Справа №173/760/25
Провадження №2-н/173/102/2025
У Х В А Л А

іменем України

28 березня 2025 р. м. Верхньодніпровськ

Суддя Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області, Петрюк Т.М., розглянувши заяву про видачу судового наказу товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпровські енергетичні послуги», розташоване за адресою: вул. Січових Стрільців, 4Д, м. Дніпро, 49001, до ОСОБА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИЛА:

27.03.2025 року до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області надійшла заява про видачу судового наказу товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпровські енергетичні послуги» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В даній заяві заявник просить видати судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 заборгованість за використану електричну енергію у розмірі 29 472,40 грн. за період з 01.01.2022 року по 31.08.2024 року, та судові витрати.

П. 5 ч. 1 ст. 165 ЦПК України встановлено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою.

Так, вбачається, що у даному випадку, заявник звернувся до суду із даною заявою про видачу судового наказу з пропуском строку позовної давності, встановленої законом.

Згідно зі ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється у три роки.

Вимоги заяви про видачу судового наказу поширюються на стягнення сум, які виникли як заборгованість у період часу, що виходить за межі позовної давності та встановлення даних обставин виходить за межі інституту наказного провадження.

Стаття 165 ЦПК України не містить вимог щодо з`ясування судом обставин переривання строку позовної давності. Проте, пропуск строку позовної давності свідчить про наявність спору між заявником та боржником, а тому підлягає вирішенню в порядку позовного провадження.

Отже, враховуючи викладене, з огляду на зазначені положення закону, суд приходить до висновку про відмову у видачі судового наказу за наведеною заявою.

Разом з тим, слід зауважити, що відповідно до ч. 2 ст. 166 Цивільного процесуального кодексу України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

У разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви (ч. 2 ст. 164 ЦПК України).

Керуючись ст. ст. 165, 166 ЦПК України,-

УХВАЛИЛА:

Відмовити товариству з обмеженою відповідальністю «Дніпровські енергетичні послуги» у видачі судового наказу про стягнення заборгованості до ОСОБА_1 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 15 днів, від дня складання повного тексту шляхом подачі апеляційної скарги.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Т.М. Петрюк

Направлена до ЄДРСР: 28.03.2025 року

Набирає чинності: 15.04.2025 року