Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2025 року Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Данилевського М.А., за участю секретаря судових засідань Уварової Л.І., за правилами спрощеного позовного провадження в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу в місті Кривому Розі цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОФІТ ФАЙНЕНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

29.10.2024 Товариство з обмеженою відповідальністю «ПРОФІТ ФАЙНЕНС» (далі ТОВ «ПРОФІТ ФАЙНЕНС», позивач) звернулося до Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя з позовною заявою до ОСОБА_1 (далі відповідач) про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №010-99915-141112 від 14.12.2012.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 05.12.2024 позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) учасників справи.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 13.01.2025 цивільна справи передана за підсудністю до Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області за місце проживання відповідача.

Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19.02.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались.

Стислий виклад позицій позивача та відповідача.

На обґрунтування позовних вимог в позовній заяви позивач зазначив, що 14.11.2012 Публічне акціонерне товариство «ДЕЛЬТА БАНК» (далі Банк) надав у кредит ОСОБА_1 кошти в сумі 15 000,00 гривень згідно заяви №010-99915-141112. Відповідно до умов п.2.3 частини 2 та п. 1.1 частини 3 Кредитного договору позичальнику (відповідачу) надано кредитні кошти на 36 місяців шляхом безкоштовного перерахування та виплати через касу відділення УДППЗ «УКРПОШТА», що підтверджується розрахунковою квитанцією на видачу готівки від 14.11.2012.

02.06.2020 між Публічним акціонерним товариством «ДЕЛЬТА БАНК» та позивачем був укладений договір №2253/К про відступлення права вимоги з додатками до нього, відповідно до умов якого право вимоги до позичальника (відповідача) за зазначеним кредитним договором відступлено позивачу. 02.06.2020 Банк та позивач склали додаток №1 до договору про відступлення права, яким засвідчили відступлення (передання) АТ «ДЕЛЬТА БАНК» як первісним кредитором права вимоги за кредитним договором. Таким чином, право вимоги перейшло до позивача як нового кредитора в повному обсязі від Банку. Враховуючи те, що відповідачем не було здійснено погашення боргу за кредитним договором в повному обсязі, а також заборгованості за нарахованими відсотками, комісії та 3% річних, позивач звернувся до суду для захисту свого порушеного права про стягнення заборгованості з відповідача в сумі 17 305,58 гривень, яка складається з основної суми боргу 6 381,87, заборгованості за нарахованими відсотками по кредиту 4 595,50, заборгованості по комісіях 5 758,50, суми 3% річних від основної суми заборгованості 331,21, суми 3% річних від суми відсотків за період прострочення повернення відсотків 238,50.

Відповідач надав відзив на позовну заяву, суть якого зводиться до наступного. Відповідач не заперечував факт отримання грошей в кредит в сумі 15 000,00 гривень за зазначеним кредитним договором, укладеним між позивачем та Банком. Вважає, що сума заборгованості за тілом кредиту не відповідає дійсності, адже борг відповідачем був погашений в повному обсязі, Банк претензій до відповідача щодо несплаченої заборгованості не пред`являв. Крім того, враховуючи те, що згідно умов договору кредитні кошти надавалися строком на 36 місяців, який сплив 15.11.2015, Банк мав дізнатися про порушення своїх прав, що були допущені відповідачем у зв`язку з непогашенням кредиту саме 15.11.2015, а отже строк позовної давності сплив 15.11.2015, при цьому умови договору не містять домовленості сторін про збільшення строку позовної давності. Тому вважає, що позивачем пропущено трирічний строк позовної давності звернення до суду за захистом свого права, а заява сторони у справі про застосування позовної давності є підставою для відмови в позові. Враховуючи викладене відповідач просив суд відмовити в задоволені позову.

Позивач надав відповідь на відзив, в якому зокрема зазначив, що позовна давність не може бути застосована до спірних правовідносин, оскільки відбулося переривання перебігу позовної давності, а саме: 08.10.2024 відповідачем в рахунок погашення боргу за зазначеним кредитним договором було здійснено переказ коштів у сумі 190,00 гривен на користь ТОВ «ПРОФІТ ФАЙНЕНС». Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку, після переривання перебіг позовної давності починається заново. Враховуючи викладене, відбулося переривання перебігу строку позовної давності шляхом часткового погашення боргу відповідачем, том суд не може застосувати позовну давність до цих правовідносин, просив доводи відповідача відхилити, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідач надав заперечення на відповідь на відзив по справі зазначивши, що ніяких коштів в рахунок погашення боргу за кредитним договором ТОВ «ПРОФІТ ФАЙНЕНС» не сплачував. Наведені позивачем обставини про нібито сплати відповідачем суми 190,00 грн. в рахунок погашення боргу не відповідають дійсності, оскільки в наданих позивачем документах про сплату зазначено платником ТОВ ФК «КОНТРАКТОВИЙ ДІМ», а надавачем платіжних послуг зазначено Філія Головне управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк». Також зазначив, що на час здійснення платежу відповідач перебував на військовій службі у місті Суджі Курської області рф, де отримав поранення, тому фізично не міг здійснити цей платіж, жодного відношення до цього платежу він не має.

Позивач на спростування твердження відповідача зазначив, що ТОВ ФК «КОНТРАКТОВИЙ ДІМ» є лише надавачем платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунку, а реальним платником, який здійснив 08.10.2024 часткове погашення боргу за кредитним договором, є особа вказана у призначені платежу ОСОБА_1 . Тому вважає, що вказаний платіж було здійснено саме відповідачем або іншою особою за його дорученням. Долучені відповідачем докази перебування його на службі у військовій частині та отримана ним травма мали місце після здійснення зазначеного переказу коштів, тому на думку позивача, не спростовують факт такого перерахування коштів. Враховуючи викладене, просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Фактичні обставини справи встановлені судом.

14.11.2012 між Публічним акціонерним товариством «ДЕЛЬТА БАНК» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір згідно заяви №010-99915-141112, відповідно до умов якого Банк надає ОСОБА_1 у кредит на власні потреби кошти в сумі 15 000,00 гривень строком на 36 місяців (розмір фіксованої процентної ставки 9,99% річних, розмір комісії з обслуговування кредитної заборгованості 3,49% в місяць) з щомісячним погашення кредитної заборгованості не пізніше 14 числа кожного місяця шляхом зарахування суми грошових коштів у розмірі 1008,00 грн. у відповідності до графіку платежів на відкритий рахунок згідно п. 2.7 частини 2 кредитного договору. Відповідно до умов п.2.3 частини 2 та п. 1.1 частини 3 Кредитного договору позичальнику (відповідачу) надано кредитні кошти на 36 місяців шляхом безкоштовного перерахування та виплати через касу відділення УДППЗ «УКРПОШТА», що підтверджується розрахунковою квитанцією на видачу готівки від 14.11.2012. Факт отримання коштів відповідачем не заперечується.

02.06.2020 між Публічним акціонерним товариством «ДЕЛЬТА БАНК» та позивачем був укладений договір №2253/К про відступлення права вимоги з додатками до нього, відповідно до умов якого право вимоги до позичальника (відповідача) за зазначеним кредитним договором відступлено позивачу. 02.06.2020 Банк та позивач склали додаток №1 до договору про відступлення права, яким засвідчили відступлення (передання) АТ «ДЕЛЬТА БАНК» як первісним кредитором права вимоги за кредитним договором. Таким чином, право вимоги перейшло до позивача як нового кредитора в повному обсязі від Банку. Право вимоги переходить до нового кредитора (позивача) в повному обсязі безвідривно та без можливості зворотнього відступлення. Враховуючи те, що відповідачем не було здійснено погашення боргу за кредитним договором в повному обсязі, а також заборгованості за нарахованими відсотками, комісії та 3% річних, станом на день звернення позивача до суду розмір заборгованості відповідача перед позивачем становить 17 305,58 гривень, яка складається з основної суми боргу 6 381,87, заборгованості за нарахованими відсотками по кредиту 4 595,50, заборгованості по комісіях 5 758,50, суми 3% річних від основної суми заборгованості 331,21, суми 3% річних від суми відсотків за період прострочення повернення відсотків 238,50.

Оцінка судом обставин справи, мотиви та висновки суду.

Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності та взаємозв`язку, визнавши їх достатніми для вирішення справи, суд дійшов наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частин першої, другої, четвертої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково.

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 ст. 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів Цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

При цьому, згідно ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Згідно ч. 1 ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду.

Останні встановлені ст.ст. 1048-1052, 1054 ЦК України, відповідно до яких істотними умовами кредитного договору, щодо яких сторони повинні дійти згоди в належній формі виступають: мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов`язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, порядок зміни і припинення дії договору, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору.

Матеріалами справи підтверджується, що Банк виконав свої зобов`язання за договором, надавши відповідачу кредит на погоджених сторонами умовах.

У відповідності до положень ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом ч.1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України) .

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Крім того, 02.06.2020 між Публічним акціонерним товариством «ДЕЛЬТА БАНК» та позивачем був укладений договір №2253/К про відступлення права вимоги з додатками до нього, відповідно до умов якого право вимоги до позичальника (відповідача) за зазначеним кредитним договором відступлено позивачу. 02.06.2020 Банк та позивач склали додаток №1 до договору про відступлення права, яким засвідчили відступлення (передання) АТ «ДЕЛЬТА БАНК» як первісним кредитором права вимоги за кредитним договором. Таким чином, право вимоги перейшло до позивача як нового кредитора в повному обсязі від Банку. Право вимоги переходить до нового кредитора (позивача) в повному обсязі безвідривно та без можливості зворотнього відступлення. Враховуючи те, що відповідачем не було здійснено погашення боргу за кредитним договором в повному обсязі, а також заборгованості за нарахованими відсотками, комісії та 3% річних, станом на день звернення позивача до суду розмір заборгованості відповідача перед позивачем становить 17 305,58 гривень, яка складається з основної суми боргу 6 381,87, заборгованості за нарахованими відсотками по кредиту 4 595,50, заборгованості по комісіях 5 758,50, суми 3% річних від основної суми заборгованості 331,21, суми 3% річних від суми відсотків за період прострочення повернення відсотків 238,50.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що ставляться.

Оскільки ТОВ «ПРОФІТ ФАЙНЕНС» є правонаступником всіх прав та зобов`язань ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК», та враховуючи, що відповідач взятих на себе зобов`язань по поверненню кредитних коштів та сплаті відсотків не виконав в повному обсязі, в строки, передбачені графіком погашення кредиту, кредит та відсотки за його користування не сплатив в повному обсязі, чим порушив умови кредитного договору, тому суд вважає, що зазначена в позові сума заборгованості існує, а твердження відповідача щодо повного погашення кредитної заборгованості перед Банком нічим не підтверджується.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

При вирішенні спору суд дав належну оцінку наданим у справі доказам щодо існування між сторонами кредитних зобов`язань, і, встановивши, що матеріали справи не містять належних, допустимих та безсумнівних доказів щодо виконання відповідачем кредитних зобов`язань в повному обсязі, дійшов висновку про наявність підстав для стягнення суми заборгованості за кредитом з відповідача.

Разом з тим, згідно умов договору кредитні кошти надавалися Банком відповідачу строком на 36 місяців, який сплив 15.11.2015, а отже Банк мав дізнатися про порушення своїх прав, що були допущені відповідачем у зв`язку з непогашенням кредиту саме 15.11.2015, а тому відповідач вважає, що позивачем пропущено трирічний строк позовної давності звернення до суду за захистом свого права, а заява сторони у справі про застосування позовної давності є підставою для відмови в позові. Враховуючи, що відповідач заявив про застосування до вимог позивача позовної давності і просив суд відмовити в задоволені позову з цих підстав, суд дійшов наступного.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (частина перша статті 257 ЦК України).

За відсутності порушення суб`єктивного права чи інтересу або ж за відсутності самого суб`єктивного права позовна давність застосовуватись не може. Тому, перш ніж застосовувати позовну давність, суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Європейський суд з прав людини вказав, що інститут позовної давності є спільною рисою правових систем Держав - учасниць і має на меті гарантувати: юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, спростувати які може виявитися нелегким завданням, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що які відбули у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із спливом часу (STUBBINGS AND OTHERS v. THE UNITED KINGDOM, № 22083/93, № 22095/93, § 51, ЄСПЛ, від 22 жовтня 1996 року; ZOLOTAS v. GREECE (No. 2), № 66610/09, § 43, ЄСПЛ, від 29 січня 2013 року).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Натомість, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (абзац перший частини п`ятої статті 261 ЦК України). Положення частини п`ятої статті 261 ЦК України не суперечать загальному правилу визначення моменту початку перебігу позовної давності, закріпленому у частині першій цієї статті, а лише конкретизує дату, погоджену сторонами при укладенні договору, з якої кредитор міг та повинен був довідатись про порушення свого права. Отже, за змістом статті 261 ЦК України початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. З урахуванням наведеного, початок перебігу позовної давності за зобов`язаннями у договірних правовідносинах з визначеним строком виконання, починається зі спливом цього строку (Постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 13 березня 2023 року в справі № 554/9126/20 (провадження № 61-13760сво21).

Враховуючи, що відповідно до п. 2.3 частини 2 Кредитного договору №010-99915-141112 від 14.11.2012 між ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» та ОСОБА_1 строк кредитування становить 36 місяців (тобто граничний строк виконання зобов`язання настав 14.11.2015), даних про те, що строк кредитування продовжувався позивачем до суду не надано, отже строк позовної давності закінчився 15.11.2018, тобто через три роки після виникнення права на позов у Банку (а відповідно і нового кредитора ТОВ «ПРОФІТ ФАЙНЕНС») до відповідача ОСОБА_1 .

Щодо переривання строку позовної давності суд має зазначити наступне.

У постанові Верховного Суду України від 27 квітня 2016 року у справі № 3-269гс16 зроблено висновок, що «до дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, з урахуванням конкретних обставин справи, можуть належати: визнання пред`явленої претензії; зміна договору, з якої вбачається, що боржник визнає існування боргу, а так само прохання боржника про таку зміну договору; письмове прохання відстрочити сплату боргу; підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звірки взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір; письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати суми боргу; часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій».

У постанові Верховного Суду України від 8 листопада 2017 року у справі № 6-2891цс16 вказано, що «відповідно до частин першої, третьої статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку; після переривання перебіг позовної давності починається заново. Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть з урахуванням конкретних обставин справи належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. Вчинення боржником дій з виконання зобов`язання вважається таким, що перериває перебіг позовної давності лише за умови, якщо такі дії здійснено самим боржником або за його згодою чи дорученням уповноваженою на це особою».

Позивач на підтвердження своїх вимог щодо переривання строку позовної давності надав інформацію, щодо сплати відповідачем суми 190,00 грн. в рахунок погашення боргу платником ТОВ ФК «КОНТРАКТОВИЙ ДІМ», а надавачем платіжних послуг зазначено Філія Головне управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк». При цьому зазначив, що ТОВ ФК «КОНТРАКТОВИЙ ДІМ» є лише надавачем платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунку, а реальним платником, який здійснив 08.10.2024 часткове погашення боргу за кредитним договором, є особа вказана у призначені платежу ОСОБА_1 .

Суд зазначає, що надана позивачем інформація щодо перерахування частини боргу в сумі 190,00 грн. здійснена від імені відповідача за 21 день до подання позову ТОВ «ПРОФІТ ФАЙНЕНС» (29.10.2024), з урахуванням попередньої поведінки відповідача та заперечення ним щодо існування боргу перед Банком та позивачем, оцінюється судом критично, оскільки позивачем не доведено переконливо суду, що саме відповідач, чи за його дорученням інша особа, здійснила такий платіж.

Також суд констатує, що таке перерахування коштів позивачу відповідачем чи іншою особою за його дорученням не має жодного правового значення з огляду на наступне.

Як встановлено судом, строк позовної давності закінчився 15.11.2018, тобто через три роки після виникнення права на позов у Банку (а відповідно і нового кредитора ТОВ «ПРОФІТ ФАЙНЕНС»). Доказів переривання строку позовної давності у період з 15.11.2015 по 15.11.2018 позивачем не надано.

Разом з тим, твердження позивача щодо часткового погашення відповідачем боргових зобов`язань 08.10.2024, тобто поза межами позовної давності, і, як наслідок, його переривання, не ґрунтуються на наявних у справі доказах та нормах матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Тлумачення статті 264 ЦК України свідчить, що переривання позовної давності можливе виключно в межах позовної давності. Аналогічний по суті висновок зроблено в постанові Верховного Суду України від 29 березня 2017 року у справі № 6-1996цс16. Тому така сплата коштів (08.10.2024) жодним чином не може переривати строк позовної давності, оскільки він закінчився 15.11.2018.

Враховуючи, що позивач звернувся до суду 29.10.2024, а строк позовної давності закінчився 15.11.2018 та з урахування заяви відповідача про застосування наслідків пропуску позовної давності, суд дійшов висновку, що позивачем пропущена позовна давність, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову. Тому в задоволені позовних вимог ТОВ «ПРОФІТ ФАЙНЕНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом слід відмовити.

Очевидно, що аналогічний підхід для охорони інтересів боржника при задавненому зобов`язанні має бути й стосовно трьох процентів річних та процентів, нарахованих на таку вимогу в цьому зобов`язанні. Пред`явлення кредитором, при існуванні задавненої вимоги, тільки позову про стягнення трьох процентів річних, процентів та інфляційних втрат, дозволяє кредитору обійти охорону, що надається боржнику при спливі позовної давності, і досягнути результату, який недоступний кредитору при пред`явленні позовної вимоги про стягнення задавненої вимоги, і яка забезпечує можливість боржнику заявити про застосування до неї позовної давності. Касаційного цивільного суду від 23 листопада 2022 року в справі № 285/3536/20 (провадження № 61-261св22).

Оскільки за результатами розгляду позову у задоволенні позову відмовлено, судові витрати на сплату судового збору при поданні позову відносяться на рахунок позивача.

Виходячи з викладеного вище, керуючись ст.ст. 256 267, 525, 526, 530, 549, 599, 610, 612, 625, 626, 628, 633, 634, 1048, 1049, 1054, 1055 ЦК України, ст.ст.12, 19, 43, 49, 81, 133, 141, 207 259, 263-265, 280-284 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволені позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОФІТ ФАЙНЕНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги через Тернівський районний суд міста Кривого Рогу або безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено та підписано 27 березня 2025 року.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ПРОФІТ ФАЙНЕНС», , місцезнаходження: 79037, м. Львів, вул. Богдана Хмельницького, 212, офіс 413; поштова адреса: 01001, Київ, Рильський пров., 4, поверх 6.

Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя: