Справа № 562/344/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" березня 2025 р. Здолбунівський районний суд Рівненської області в складі: головуючого судді Ковалика Ю.А., з участю секретаря судових засідань Щербак В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Здолбунові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, -

в с т а н о в и в :

У лютому 2025 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 , просила ухвалити рішення про стягнення з відповідача на її користь 53 598 грн. 99 коп. пені за прострочення сплати аліментів.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 28 квітня 2004 року, стягнуто з ОСОБА_2 , на її користь аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . За період з березня 2020 року по травень 2024 утворилася заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 53 598 грн. 99 коп.

Ухвалою Здолбунівського районного суду Рівненської області від 11 лютого 2025 року відкрито провадження у вказаній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

В судове засіданні позивач ОСОБА_1 не з`явилася, її представник - адвокат ЯрмольчукВ.С. подав заяву якою, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив розглянути справу без участі позивачки та представника.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, його представник - адвокат ПащукТ.С. подав заяву якою, позовні вимоги визнав в повному обсязі, просив розглянути справу без участі відповідача та представника.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідач ОСОБА_2 є батьком дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження від 22 березня 2002 року.

Згідно довідки розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, виданої 16.05.2024 року Дубенським ВДВС у Дубенському районі Рівненської області заборгованість ОСОБА_2 по сплаті аліментів становить 53 598 грн. 99 коп.

Відповідно до ст. 196 Сімейного кодексу України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

У пункті 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз`яснено, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені), визначена у статті 196 СК України, настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилась з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Будь-яких доказів того, що відповідач не мав можливості сплачувати аліменти у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, а також, що заборгованість утворилась з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками, суду не надано.

Таким чином, відповідач без поважних причин ухиляється від покладеного на нього статтею 180 Сімейного кодексу України обов`язку утримувати неповнолітню дитину.

Враховуючи, що відповідач, як батько, зобов`язаний забезпечити достатній для дитини фізичний, духовний та соціальний розвиток, однак, без поважних причин ухиляється від грошового зобов`язання, суд дійшов висновку про наявність вини відповідача у простроченні сплати аліментів та утворенні заборгованості по аліментах.

Підстав для звільнення відповідача від сплати неустойки за прострочення сплати аліментів судом не встановлено.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Саме така правова позиція 25 квітня 2018 року висловлена у постанові Верховного Суду України у справі № 572/1762/15-ц (провадження № 14-37 цс 18).

З урахуванням вищенаведених вимог закону, позивач просить стягнути з відповідача на її користь неустойку за прострочення сплати аліментів за період з березня 2020 року по травень 2024 року в розмірі 53 598 грн. 99 коп.

Суд приймає поданий позивачем розрахунок пені за прострочення сплати аліментів, що проведений відповідно до вимог законодавства, оскільки відповідачем він не спростований та не оспорювався.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Також судом встановлено, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, позовні вимоги ґрунтуються на встановлених законом підставах.

За таких обставин позов підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 263-265, 280-284ЦПК України, на підставі ст.ст. 180, 196 Сімейного кодексу України, суд

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку за прострочення сплати аліментів в розмірі 53 598 (п`ятдесят три тисячі п`ятсот дев`яносто вісім) грн. 99 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 1211 грн. 20 коп. отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (ЄДРПУО): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), номер рахунку (IBAN): UA0026001, Код класифікації доходів бюджету: 22030106.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Рівненського апеляційного суду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , місце реєстрації АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 .

Суддя: Ю.А. Ковалик