Справа № 345/6561/24
Провадження № 22-ц/4808/477/25
Головуючий у 1 інстанції Кардаш О. І.
Суддя-доповідач Пнівчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої Пнівчук О.В.,

суддів: Бойчука І.В., Томин О.О.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скарг у ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Сметаніков Андрій Васильович, на рішення Калуського міськрайонного суду від 21 січня 2025 року, в складі судді Кардаш О.І., у справі за позовом Управління соціального захисту населення Калуської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплаченої допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2024 року Управління соціального захисту населення Калуської міської ради звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплаченої допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам у розмірі 2 000,00 грн.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 19 квітня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до управління соціального захисту населення Калуської міської ради за призначенням допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, подавши заяву про надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам та довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 19.04.2022 №2617-, так як зареєстроване місце проживання ОСОБА_1 АДРЕСА_1 , а фактичне місце проживання/перебування АДРЕСА_2 .

Рішенням про призначення допомоги переміщеним особам на проживання від 20.04.2022 ОСОБА_1 допомогу на проживання внутрішньо переміщеним особам призначено з 01.03.2022 по 31.05.2022 у розмірі 2000,00 грн. щомісячно.

Відповідно до п.3 розділу VІ наказу № 75 «Про затвердження Переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні)», прийнятого 25.04.2022 Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих території України, Красноградська міська територіальна громада Красноградського району Харківської області з 25.04.2022 розташована в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебуває в тимчасовій окупації.

Враховуючи продовження воєнного стану в Україні указами Президента України від 17.05.2022 №341/2022, від 12.08.2022 №573/2022 та від 18.11.2022 №757/2022, розпорядженням на продовження строку виплати допомоги ВПО від 20.05.2022 виплату допомоги на проживання ОСОБА_1 продовжено з 01.06.2022 по 30.06.2022, розпорядженням від 22.06.2022 з 01.07.2022 по 30.09.2022 та розпорядженням від 21.09.2022 з 01.10.2022 по 31.12.2022, у розмірі 2000,00 грн. щомісячно.

З 21 жовтня 2022 року допомога на проживання внутрішньо переміщеним особам призначалася та виплачувалась виключно з використанням програмного забезпечення «Єдина інформаційна система соціальної сфери» (далі ЄІССС), всі розрахунки для призначення соціальної допомоги здійснювалися в автоматичному режимі за допомогою даного програмного забезпечення.

Згідно з витягом з Єдиної інформаційної системи соціальної сфери по типу допомоги: допомога на проживання внутрішньо переміщеним особам, електронна особова справа № по заявнику ОСОБА_1 , виплата допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам з 01.01.2023 продовжувалась ОСОБА_2 в ЄІССС в автоматичному режимі.

13 липня 2023 року Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих території України прийнято наказ №199 «Про затвердження Змін до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією», яким затверджено зміни до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих території України від 22.12.2022 №309.

Згідно з прийнятими змінами, 09 червня 2023 року є датою припинення можливості бойових дій на всій території Красноградського району, тому відповідно з 01.07.2023 ОСОБА_1 не мав права на отримання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам.

Відповідно до сформованого програмним забезпеченням ЄІССС рішення про переплату в електронній особовій справі № по заявнику ОСОБА_1 , за період з 01.07.2023 по ОСОБА_3 надміру виплачено допомогу на проживання внутрішньо переміщеним особам у розмірі 2000,00 грн.

З метою досудового врегулювання спору та повернення бюджетних коштів 25.08.2023 управлінням було направлено повідомлення відповідачу про необхідність повернути надміру виплачені кошти, проте в добровільному порядку відповідач вказану суму переплати не повернув, тому позивач просив у судовому порядку стягнути вказану суму з відповідача.

Рішенням Калуського міськрайонного суду від 21 січня 2025 року позов Управління соціального захисту населення Калуської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплаченої допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь Управління соціального захисту населення Калуської міської ради надміру виплачені кошти допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, у розмірі 2 000,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь Управління соціального захисту населення Калуської міської ради сплачений судовий збір у сумі 3028,00 грн.

Не погодившись з рішенням суду представник ОСОБА_1 Сметаніков А.В. подав апеляційну скаргу.

Зазначив, при розгляді даної цивільної справи підлягала застосуванню норма статті 58 Конституції України щодо прямої дії нормативних актів у часі. Не зважаючи на видання нормативного акту, який дає підстави для припинення соціальних виплат лише 13 липня 2023 року, набрання ним чинності - 21 липня 2023 року, суд, підтримавши позицію позивача, прийшов до висновку, що відповідач не мав права на виплати з 1 липня 2023 року.

Звертає увагу суду, що про підстави для припинення виплати допомоги на проживання у відповідному наказі Мінреінтеграції від 13 липня 2023 року № 199, прямо не йшлося, оскільки даний документ визначає лише дату припинення або можливого припинення бойових дій на території, реєстрації постійного місця проживання відповідача, а саме: міста Красноград, Харківської області.

Зміна статусу території Красноградського району згідно даного наказу №309 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велись) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією» в редакції від 21.07.2023 відбулася 21.07.2023. Тобто, на період з 07.06.2023 - 21.07.2023 дана територіальна громада перебувала в зоні воєнних дій. Тому на момент зарахування виплати ВПО на банківський рахунок відповідача 12.07.2023р. територія Красноградського району перебувала в зоні воєнних дій, бо зміна статусу даної територіальної громади відбулась з 21.07.2023.

Апелянт зазначив, що Мінсоцполітики має доступ до переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних(бойових)дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), а також даних щодо дати зміни статусів таких територіальних громад. Тому на момент проведення процедури виплати Мінсоцполітики було відомо, що статус Красноградської територіальної громади не змінився, перебуває в зоні воєнних дій з 24.02.2022, інакше виплата відповідачу не відбулась би. Тому повідомлення Мінсоцполітики з`явилось не раніше, а 28.07.2023 в електронній особовій справі відповідача про припинення виплати в зв`язку з виключенням даної територіальної громади з Переліку територіальних громад, де бойові дії завершились. Статус даної територіальної громади змінився з 21.07.2023 набранням чинності наказу мінреінтеграції № 199, яким вносились зміни до наказу № 309 від 22.12.2022.

Суд першої інстанції безпідставно не врахував, що «Порядком виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам» у редакції, яка діяла до 01 серпня 2023 року, не було передбачено такої підстави припинення виплат зазначеної допомоги як завершення бойових дій та/або можливість їх завершення на певній території, з якої перемістився одержувач такої допомоги. Єдиною підставою припинення виплати допомоги на проживання відповідно діючої на той час редакції «Порядку» була неприбуття одержувача допомоги до органів соціального захисту для ідентифікації даних (п. 5 «Порядку» в редакції, що діяла до 01.08.2023 року).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, всупереч принципу верховенства права та змагальності сторін, обґрунтував своє рішення позицією позивача в справі без достатніх для цього підстав.

Представник апелянта зазначив, що правильність здійснення розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмується, і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та добросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум, наведене узгоджується з висновками Верховного Суду, зокрема у справах 753/155556/15, №6-151цс13, 6-91цс14, 556/1231/17

На підставі викладеного просив рішення суду першої інстанції скасувати та у позові Управління соціального захисту Калуської міської ради відмовити за безпідставністю та необґрунтованістю.

У відзиві на апеляційну скаргу представник Управління соціального захисту населення Калуської міської ради зазначила, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги його законності не спростовують.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

За змістом ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи, що предметом спору у даній справі є стягнення надміру виплачено допомоги, при цьому ціна позову є меншою тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити з таких підстав.

Частиною 1 статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Судове рішення, ухвалене судом першої інстанції, вищезазначеним вимогам не відповідає.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ОСОБА_1 отримав надмірну виплату від позивача у вигляді державної соціальної допомоги як внутрішньо переміщена особа за період з 01.07.2023 року по 31.07.2023 року у сумі 2 000 грн. Отримані відповідачем кошти без достатньої правової підстави, і такі підлягають поверненню.

Однак, з таким висновком колегія суддів не погоджується з огляду на наступне.

Судом встановлено, що в Управлінні соціального захисту населення Калуської міської ради з 19.04.2022 року перебував на обліку ОСОБА_1 як внутрішньо переміщена особа та отримував допомогу на проживання внутрішньо переміщеним особам.

Згідно з довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 19.04.2022 №2617- зареєстроване місце проживання ОСОБА_1 АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання/перебування АДРЕСА_2 (а.с.4).

Рішенням управління соціального захисту населення Калуської міської ради від 20.04.2022 року ОСОБА_1 призначено допомогу переміщеним особам на проживання з 01.03.2022 по 31.05.2022 у розмірі 2000,00 грн. щомісячно (особовий рахунок № НОМЕР_1 ) (а.с.6).

Відтак, враховуючи наведене вище та у зв`язку з продовженням воєнного стану в Україні указами Президента України від 17.05.2022 №341/2022, від 12.08.2022 №573/2022 та від 18.11.2022 №757/2022, розпорядженням на продовження строку виплати допомоги ВПО від 20.05.2022 виплату допомоги на проживання ОСОБА_1 продовжено з 01.06.2022 по 30.06.2022, розпорядженням від 22.06.2022 з 01.07.2022 по 30.09.2022 та розпорядженням від 21.09.2022 з 01.10.2022 по 31.12.2022, у розмірі 2000,00 грн. щомісячно (а.с.6).

З 21 жовтня 2022 року допомога на проживання внутрішньо переміщеним особам призначалася та виплачувалась виключно з використанням програмного забезпечення «Єдина інформаційна система соціальної сфери» (далі ЄІССС), всі розрахунки для призначення соціальної допомоги здійснювалися в автоматичному режимі за допомогою даного програмного забезпечення (а.с.7).

13 липня 2023 року Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих території України прийнято наказ №199 «Про затвердження Змін до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією», яким затверджено зміни до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих території України від 22.12.2022 №309.

Згідно з прийнятими змінами, 09 червня 2023 року є датою припинення можливості бойових дій на всій території Красноградського району.

28 липня 2023 року після проведення Міністерством соціальної політики України масового перерахунку допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам в Єдиній інформаційній системі соціальної сфери, було встановлено, що вся територія Красноградського району Харківської області, у якій зареєстрований відповідач, не входить до зони бойових дій.

Згідно з витягом з Єдиної інформаційної системи соціальної сфери по типу допомоги: допомога на проживання внутрішньо переміщеним особам, електронна особова справа № по заявнику ОСОБА_4 , виплату допомоги відповідачу 28.07.2023 припинено у зв`язку з виключенням всієї території Красноградського району Харківської області з Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією (а.с.9).

Відповідно до сформованого програмним забезпеченням ЄІССС рішення про переплату в електронній особовій справі № по заявнику ОСОБА_1 , за період з 01.07.2023 по 31.07.2023 ОСОБА_1 надміру виплачено допомогу на проживання внутрішньо переміщеним особам у розмірі 2000,00 грн. (а.с.10).

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України від 20.10.2014 №1706- VII «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» (далі Закон №1706-УІІ) внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Згідно з частиною першою статті 4 Закону №1706-УІІ факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

Згідно з п. 2 Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2022 №332 (в редакції на момент подання відповідачем заяви про надання допомоги 19.04.2022), допомога надається особам, які перемістилися з тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим і м. Севастополя, а також території адміністративно-територіальної одиниці, де проводяться бойові дії та що визначена в переліку адміністративно-територіальних одиниць, на території яких платникам єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, які перебувають на обліку на відповідній території, може надаватися допомога в рамках Програми "Є-Підтримка", затвердженому розпорядженням Кабінету Міністрів України від 6 березня 2022 р. № 204.

Відповідно до п. З Порядку №332, допомога надається щомісячно з місяця звернення до квітня 2022 включно на кожну внутрішньо переміщену особу, відомості про яку включено до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб, у таких розмірах: для осіб з інвалідністю та дітей - 3000 гривень; для інших осіб - 2000 гривень.

Допомога виплачується за повний місяць незалежно від дати звернення за її наданням.

Допомога внутрішньо переміщеним особам, які звернулися за її наданням до 30 квітня 2022 року включно, надається починаючи з березня 2022 року.

Починаючи з травня 2022 року допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які перемістилися з території територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), а також внутрішньо переміщеним особам, у яких житло зруйноване або непридатне для проживання внаслідок пошкодження і які подали заявку на відшкодування відповідних втрат, зокрема через Єдиний державний веб-портал електронних послуг.

Перелік територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), затверджується Міністерством реінтеграції за погодженням з Міноборони на підставі пропозицій відповідних обласних, Київської міської військових адміністрацій.

Відповідно до п.6 Порядку №332, для отримання допомоги внутрішньо переміщена особа заповнює заяву, яка формується засобами Єдиного державного веб-порталу електронних послуг, зокрема з використанням мобільного додатка Порталу Дія.

У заяві зазначається: прізвище, власне ім`я, по батькові (за наявності) заявника; реєстраційний номер облікової картки платника податків; дата народження; відомості про задеклароване/зареєстроване місце проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, звідки перемістилася особа; адреса місця, куди перемістилася особа, та контактний номер телефону; номер поточного рахунка із спеціальним режимом використання для зарахування допомоги "Є-Підтримка" або номер банківського рахунка (за стандартом ІВАЇЧ) заявника для виплати допомоги; наявність статусу особи з інвалідністю; відомості про неповнолітніх дітей, які перемістилися разом із внутрішньо переміщеною особою.

У відповідності до п. 9 Порядку №332 список внутрішньо переміщених осіб, які звернулися щодо виплати допомоги на проживання, за формою згідно з додатком 2 до цього Порядку формується Мінцифри на підставі поданих заяв після перевірки інформації та надається державному підприємству «Інформаційно- обчислювальний центр Міністерства соціальної політики» один раз на день не пізніше ніж протягом наступного робочого дня після дня подання заяви внутрішньо переміщеною особою.

Відповідно до п. 10 Порядку №332 державне підприємство «Інформаційно- обчислювальний центр Міністерства соціальної політики» на підставі списків, отриманих від Мінцифри, включає інформацію про внутрішньо переміщених осіб, які подали заяву для виплати допомоги, до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб та щомісяця до 2, 12 і 22 числа формує Реєстри внутрішньо переміщених осіб, які звернулися щодо виплати допомоги на проживання, за формою згідно з додатком 3 до цього Порядку через АТ «Ощадбанк» на банківський рахунок (за стандартом ІВАІЧГ) у банку, в якому відкрито рахунок одержувача.

Реєстр внутрішньо переміщених осіб, які звернулися щодо виплати допомоги на проживання, подається Мінсоцполітики з накладеною кваліфікованою електронною печаткою за допомогою програмно-технічних засобів Інтегрованої комплексної інформаційної системи Пенсійного фонду України для подальшої передачі АТ «Ощадбанк».

Відповідно до пункту 11 Порядку 332, у разі неправомірної або повторної виплати отримувачу допомоги за певний період суми такої виплаченої допомоги повертаються отримувачем добровільно або за вимогою органу соціального захисту населення.

Повернення одержувачами коштів виплаченої їм допомоги проводиться на рахунок Мінсоцполітики, відкритий в органах Казначейства.

У разі повернення коштів одержувачем допомоги на рахунок Мінсоцполітики заява про повторне її перерахування одержувачу не розглядається.

Повернуті кошти Мінсоцполітики використовує з дотриманням вимог бюджетного законодавства.

Відповідно до п. 29 Порядку 332 (чинного на момент подання позовної заяви) у разі неповернення надміру виплачених коштів добровільно в установлені строки орган соціального захисту населення вирішує питання про їх стягнення в судовому порядку.

Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Згідно зі статтею 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 16.01.2019 у справі №753/15556/15 зазначила, що у статті 1215 ЦК України передбачені загальні випадки, за яких набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню. Її тлумачення свідчить, що законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності набувача такої виплати. При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум.

Отже, закон встановлює два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача.

Правильність розрахунків, за якими проведено виплати, а також добросовісність набувача презюмуються, тому тягар доказування рахункової помилки та недобросовісності набувача покладено на платника відповідних грошових сум.

Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтею 79 ЦПК України встановлено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до частини першої статті 80 ЦПК України достатніми є доказами, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Позивачем у встановленому законом порядку не доведено факту зловживань з боку відповідача, винність його дій чи недобросовісність щодо надання недостовірних даних, що призвело до безпідставного отримання соціальних виплат, а також не надано жодних доказів, які б підтверджували виникнення рахункової помилки при нарахуванні допомоги відповідачу, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про задоволення позову.

Виплата відповідних сум щомісячної допомоги була здійснена позивачем добровільно за відсутності рахункової помилки та недобросовісних дій зі сторони відповідача, оскільки нарахування спірних сум було здійснено Управлінням самостійно внаслідок використання автоматичного перерахунку програмним комплексом, що не є арифметичною помилкою.

В зв`язку з цим ризик будь-якої помилки в тому числі, внаслідок помилки програмного комплексу, який використовується органом державної влади при автоматичному нарахуванні коштів, за правильність дій якого несе відповідальність держава в особі органу, що його використовує, повинна нести держава, а такі помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи.

Та обставина, що позивач як орган влади не слідкував за змінами в статусі населених пунктів та не припинив виплату вчасно, не може ставитися у вину відповідача, оскільки саме позивач діяв в даному випадку без належного контролю за статусом населених пунктів, з яким пов`язується виплата допомоги ВПО.

Суд першої інстанції не вищезазначеним обставинам не дав належної оцінки та безпідставно дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

У п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України зазначено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для скасування рішення суду першої інстанції із ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

При цьому, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (ч.13 ст.141ЦПК України).

Зважаючи на задоволення вимог апеляційної скарги, з Управління соціального захисту населення Калуської міськоїради на користь ОСОБА_1 , відповідно до положень ст.141, 382 ЦПК України, необхідно стягнути судовий збір в розмірі 3633,60 грн, сплачений за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст 367, 374, 376, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_5 задовольнити.

Рішення Калуського міськрйонного суду від 21 січня 2025 року у справі скасувати.

Ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову Управління соціального захисту населення Калуської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплаченої допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам відмовити.

Стягнути з Управління соціального захисту населення Калуської міської ради (77304, м. Калуш, вул. Євшана,9, Івано-Франківська область, ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , жителя АДРЕСА_2 ) 3633 (три тисячі шістсот тридцять три) гривні 60 копійок сплаченого судового збору.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча О.В. Пнівчук

Судді: І.В. Бойчук

О.О. Томин