі виконаних робіт від 14.01.2024, рахунок на оплату від 14.01.2025.

Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 23.01.2014 (справа «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними й неминучими, а їх розмір - обґрунтованим (пункт 268).

Верховний Суд у постанові від 19.02.2024 у справі № 490/7096/21 та від 22.05.2024 у справі № 205/5969/15-ц вказав, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд, за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. У такому випадку суд, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення.

У постанові від 22.05.2024 у справі № 205/5969/15-ц також зауважено, що подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 17.04.2024 у справі № 756/6927/20, від 04.04.2024 у справі № 701/804/21, від 10.04.2024 у справі № 530/259/21, від 10.04.2024 у справі № 367/6289/21, у яких також вирішувалось питання щодо зменшення розміру витрат на правничу допомогу за відсутності заперечень іншої сторони.

Отже, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним, суд, з урахуванням конкретних обставин, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

При вирішенні питання стягнення витрати на правову допомогу суд бере до уваги зазначений в заяві обсяг виконаних адвокатом робіт, які, відповідно до матеріалів справи, фактично не проводилися: складання відзиву на позов, письмових пояснень, участь у судових засіданнях.

Також суд бере до увагу, що предмет спору відноситься до справ незначної складності (справа є малозначною) та не потребує значних витрат часу на виконання відповідних робіт щодо усної консультації, правового аналізу та підготовки позовної заяви, з огляду на сталу практику національних судів зі спірних правовідносин. Дана категорія справ є поширеною. До позовної заяви додані документи, які були в наявності у позивача, будь-яких розрахунків адвокат не здійснював, участі у розгляді справи представник не приймав.

У зв`язку із цим, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача вартість наданих правових послуг в розмірі 3 660 грн з урахуванням наданого позивачем розрахунку, а саме за: дослідження адвокатом наданих клієнтом документів та аналіз фактичних обставин (840 грн), проведення заходів на отримання доказів (840 грн), складання позовної заяви (1640 грн), складання та оформлення документів до позовної заяви (340 грн), що відповідає критеріям реальності та розумності адвокатських витрат, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та ціни позову.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 11-13, 81, 89, 141, 259, 263-265, 268, 273, 280, 282, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» (, місцезнаходження за адресою: вул. Загородня, 15, оф. 118/2, м. Київ) заборгованість за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 4320832 від 22.01.2024 та додатковим договором до такого договору від 31.01.2024 в загальній сумі 38 849 (тридцять вісім тисяч вісімсот сорок дев`ять) грн 33 (тридцять три) коп., витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3 660 (три тисячі шістсот шістдесят) грн та судовий збір в сумі 1 693 грн (одна тисяча шістсот дев`яності три) грн 30 (тридцять) коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Черкаського апеляційного суду.

Повний текст судового рішення складений 26.03.2025.

Сторони у справі:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал», , місцезнаходження за адресою: вул. Загородня, 15, оф. 118/2, м. Київ.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя В.О. Пономар