Справа №345/588/25
Провадження № 2/345/540/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.03.2025 року м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі головуючого-судді Онушканича В.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін і без проведення судового засідання справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітнього сина,

в с т а н о в и в :

Позивачка звернулася до суду з даним позовом. Свої вимоги мотивує наступним. З відповідачем по справі перебували у зареєстрованому шлюбі. Рішенням суду від 11.01.2021 року шлюб між сторонами було розірвано. Від спільного проживання у шлюбі в сторін народився син ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивачка зазначає, що на даний час син ОСОБА_3 навчається у Вищому професійному училищі №7 м.Калуша Івано-Франківської області на першому курсі. Це не дає йому змоги влаштуватись на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток. Позивачка повністю оплачує всі його витрати, пов`язані із навчанням в училищі, а саме: побутові витрати, на придбання літератури, методичного матеріалу, щоденного виділення коштів на харчування, проживання. Позивачка вважає, що відповідач також повинен нести належні витрати на утримання їхнього сина.

Відповідач фізично здоровий, інших осіб на утриманні не має, працює, але офіційно не оформлений, а тому має можливість допомагати синові. Позивачка вважає, що відповідач має можливість брати участь у витратах на повнолітнього сина на час його навчання. Тому позивачка змушена звернутися до суду та просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, на період навчання, а також стягнути з відповідача судові витрати.

Відповідач подав до суду відзив на позов. Вказаний позов визнає частково. Вважає, що заявлений позивачкою розмір аліментів є завищеним і не враховує всіх важливих обставин справи. Відповідач зазначає, що позивачка приховала від суду ту обставину, що їхній син отримує стипендію та не надала суду жодних доказів, яке ж утримання вона сама надає сину. В той же час в позові зазначено неправдиву інформацію, що їхній син ОСОБА_3 є його єдиним утриманцем.

Відповідач просить врахувати, що він проживає разом із хворою перестарілою матір`ю - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Тривалий час мати хворіє, перенесла складну операцію, має катаракту, а тому потребує значних коштів на лікування та постійного стороннього догляду, який їй надає відповідач. Згідно висновку №262 від 16.10.2024 року про наявність порушень функцій організму, через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі, його мати ОСОБА_5 потребує догляду вдома, отримання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи. Таку допомогу та догляд матері надає відповідач, що підтверджується посвідченням помічника фізичної дієздатної особи №20, видане виконкомом Войнилівської селищної ради. Таким чином, у відповідача на утриманні перебуває ще і його мати ОСОБА_5 . Матеріальний стан відповідача є поганим, а доходи незначними. Тому відповідач згідний сплачувати аліменти у розмірі 1/8 частини від його заробітку на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4 до закінчення його навчання, судові витрати розподілити пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Позивачка своїм правом подати відповідь на відзив не скористалася.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до часткового задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, 11.01.2021 року шлюб між ними було розірвано (а.с.3).

Зі свідоцтва про народження ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.5) вбачається, що його батьком є відповідач ОСОБА_2 . Син ОСОБА_3 проживає із позивачкою (а.с.6,7,8).

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України).

Статтею 199 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

Відповідно до довідки №02/42 від 23.01.2025 року, виданої Вищим професійним училищем №7 м.Калуша Івано-Франківської області (а.с.9), ОСОБА_6 дійсно навчається у Вищому професійному училищі №7 м.Калуша Івано-Франківської області з 02.09.2024 року на першому курсі денної форми навчання з отриманням стипендії: термін навчання відповідно до робочих планів та програм до 30.06.2025 року.

Отже, ОСОБА_6 навчається на денній формі навчання та, відповідно, потребує матеріальної допомоги обох батьків, так як необхідні кошти на придбання підручників, одягу, харчування.

Відповідно до ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошові сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України.

Стаття 182 СК України встановлює, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином (ч.2 ст. 200 СК України)

При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.

Як вказує ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (ч.7 ст.81 ЦПК України).

Суд враховує, що відповідач офіційно не працевлаштований, відомості про його доходи в матеріалах справи відсутні. Водночас відповідач є фізично здоровою особою, а тому може докласти зусиль до пошуку роботи, офіційно працевлаштуватися та отримувати гідну заробітну плату.

При цьому суд враховує, що відповідач має на утриманні непрацездатну матір ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка потребує постійного стороннього догляду (а.с.21, 22, 23, 24, 25). Також суд бере до уваги, що син ОСОБА_3 отримує стипендію (а.с.27). Крім того, він є молодою здоровою особою і зобов`язаний на власний розсуд піклуватись про своє утримання та матеріальне забезпечення.

Виходячи з вищенаведеного, враховуючи матеріальне становище сторін та обставини, визначені в ст.182 СК України, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити частково та стягувати з відповідача аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_6 в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу), щомісячно.

Згідно з положеннями ст. 141 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», зважаючи на те, що позивач була звільнена від сплати судового збору при поданні даного позову до суду, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір.

Щодо понесених сторонами витрат за надання правничої допомоги. Відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Суд звертає увагу, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року по справі № 826/1216/16.

Понесені позивачкою витрати за надання правничої допомоги документально підтверджені (а.с. 12,13,14). А тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 1000,00 грн. витрат за надання правничої допомоги, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Натомість відповідачем не надано належних доказів на підтвердження сплати ним витрат на правничу допомогу, зокрема, не долучено договору про надання правничої допомоги, а тому відсутні підстави для стягнення з позивачки на його користь витрат за надання правничої допомоги.

На підставі викладеного, керуючись ст.cт. 182, 199, 200 СК України, ст.ст. 19, 137,141, 259, 263-265 ЦПК України,

у х в а л и в:

Позов задоволити частково.

Стягувати із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , відомості щодо місця роботи відсутні, аліменти на користь повнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу), щомісячно, шляхом їх виплати в інтересах сина на ім`я стягувача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Стягнення аліментів розпочати з 12.02.2025 року і проводити на час навчання ОСОБА_6 у Вищому професійному училищі №7 м.Калуша Івано-Франківської області, але не більше, як до досягнення ним 23-річного віку.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь держави 1211,20 грн. судового збору.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1000,00 грн. витрат за надання правничої допомоги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 27.03.2025року.

Суддя Володимир ОНУШКАНИЧ