Справа № 194/333/25
Номер провадження № 2-о/194/29/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2025 року м.Тернівка

Тернівський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Корягіна В.О.,

за участю секретаря судового засідання Клімової Д.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Тернівка Дніпропетровської області в спрощеному провадженні цивільну справу за позовною заявою представника заявника адвоката Тарковської Тетяни Василівни в інтересах ОСОБА_1 , заінтересована особа: Павлоградський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса), про встановлення факту смерті, -

В С Т А Н О В И В:

Представник заявника адвокат Тарковська Т.В. в інтересах ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту смерті, заінтересована особа: Павлоградський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса), про встановлення факту смерті. Заява мотивована тим, що заявниця є матір`ю ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Ставропіль Ставропільського краю РФ, у віці 62 роки. Син заявниці - ОСОБА_2 , залишився проживати у м. Маріуполі, а заявниця у 1999 році переїхала на постійне місце проживання до м. Тернівка та 21.11.1999 року була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Після 24.02.2022 року - повномасштабного вторгнення російської федерації в Україну заявниця втратила будь-яке спілкування з сином та місце його перебування їй не було відомо. У липні 2024 року заявницю було повідомлено, що її син ОСОБА_2 , помер у м. Ставропіль у 2023 році. Від знайомих сина, заявник отримала копію свідоцтва про смерть, яке видане 11 грудня 2023 року спеціалізованим відділом державної реєстрації смерті управління запису цивільного стану Ставропільського краю по місту Ставрополю РФ. 08 серпня 2024 року ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Павлоградського районного нотаріального округу Дніпропетровської області- Молодих С.І. з наявними у неї документами щодо оформлення спадкових прав після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Листом нотаріуса від 08.08.2024 року за N?299/01-16 заявника було повідомлено про необхідність надання свідоцтва про смерть ОСОБА_2 виданого компетентними органами іноземної держави, яке є дійсним на території України за умови його легалізації та перекладу на українську мову, справжність підпису перекладача, який буде засвідчений нотаріусом України. Листом Павлоградського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) від 14.02.2025 року за N?501/31.20-158 заявницю повідомлено, що державна реєстрація смерті її сина проведена компетентним органом російської федерації і не підлягає повторній реєстрації на території України, а також було зазначено про неможливість проведення легалізації документу - свідоцтва про смерть ОСОБА_2 , виданого на території РФ у зв?язку з введенням воєнного стану відповідно до указу Президента України від 24 лютого 2022 року N?64 та військової агресії РФ проти України, 23 грудня 2022 року набрав чинності Закон N? 2783-IX «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року», зупинені дії у відносинах з Російською Федерацією та Республікою Білорусь, Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчиненої від імені України 22 січня 1993 року, Протоколу 1997 року до Конвенції, вчиненого від імені України 28 березня 1997 року, вихід з Конвенції 1993 року та Протоколу 1997 року» у зв?язку з чим Павлоградський відділ ДРАЦС не здійснюватиме будь-яке листування, що стосується співробітництва з установами юстиції РФ, а тому дане питання підлягає розгляду в судовому порядку. Зазначає, що неможливість отримання свідоцтва про смерть сина,який помер на території країни агресора, позбавляє заявницю можливості реалізувати право на прийняття спадщини, що залишилась на території України після смерті сина у зв?язку з чим і подається дана заява в порядку окремого провадження. Вказані обставини змусили заявника звернутись до суду. Просить встановити факт смерті її сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м. Шахтарськ Донецької області, Україна, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Ставропіль Ставропільського краю РФ, у віці 62 роки.

Представник заявника у судове засідання не з`явився, але в позовній заяві просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та розглядати справу за його відсутності, не заперечував проти ухвалення рішення при заочному розгляді справи.

Заінтересована особа не з`явилася у судове засідання, про час та місце розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином.

Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, в судовому засіданні встановлено, ІНФОРМАЦІЯ_5 народився ОСОБА_2 , про що видано свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 . Матір`ю ОСОБА_2 зазначена ОСОБА_3 , батьком ОСОБА_4

25.06.1968 року розірвано шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , про що Державне бюро ДРАЦС Донецької області зробив відповідний актовий запис №141 та видав свідоцтво про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 . Прізвище заявниці після розлучення змінила на ОСОБА_5 .

25.07.1968 року шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 зареєстрований Державним бюро ДРАЦС Донецької області, актовий запис № 286, заявниця змінила прізвище з ОСОБА_5 на ОСОБА_8 .

07.09.2004 року був укладений договір дарування № 3176 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , відповідно до якого заявниця подарувала ОСОБА_2 , квартиру АДРЕСА_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Ставропіль Ставропільського краю помер ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянин України, уродженець м. Шахтарськ Донецької області, про що 11 грудня 2023 року державною установою м. Ставропіль Ставропільського краю видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3 .

Також судом встановлено, що 08.08.2024 року заявниця отримала лист від приватного нотаріуса Павлоградського районного нотаріального округу Дніпропетровської області - Молодих С.І. №299/01-16, в якому нотаріус повідомила заявницю про необхідність надання свідоцтва про смерть ОСОБА_2 виданого компетентними органами іноземної держави, яке є дійсним на території України за умови його легалізації та перекладу на українську мову, справжність підпису перекладача, який буде засвідчений нотаріусом України.

Крім того, 14.02.2025 року заявниця отримала відмову у проведенні державної реєстрації смерті та легалізації документу про смерть, виданого на території р.ф. №501/31.20-158, відповідно до якої Павлоградський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) повідомив, що державна реєстрація смерті її сина проведена компетентним органом російської федерації і не підлягає повторній реєстрації на території України, а також було зазначено про неможливість проведення легалізації документу - свідоцтва про смерть ОСОБА_2 , виданого на території РФ у зв?язку з введенням воєнного стану відповідно до указу Президента України від 24 лютого 2022 року N?64 та військової агресії Російської Федерації проти України, 23 грудня 2022 року набрав чинності Закон N? 2783-IX «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року», зупинені дії у відносинах з РФ та Республікою Білорусь, Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчиненої від імені України 22 січня 1993 року, Протоколу 1997 року до Конвенції, вчиненого від імені України 28 березня 1997 року, вихід з Конвенції 1993 року та Протоколу 1997 року» у зв?язку з чим Павлоградський відділ ДРАЦС не здійснюватиме будь-яке листування, що стосується співробітництва з установами юстиції росії, а тому дане питання підлягає розгляду в судовому порядку.

Згідно з п. 5 ч. 2ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно п. 8 ч. 1ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

У разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану, орган реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду.

Згідно ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» № 2398-УІ від 01 липня 2010 року, державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі встановлення у судовому порядку факту смерті. Державна реєстрація смерті проводиться за заявою родичів померлого.

Звертаючись до суду із заявою про встановлення факту смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 на території російської федерації в м. Ставропіль Ставропільського краю, заявниця зазначає, що отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки факт смерті відбувся в момент проживання в країні, яка наразі є територією країни-агресора, а медичний документ, що може бути прийнято відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті - відсутній.

Згідно п. 14 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 №52/5, зі змінами, у разі введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану» державна реєстрація актів цивільного стану проводиться будь-яким органом державної реєстрації актів цивільного стану за зверненням заявника.

Відповідно п. 1 Розділу 5 «Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні», затверджених наказом Міністерства юстиції України № 52/5 від 18.10.2000, підставою для державної реєстрації смерті є: лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за №1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); фельдшерська довідка про смерть (форма №106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за №1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть); лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; рішення суду про оголошення особи померлою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням не судових та судових органів; повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть.

Відповідно до ч. 4, 7 глави 1 розділу ІІ вищевказаних Правил, у державній реєстрації актів цивільного стану може бути відмовлено, якщо державна реєстрація суперечить вимогам законодавства України; державна реєстрація повинна проводитись в іншому органі державної реєстрації актів цивільного стану; з проханням про державну реєстрацію звернулась недієздатна особа або особа, яка немає необхідних для цього повноважень.

Документи, видані компетентними органами іноземних держав на посвідчення актів цивільного стану, здійснених поза межами України за законами відповідних держав щодо громадян України, іноземців і осіб без громадянства, визнаються дійсними в Україні за наявності легалізації, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Звертаючись до суду з даною заявою, заявник, на підтвердження смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 на території російської федерації, подала копію свідоцтва про смерть НОМЕР_3 від 11.12.2023 року, видане в р.ф. Таким чином, встановлено що факт смерті вже зареєстрований іноземним органом реєстрації.

Згідно роз`яснень, викладених у п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення.

Ключове значення, яке має встановлення факту смерті або народження особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, рішення суду у такій категорії справ має ґрунтуватись на дотриманні вимог ст. 263 ЦПК України щодо повного і всебічного з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території.

Відповідно ст. 13 Закону України «Про міжнародне приватне право» у редакції від 23.12.2022, документи, що видані уповноваженими органами іноземних держав у встановленій формі, визнаються дійсними в Україні в разі їх легалізації, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України.

На час дії Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.01.1993, статтею 13 передбачено, що документи, які на території однієї з Договірних Сторін виготовлені або засвідчені установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції і за встановленою формою і скріплені гербовою печаткою, приймаються на територіях інших Договірних Сторін без якого-небудь спеціального посвідчення. Крім того, документи, які на території однієї з Договірних Сторін розглядаються як офіційні документи, користуються на територіях інших Договірних Сторін доказовою силою офіційних документів.

23.12.2022 року набрав чинності Закон України від 01.12.2022 №2783-ІХ «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.01.1993». Цим Законом передбачено зупинення у відносинах з російською федерацією та республікою Білорусь дії Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчиненої від імені України 22.01.1993 та Протоколу 1997 року до Конвенції, вчиненого від імені України 28.03.1997 та вихід України з Конвенції від 22.01.1993 та Протоколу від 28.03.1997.

Так, дія Конвенції від 22.01.1993 та Протоколу від 28.03.1997 зупинена з 27.12.2022.

Враховуючи викладене, копія свідоцтво про смерть НОМЕР_3 від 11.12.2023 року, видане в РФ не має сили офіційного документу на території України.

Судом було встановлено, що ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки факт смерті відбувся на території РФ, отримати видане там свідоцтво наразі неможливо, оскільки за законодавством між державою Україна та державою агресором припинено дію Конвенції та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах.

Заявник за таких обставин позбавлена можливості отримати свідоцтво про смерть її сина ОСОБА_2 у відділі державної реєстрації актів цивільного стану, через те, що факт смерті відбувся в на території РФ.

Отже, представником заявника обґрунтовано підставу звернення до суду з заявою про встановлення факту смерті, яка настала, на території іноземної держави.

У цьому контексті суд зауважує, що п. 8 ч. 1ст. 315 ЦПК України передбачає можливість встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

У постанові Верховного Суду від 15 серпня 2024 року у справі № 643/8133/23 (провадження № 61-3831св24) зроблено висновок, що «…згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України встановлення фактів, що мають юридичне значення, здійснюється в порядку окремого провадження. Особливістю окремого провадження є те, що воно спрямоване на з`ясування необхідних фактів за відсутності правового спору. ЦПК України передбачає чотири процедури, наслідком яких є ухвалення судового рішення, на підставі якого органи ДРАЦСу можуть видати свідоцтво про смерть: встановлення факту смерті особи в певний час в разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті (пункт 8 частини першої статті 315 ЦПК України); встановлення факту смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою внаслідок нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру (пункт 9 частини першої статті 315 ЦПК України); встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України або на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан (стаття 317 ЦПК України); визнання фізичної особи померлою (статті 305-309 ЦПК України)».

Правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду від 11 грудня 2024 року по справі N?367/3690/24 зазначає, що неможливість отримання свідоцтва про смерть сина, який помер на території країни агресора, позбавляє її можливості реалізувати право на прийняття спадщини, що залишилась на території України після смерті сина та даний факт може бути встановлений лише у судовому порядку, оскільки законодавчо не визначено іншого порядку встановлення даного факту.

Також, правова позиція викладена Суд, оцінивши подані заявником докази, вважає їх належними, допустимими та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, підтверджують існування обставин на які посилається заявник, а в сукупності, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно з законом, встановлення вказаного факту породжує юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявника, а саме: встановлення факту смерті сина заявника ОСОБА_1 дає змогу заявнику реалізувати свої права.

Отже, з урахуванням встановлених обставин та норм для їх правового регулювання, суд дійшов висновку, що вимога: встановити факт смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 на території РФ в м. Ставропіль Ставропільського краю, ґрунтується на нормах чинного законодавства, а тому підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 319 ЦПК України, рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, судові витрати не відшкодовуються.

На підставі викладеного, керуючись ст. 17 ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», ст.ст. 12, 76-81, 89, 263-265, 273, 315-319, 354, 430 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Заяву представника заявника адвоката Тарковської Тетяни Василівни в інтересах ОСОБА_1 , заінтересована особа: Павлоградський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса), про встановлення факту смерті, - задовольнити.

Встановити факт смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянина України, уродженця м. Шахтарськ Донецької області, Україна, в м. Ставропіль Ставропільського краю РФ.

Судові витрати не відшкодовуються.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Повне судове рішення складено 27 березня 2025 року.

Головуючий суддя: В.О. Корягін