Справа №945/600/21
Провадження № 22-ц/812/650/25
У Х В А Л А

28 березня 2025 року Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Базовкіної Т.М.

суддів: 1) Тищук Н.О.,

2) Царюк Л.М.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана її представником адвокатом Сікорською Іриною Станіславівноюна рішення Миколаївського районного суду Миколаївської області від 16 січня 2024 рокуухвалене у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання спільної сумісної власності та поділ майна подружжя,

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Миколаївського районного суду Миколаївської області від 16 січня 2024 р. позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання спільної сумісної власності та поділ майна подружжя задоволені частково.

Визнано садовий будинок АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

В порядку поділу спільної сумісної власності подружжя визнано право власності за ОСОБА_2 на 1/2 частину садового будинку АДРЕСА_2 , залишивши у власності ОСОБА_1 іншу 1/2 частину зазначеного садового будинку.

Визнано право власності за ОСОБА_2 на 1/2 частину земельної ділянки за адресою: СТ «Янтар», Надбузька сільська рада Миколаївського району Миколаївської області, кадастровий номер - :04:002:0087, цільове призначення якої ведення садівництва, залишивши у власності ОСОБА_1 іншу 1/2 частину зазначеної земельної ділянки.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про визнання земельної ділянки обєктом спільної сумісної власності подружжя відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 908 грн.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, 17 березня 2025 р. представник ОСОБА_1 ОСОБА_3 оскаржила його в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги.

При подачі апеляційної скарги ОСОБА_3 заявила клопотання про поновлення строку на подачу апеляційної скарги, мотивуючи його тим, що оскаржуване рішення було ухвалено за відсутності відповідача та представника, а його копія ними не отримувалась. Про наявність оскаржуваного рішення відповідач дізналася від позивача в лютому 2025 р.

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 18 березня 2025 р. апеляційна скарга представника відповідача залишена без руху та витребувано матеріали цивільної справи з метою перевірки доводів клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду.

20 березня 2025 р. вказана цивільна справа надійшла на адресу апеляційного суду.

Провадження за апеляційною скаргою ( ОСОБА_4 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_3 , не може бути відкрито, виходячи з наступного.

Згідно з ч.1 ст.352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до ч.1 ст.354 ЦПК України Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений у разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст.358 цього Кодексу.

Отже, вказаною нормою процесуального права чітко передбачено, що питання поважності пропуску строку на апеляційне оскарження досліджується у всіх наведених випадках, крім випадків, зазначених у ч.2 ст.358 ЦПК України.

Відповідно до частини 2 статті 358 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного судового рішення, крім випадків: подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Аналіз вказаної правової норми дає підстави для висновку про те, що за відсутності виключних випадків сплив річного строку з дня складення повного тексту судового рішення є підставою для відмови у відкритті апеляційного провадження незалежно від причин пропуску строку на апеляційне оскарження, тобто законодавець імперативно встановив процесуальні обмеження для оскарження судового рішення зі спливом річного строку.

В контексті наведеної статті під неповідомленням особи про розгляд справи розуміються випадки, коли учасник справи взагалі ніяким чином не повідомлявся судом і не знав про наявність справи у провадженні суду. Однак до таких випадків не може бути віднесено неповідомлення особи про окреме судове засідання у справі, навіть якщо в цьому засіданні було ухвалено рішення (за умови, що матеріалами справи безспірно підтверджується факт обізнаності особи про розгляд судом справи та її участь у ній).

Вказаний висновок викладено у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 27 січня 2021 року у справі № 201/13990/15.

Як вбачається з матеріалів справи, 16 січня 2024 р. Миколаївським районним судом Миколаївської області було ухвалено рішення. Так, на а.с. 33 т. 2 наявне зворотне повідомлення про отримання копії рішення ОСОБА_4 05 лютого 2024 р. Крім того, представником ОСОБА_4 ОСОБА_5 особисто була отримана позовна заява з додатками 16 червня 2021 р.(т.1 а.с.31). Також матеріали справи містять зворотні повідомлення про отримання ОСОБА_4 повісток у судові засідання, а саме: на 16 серпня 2021 р.(т.1 а.с.46), на 16 вересня 2021 р.(т.1 а.с.52), на 08 листопада 2021 р.(т.1 а.с.67), на 06 грудня 2021 р.(т.1 а.с.75), на 17 січня 2022 р.(т.1 а.с.82),на 23 березня 2023 р.(т.1 а.с.185), на 26 квітня 2023 р.(т.1 а.с.197), на 24 травня 2023 р.(т.1 а.с.205), на 28 червня 2023 р.(т.1 а.с.217), на 28 липня 2023 р.(т.1 а.с.226). До того ж, її представником ОСОБА_5 теж отримувались повістки у судове засідання, а також надавалися суду заяви про відкладення розгляду справи.

З огляду на зазначене, хоча ОСОБА_4 та її представник не були присутніми в судовому засіданні при ухваленні оскаржуваного рішення, ОСОБА_4 не може вважатись такою, що не була повідомлена про розгляд справи та про ймовірність ухвалення рішення судом першої інстанції. До того ж, матеріали справи містять відомості про отримання нею копії рішення суду першої інстанції від 16 січня 2024 р.

Оскаржуване судове рішення було ухвалено Миколаївським районним судом Миколаївської області 16 січня 2024 р. Згідно з інформацією з Єдиного державного реєстру судових рішень забезпечено надання загального доступу вказаного рішення суду було 18 січня 2024 р.

Апеляційна скарга подана 17 березня 2025 р., тобто поза межами річного строку.

Беручи до уваги обізнаність відповідача про розгляд справи судом першої інстанції, подачу заяви про розгляд справи у його відсутність та визнання позову, то для поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення є лише одна підстава виникнення обставин непереборної сили, проте представником відповідача у заяві про поновлення строку на апеляційне оскарження про таке зазначено не було, тому виключні випадки, передбачені частиною другою статті 358 ЦПК України, для відкриття апеляційного провадження у разі спливу одного року після складення повного тексту рішення суду також відсутні.

Враховуючи імперативний характер положень частини другої статті 358 ЦПК України та те, що річний строк, визначений вказаною процесуальною нормою, є присічним і поновленню не підлягає, то суд позбавлений у цьому випадку можливості оцінювати поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження.

Отже, вирішувати доводи заяви про поновлення строку щодо поважності пропуску строку на апеляційне оскарження немає законних підстав, так як ці доводи перевіряються після дотримання тридцятиденного строку на оскарження, а не річного.

Згідно з частиною першою статті статтею 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

Виходячи із зазначених критеріїв, Європейський суд з прав людини визнає легітимними обмеженнями встановленні державами - членів Ради Європи вимоги щодо строків оскарження судових рішень (рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Нешев проти Болгарії" від 28 жовтня 2004 року).

При цьому складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Європейський суд з прав людини зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Дія 97" проти України від 21 жовтня 2010 року).

Аналогічний висновок про застосування норми права у подібних відносинах міститься в постанові Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 06 лютого 2019 року в справі № 361/161/13-ц (провадження № 61-37352сво18).

За таких обставин, враховуючи, що апеляційна скарга подана після спливу одного року, колегія суддів вважає, що у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_3 на рішення Миколаївського районного суду Миколаївської області від 16 січня 2024 р. необхідно відмовити.

Керуючись ст.358 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка підписана її представником адвокатом Сікорською Іриною Станіславівною на рішення Миколаївського районного суду Миколаївської області від 16 січня 2024 року ухвалене у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання спільної сумісної власності та поділ майна подружжя - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і протягом тридцяти днів може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий Т.М. Базовкіна

Судді: Н.О. Тищук

Л.М. Царюк