Провадження №2/333/1191/25
25 березня 2025 року м. Запоріжжя
Комунарський районний суд міста Запоріжжя у складі:
судді Холода Р.С.,
за участю секретаря судового засідання Марченко В.С.,
представника позивача ОСОБА_1 ,
27.11.2024 року адвокат Базик О.П., діючи в інтересах позивача ОСОБА_2 , звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовною заявою до ОСОБА_3 , третя особа - Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень, про зарахування сплачених коштів в рахунок аліментів.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 23 .10.2020 року Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області видано судовий наказ по справі № 937/7291/20, яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на малолітню дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02.10.2020 року та до повноліття дочки.
До повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України (24.02.2022 року) та окупації міста Мелітополь, позивач сплачував аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 готівкою відповідачці.
Однак, в серпні 2022 року відповідачка, разом зі спільною дитиною, виїхали до Німеччини. За домовленістю з відповідачкою, позивач відкрив в АТ «Універсал Банк» (Монобанк) рахунок НОМЕР_3 на доньку ОСОБА_4 , доступ до якого має відповідачка.
Так, з 20.04.2022 року по 29.10.2023 рік позивачем перераховано на вказаний рахунок грошові кошти у розмірі 63 000,00 грн., у якості аліментів на доньку ОСОБА_4 , що підтверджується випискою по рахунку.
Крім того, після окупації військами російської федерації міста Мелітополь та термінової евакуації з міста позивача, відповідачки та їх спільної дитини, державним виконавцем не повідомлялося позивача в який спосіб будуть стягуватися аліменти на утримання дитини.
Позивач звертався до державного виконавця про зарахування сплачених коштів в рахунок оплати аліментів, який відмовився це робити, мотивуючи тим, що сплата аліментів мала б відбуватися через державну виконавчу службу.
Ухвалою суду від 02.12.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по цій справі; вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Ухвалою суду від 17.01.2025 року зобов`язано уповноважену особу Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надати на адресу суду засвідчені належним чином матеріали виконавчого провадження №63812250, відкритого на підставі судового наказу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області №937/7291/20 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дитини.
03.02.2025 року на адресу суду від Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надійшли витребувані матеріали виконавчого провадження №63812250.
В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтримав позовну заяву в повному обсязі. Додатково зазначив, що оскільки відповідачка отримала тимчасовий захист в Німеччині та отримує допомогу на дитину, вона побажала, щоб саме на цю карту, яка відкрита на ім`я Емілії, позивач перераховував грошові кошти. Відповідач звертався до виконавчої служби про зарахування сплачених коштів в рахунок аліментів, але йому в усному порядку відмовили в цій дії, письмової відповіді державний виконавець не надав.
Відповідачка ОСОБА_3 до зали судового засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не надала.
Представник третьої особи до зали судового засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив.
Заслухавши пояснення та доводи представника позивача, розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 , виходячи з такого.
Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі.
Згідно з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.
Статтею 55 Конституції України визначено, що кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.
Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст. 12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності.
Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Судом встановлено, що судовим наказом Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 23.10.2020 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на малолітню дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02.10.2020 року та до повноліття дочки.
03.12.2020 року ОСОБА_3 звернулася до Мелітопольського міськрайонного відділу ДВС ПСМУМЮ (м.Дніпро) із заявою про примусове виконання судового наказу про стягнення аліментів.
20.10.2022 року ОСОБА_3 звернулася до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) із заявою, в якій зазначила, що вона є стягувачем у виконавчому провадженні №63812250 про стягнення з ОСОБА_2 на її користь аліментів на утримання дитини. Останнє перерахування коштів за вказаним провадженням було 14.02.2022 року в сумі 4 874,23 грн. На підставі викладеного, вона просила стягнути аліменти з ОСОБА_2 та надала свої банківські реквізити (IBAN: НОМЕР_4 ).
02.11.202 року начальником управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області ПМУМЮ (м. Дніпро) Визвілко Т. доручено заступнику начальника Управління начальнику відділу примусового виконання рішень у Запорізькій області ПМУМЮ (м. Дніпро) Половнікову Р. прийняти до виконання виконавче провадження №63812250, яке перебуває на виконанні Мелітопольського міськрайонного відділу ДВС ПСМУМЮ (м.Дніпро) та вжити передбачених чинним законодавством про виконавче провадження заходів з метою вирішення питань, вказаних у зверненні ОСОБА_3
04.11.2022 року постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень УЗПВР у Запорізькій області ПМУМЮ (м. Дніпро) Біланом Д.Г. прийнято виконавче провадження №63812250 з примусового виконання судового наказу №937/729/20, виданого 23.10.2020 року Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області
Того ж дня, старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень УЗПВР у Запорізькій області ПМУМЮ (м. Дніпро) Частюком В.О. винесено постанову про передачу вищевказаного виконавчого провадження.
08.11.2022 року старшим державним виконавцем Частюком В.О. направлено до Регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Українська залізниця» вимогу виконавця, в якій останній вимагає стягнуті з ОСОБА_2 кошти на виконання виконавчого провадження №63812250 перераховувати на рахунок відділу з призначенням платежу: оплата боргу по ВП №63812250.
Відповідно до платіжної інструкції №238 від 06.02.2023 року, Південне МРУ МЮ (м. Одеса) перерахувало ОСОБА_3 13 228,62 грн. (аліменти, стягнуті з ОСОБА_2 по судовому наказу №937/729/20).
Як вбачається з платіжної інструкції №601 від 21.02.2023 року, Південне МРУ МЮ (м. Одеса) перерахувало ОСОБА_3 860,61 грн. (аліменти, стягнуті з ОСОБА_2 по судовому наказу №937/729/20).
Згідно з розрахунку №63812250 заборгованості зі сплати аліментів, станом на грудень 2023 року борг ОСОБА_2 становить 50 531,40 грн.
07.12.2023 року старшим державним виконавцем Частюком В.О. у вищевказаному виконавчому провадженні винесено постанову про арешт коштів боржника.
Згідно з розрахунку №63812250 заборгованості зі сплати аліментів, станом на серпень 2024 року борг ОСОБА_2 становить 70 490,47 грн.
23.09.2024 року старшим державним виконавцем Частюком В.О. у вищевказаному виконавчому провадженні винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування транспортними засобами, постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України та постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.
Відповідно до платіжної інструкції №8297 від 16.09.2024 року, Південне МРУ МЮ (м. Одеса) перерахувало ОСОБА_3 0,49 грн. (аліменти, стягнуті з ОСОБА_2 по судовому наказу №937/729/20).
Згідно з розрахунку №63812250 заборгованості зі сплати аліментів, станом на січень 2025 року борг ОСОБА_2 становить 64 377,46 грн.
Відповідно до статті 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України.
Згідно статті 181 СК України зокрема, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Відповідно до частини першої статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України,- і за її межами.
Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. (стаття 1 Закону України «Про виконавче провадження»).
Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Виконання судового рішення відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України №5-рп/2013 від 26 червня 2013 року по справі №1-7/2013 є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.
Статтею 4 Закону України «Про виконавче провадження» визначено вимоги до виконавчого документа. У виконавчому документі, зокрема зазначається резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішення.
Статтею 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначений порядок примусового стягнення аліментів за рішенням суду.
За змістом вищевказаних норм саме на державного виконавця покладений обов`язок виконання судового рішення про стягнення аліментів.
Судовим наказом аліменти на утримання доньки були стягнуті саме на користь відповідачки ОСОБА_3 .
Суд звертає увагу на тому, що з огляду на вказані норми права та встановлені обставини, добровільне зарахування заявником коштів на банківський рахунок, відкритий на ім`я доньки (навіть якщо б воно мало місце та було доведеним) не дає підстави державному виконавцю не виконувати рішення суду з урахуванням його резолютивної частини.
Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, тому подання позивачем доказів на підтвердження наведених вище обставин є обов`язковим, оскільки в цій частині між позивачем та відповідачем виник спір про право, і такі докази матимуть значення для ухвалення рішення у справі. Докази, які позивач повинен подати в рахунок обґрунтування всіх тих обставин, на які він посилається як на підставу для задоволення його вимог, і на підставі яких суд в подальшому встановлює наявність або відсутність підстав для задоволення позову чи відмови у його задоволенні, - повинні бути виключно належними та допустимими.
Згідно із ст.129 Конституції України, одним з основних принципів судочинства, є законність. Принцип законності визначається тим, що суд у своїй діяльності при вирішенні справ повинен правильно застосовувати норми матеріального права до взаємовідносин сторін.
Позивач, як сторона по справі, зобов`язаний довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, відповідно до ст.81 ЦПК України.
Нормами ст.77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст.81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.
На підтвердження відкриття рахунку № НОМЕР_3 на доньку ОСОБА_4 та про перерахування на вказаний рахунок грошових коштів у розмірі 63 000,00 грн., позивачем надано виписку про рух коштів по картці, відповідно до якої клієнт - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Позивач, зараховуючи грошові кошти на вказану картку, фактично лише перераховував їх з однієї картки, яка перебувала у нього, на іншу картку, яка також фізично знаходилась у нього.
Жодних доказів того, що банківський рахунок, зазначений у виписці про рух коштів на картці, відкритий саме на ім`я дитини та що картка перебуває у ОСОБА_3 сторона позивача не надала.
Крім того, позивач прохав зарахувати грошові кошти як аліменти по 14 перерахуванням. По кожному з них сторона позивача не надала доказів, що призначення цих перерахувань сплата аліментів, відповідно до рішення суду.
На підставі наведеного та враховуючи, що боржник у виконавчому провадженні з примусового виконання судового рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 23.10.2020 року у порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження», не сплачує аліменти на користь відповідачки на утримання малолітньої доньки, а надані ним докази не свідчать про виконання ним обов`язку щодо виконання зазначеного судового рішення, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_2 про зарахування сплачених коштів в рахунок аліментів.
Керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст. 179 - 181 СК України, ст.ст. 4, 10, 12, 13, 18, 76, 81, 247, 258, 259, 263-265, 268, 280, 289, 354 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає як внутрішньо переміщена особа за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 ), третя особа Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень (місцезнаходження: м. Запоріжжя, вул. Залізнична, буд.9а, код ЄДРПОУ: 43315529), про зарахування сплачених коштів в рахунок аліментів залишити без задоволення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на поданні заяви про його поновлення якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.
Повний текст рішення складено 28.03.2025 року.
Суддя Комунарського районного суду
м. Запоріжжя Р.С. Холод