Номер провадження: 22-ц/813/1711/25
Головуючий у першій інстанції Абухін Р.Д.
Доповідач Кострицький В. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.03.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кострицького В.В.,

суддів: Коновалової В.А., Лозко Ю.П.,

за участю секретаря Булацевська Я.В.,

учасники справи:

позивач - Акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк"

представник позивача - Пучкова Людмила Анатоліївни

відповідач - ОСОБА_1

представник відповідача - Борщенко Владлена Валеріївна

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 28 травня 2024 року, ухвалене у складі судді Абухіна Р.Д., у приміщенні того ж суду,

у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,-

встановив:

Короткий зміст позовних вимог.

У липні 2019 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі АТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду із зазначеним позовом до ОСОБА_1 , в якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості за договором кредиту в розмірі 93123,28 грн.; стягнути суму сплаченого судового збору в розмірі 1921 грн..

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 27.05.2013 року між ПАТ КБ «Приват Банк» та ОСОБА_4 був укладений договір № б/н, відповідно до якого остання отримав кредит у розмірі 25 000 гривень, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на дані умови, що підтверджується тим, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, затверджених наказом № СП -2010-256 від 06.03.2010 та тарифами банку, складає між ним та Банком Договір, підтверджується підписом у заяві. Банк свої зобов`язання виконав та надав відповідачу кредитні кошти.

Відповідач порушив зобов`язання за договором, у зв`язку з чим у нього станом на 02.07.2019 року, виникла прострочена заборгованість по поверненню кредиту, загальна сума якої становить 93123,28 грн. На даний час відповідачем умови договору не виконані, що стало підставою для звернення до суду із даним позовом.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 28 травня 2024 року позовну заяву Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задоволено частково.

Суд першої інстанції в обґрунтування свого рішення зазначає, що банк підтвердив виконання зі своєї сторони зобов`язання щодо надання кредиту. Відповідач користувався кредитними коштами та частково погашав заборгованість за договором, що підтверджує факт користування грошовими коштами отриманих на умовах укладеного кредитного договору. Натомість відповідач допустив порушення умов договору щодо своєчасного повернення кредиту, у зв`язку з чим утворилась заборгованість. Позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» про стягнення заборгованості за Договором про надання банківських послуг заборгованість за кредитним договором № б/н від 27.05.2013 року в розмірі 36657 гривень 91 копійка (тіло кредиту), суд першої вважає обґрунтованими, а тому ці вимог підлягають задоволенню.

Доводи позивача про стягнення відсотків розрахованих Банком за передбаченою у Витязі з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» процентною ставкою є неспроможними, оскільки у підписаній позичальником анкеті-заяві процентна ставка не зазначена, а Витяг з тарифів обслуговування кредитних карт, на який посилається Банк, як на підставу застосування ним конкретного розміру процентної ставки, відповідачем не підписаний, що унеможливлює застосування Банком договірних відсотків за процентною ставкою, яка зазначена у Витязі з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна».

Відповідно суд прийшов до висновку, що позов АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат підлягає частковому задоволенню.

Доводи апеляційної скарги.

Не погоджуючись з рішенням суду, адвокат Борщенко Владлена Валеріївна звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Приморського районного суду м. Одеси від 28 травня 2024 року в частині стягнення заборгованості по тілу кредиту, у позовних вимогах АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити, в іншій частині залишити рішення без змін.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що дане рішення Приморського районного суду м. Одеси від 28 травня 2024 року винесено з порушенням застосування норм матеріального та норм процесуального права.

Апелянт вказує на те, що матеріали справи не містять доказів укладання кредитного договору та додатків до нього, відсутні докази отримання кредитних коштів. Із рахуванням того, що у матеріалах справи відсутні підтверджувальні факти перерахування коштів або користування ОСОБА_1 цими коштами в межах кредитного ліміту, якими саме розміром і якою датою. Не було надано первинних бухгалтерських документів, а саме виписок по рахункам, з боку позивача залучені лише одноособові розрахунки заборгованості.

Позивач не забезпечив матеріали справи виписками по рахунку, на підтвердження своїх одноособових розрахунків. Зазначає також, що не досліджено взагалі наявність права про дострокове стягнення кредиту та як матеріали справи не містять доказів направлення та отримання досудової вимоги, що також є окремою підставою для відмови у позовних вимогах.

Позиція учасників справи.

14 лютого 2025 року ОСОБА_5 , яка представляє інтереси позивача подала до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу разом з заявою про поновлення строку на подання відзиву, яку обґрунтовує тим, що в роботу матеріали справи їй були передані 03.02.2025 року, (в тому числі копію апеляційної скарги) і одразу був підготовлений відзив, який негайно був направлений до Суду.

Вказана заява задоволенню не підлягає, з огляду на таке.

Згідно з частиною першою статті 360 ЦПК України учасники справи мають право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, встановленого судом апеляційної інстанції в ухвалі про відкриття апеляційного провадження.

Днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи. Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення (частина шоста статті 272 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 120 ЦПК України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Частинами першою та другою статті 126 ЦПК України передбачено, що право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої та другої статті 127 ЦПК суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду. Про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу.

З матеріалів справи убачається, що АТ КБ «ПриватБанк» має зареєстрований електронний кабінет в підсистемі «Електронний суд». Копію ухвали Одеського апеляційного суду від 20 листопада 2024 року АТ КБ «ПриватБанк" отримало у електронний кабінет 21 листопада 2024 року о 18:13:46 год, апеляційну скаргу з додатками 02 липня 2024 року о 15:26:19 год., що підтверджується довідками про доставку електронного документа. Тому, останнім днем для подання відзиву було 02 грудня 2024 року.

14 лютого 2025 року представник АТ КБ «ПриватБанк» подала відзив на апеляційну скаргу, тобто з пропуском десятиденного строку з дня отримання ухвали суду.

За змістом статей 43, 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю потрібно розуміти такий спосіб реалізації прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборону зловживати наданими правами.

Обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у рішенні від 07 липня 1989 року у справі "Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain" Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Колегія суддів надаючи оцінку доводам про наявність поважних причин пропуску процесуального строку на подання позивачем відзиву на апеляційну скаргу відповідача, враховує, що АТ КБ «ПриватБанк» своєчасно повідомлений про відкриття апеляційного провадження у цій справі та отримання апеляційної скарги, при цьому доказів на підтвердження поважності причин пропуску ним цього строку останнім суду не надано. А посилання на обставини наведені в якості поважних причин пропуску представником АТ КБ «ПриватБанк» вказаного процесуального строку не свідчать про відсутність у неї можливості своєчасно ознайомитися з матеріалами справи, та подати відзив на апеляційну скаргу у встановлений судом строк.

Отже відсутні підстави для поновлення представнику відповідача строку на подання відзиву на апеляційну скаргу.

Ураховуючи викладене, з огляду на положення частин першої та другої статті 126 ЦПК України, відзив представника позивача не може бути прийнятий судом до розгляду та підлягає поверненню заявнику без розгляду як поданий поза межами встановленого строку.

У відзиві ОСОБА_5 зазначає, що у разі, якщо судом буде визнано неповажними такі причини пропуску строку, прошу даний відзив розглядати як письмові пояснення у справі, право на подання який сторони мають за приписами ст. 43 ЦПК України. Проте, суд апеляційної інстанції не приймає дані пояснення зважаючи на наступне.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ст. 367 ЦПК).

Відповідно представником позивача не було доведено причини не подання наданих доказів до суду першої інстанції.

Щодо явки сторін

Сторони належним чином повідомлені про час та місце судового розгляду в судове засідання не зявились , представники повідомлялись 24.01.2025 року через єлектроний кабінет клопотань про відкладення до судового розгляду не надходило, що у відповідності до вимог ст.372 ЦПК України не перешкоджає апеляційному перегляду.

Позиція апеляційного суду.

Заслухавши суддю-доповідача, оцінивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить наступного.

Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України, - суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, - судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (ст. 2 ЦПК України).

Судом встановлено, що 27.05.2013 року між ПАТ КБ «Приват Банк» та ОСОБА_4 був укладений договір № б/н, відповідно до якого остання отримала кредит у розмірі 25 000 гривень, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на дані умови, що підтверджується тим, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, затверджених наказом № СП -2010-256 від 06.03.2010 та тарифами банку, складає між ним та Банком Договір, підтверджується підписом у заяві. Банк свої зобов`язання виконав та надав відповідачу кредитні кошти.

З Витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», Витягу з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку (ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/), Про актуалізацію Умов і правил надання банківських послуг вбачається, що такі відповідач не підписував.

Відповідно до довідки АТ КБ «Приватбанк» про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на відповідача старт карткового рахунку від 27.05.2013.

27.05.2013 встановлено кредитний ліміт у розмірі 25000 грн.

Судом встановлено, що доводи позивача про стягнення відсотків розрахованих Банком за передбаченою у Витязі з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» процентною ставкою є неспроможними, оскільки у підписаній позичальником анкеті-заяві процентна ставка не зазначена, а Витяг з тарифів обслуговування кредитних карт, на який посилається Банк, як на підставу застосування ним конкретного розміру процентної ставки, відповідачем не підписаний, що унеможливлює застосування Банком договірних відсотків за процентною ставкою, яка зазначена у Витязі з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна». Відповідно стягненню підлягає тільки тіло кредиту.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Звертаючись до суду з позовом, АТ КБ «ПриватБанк» зазначив, що відповідач отримала кредит у розмірі 25 000.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

На підтвердження вказаних обставин позивач надав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, підписаною ОСОБА_1 ; розрахунок заборгованості за договором № б/н від 27.05.2015 року, укладеного між ПриватБанком та клієнтом ОСОБА_1 станом на 01.04.2015 року; розрахунок заборгованості за договором № б/н від 27.05.2011 року, укладеного між ПриватБанком та клієнтом ОСОБА_1 станом на 02.07.2019 року; скан-копії паспорту ОСОБА_1 , яка завірена підписом останньої.

У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно посилання апелянта, що ненадання належних розрахунків заборгованості спростовуються матеріалами справи, позивачем були надані обґрунтовані докази на підтвердження своїх позовних вимог, а відповідачкою в свою чергу, наданий стороною позивача розрахунок заборгованості не спростований, власних розрахунків останньою не подано, тому даний розрахунок судом приймається, як достовірний.

Також суд апеляційної інстанції звертає увагу, що з боку відповідача (позичальника) не надано належних і допустимих доказів стосовно того, що підпис на заяві-анкеті йому не належить, а також те, що він не користувався за допомогою кредитної картки кредитними грошовими коштами. Суд апеляційної інстанції акцентує увагу на тому, що відповідачем з 2013 року здійснювалися внесення коштів на погашення заборгованості відповідно до Розрахунків заборгованості за договором №б/н від 27.05.2013 року, укладеного між ПриватБанком та клієнтом ОСОБА_1 , станом на 01.04.2015 та станом на 02.07.2019 року (а.с. 4-10), що також є підтвердженням того, що ОСОБА_1 була ознайомлена, щодо існування заборгованості.

Доводи апелянта, щодо не укладання договору спростовуються матеріалами справи, а саме в матеріалах справи міститься анкета-заява від 27 травня 2013 року, яка містить підпис відповідача. Анкета-заява містить докладну інформацію щодо ОСОБА_1 , зокрема, дату її народження, індивідуальний податковий номер, серію, номер паспорта і дату його видачі, адресу проживання, номер мобільного телефону, соціальний статус.

В першій інстанції під час розгляду справи, так і під час подачі заяви про перегляд заочного рішення, ні ОСОБА_1 , ні її представник не посилаються на те, що ОСОБА_1 анкету-заяву не підписувала (її посвідчена копія на арк. 11-12), ніяких дій на підтвердження того, що підпис в анкеті-заяві не належить ОСОБА_1 (клопотання про призначення експертизи) стороною відповідача здійснено не було. При цьому в заяві про перегляд заочного рішення ОСОБА_1 не заперечується факту укладання з АТ КБ «ПриватБанк» кредитного договору, що є об`єктом судового розгляду, а заперечуються саме факт нарахування необґрунтованих відсотки та пеня.

Відповідно доводи апеляційної скарги про відсутність заборгованості за кредитним договором перед АТ «КБ «ПриватБанк», оскільки ОСОБА_1 його з ним не укладав колегія суддів вважає безпідставними, оскільки позивач довів належними та допустимими доказами порушення його прав, яке відбулось внаслідок невиконання боржником обов`язку зі сплати заборгованості за кредитним договором.

Суд апеляційної інстанції акцентує увагу, що банк підтвердив виконання зі своєї сторони зобов`язання щодо надання кредиту. Відповідач користувався кредитними коштами та частково погашав заборгованість за договором, що підтверджує факт користування грошовими коштами отриманих на умовах укладеного кредитного договору.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог (стягнення тілу кредиту), оскільки вони є обґрунтованими і доведеними.

Докази та обставини на які посилається скаржник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідження та встановленні судом дотримані норми матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного, висновки суду першої інстанції є обґрунтованими та узгоджуються з матеріалами справи, при встановленні зазначених фактів судом не було порушено норм цивільного процесуального законодавства й правильно застосовано норми матеріального права.

Доводи апеляційної скарги, матеріали справи та зміст оскаржуваного судового рішення, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які передбачені нормами ЦПК України як підстави для скасування рішень.

Фактично доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди із судовим рішенням та не є підставою для скасування оскаржуваного рішення.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Наведені скаржником в апеляційній скарзі доводи не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх переоцінці та особистого тлумачення скаржником норм процесуального та матеріального закону.

З огляду на наведене вбачається, що судом з дотриманням вимог ст.ст.89, 263 ЦПК України дана належна оцінка доказам по справі, вірно встановлений характер спірних правовідносин і обґрунтовано зроблено висновок про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог щодо стягнення заборгованості (тіло кредиту).

На підставі вищенаведеного, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з додержанням вимог закону і підстав для його скасування не вбачається.

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вищезазначеного колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 28 травня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 25 березня 2025 року.

Головуючий суддя В.В. Кострицький

Судді Ю.П. Лозко

В.А. Коновалова