Справа № 482/1701/24
Номер провадження 2-о/482/3/2025
УХВАЛА

Іменем України

27 березня 2025 року місто Нова Одеса

Новоодеський районний суд Миколаївської області у складі: головуючого судді Кічули В.М., за участю секретаря судового засідання Алєксєєнко В.В., заявника ОСОБА_1 , представника заінтересованої особи Міністерства оборони України - ОСОБА_13, законного представника неповнолітньої заінтересованої особиОСОБА_2 - ОСОБА_3 , неповнолітньої заінтересованої особиОСОБА_2 , заінтересованих осіб: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження в залі суду в м. Нова Одеса цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерство оборони України, Військова частина НОМЕР_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , як законний представник неповнолітнього ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, а саме заявниці та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зник безвісти 18.06.2024 року, заінтересовані особи: ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерство оборони України, Військова частина НОМЕР_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , як законний представник неповнолітнього ОСОБА_2 .

На обґрунтування заяви зазначено, що заявниця з 2021 року перебувала у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу з ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки спільно проживали та вели домашнє господарство, мали спільний сімейний бюджет. Зі спільного бюджету займалися благоустроєм будинку в якому спільно проживали та який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , робили в будинку ремонт, купували предмети домашнього побуту.

Також стверджує, що всі свята вона з ОСОБА_4 проводили разом в колі рідних та друзів, ОСОБА_4 спілкувався з її дітьми та родичами. Вказує, що родичі та близькі люди заявниці замінили ОСОБА_4 сім`ю, якої в нього фактично не було, а його друзі та співробітники сприймали заявницю саме як дружину.

Ще дитиною ОСОБА_4 був позбавлений батьківського піклування, рішенням суду його батьків було позбавлено батьківських прав. Його батько, на час подання заяви до суду, вже покійний, а з матір`ю, за час спільного проживання з заявницею, ОСОБА_4 жодного разу не зустрічався. Родинних зв`язків зі своїми братами та сестрами ОСОБА_4 не підтримував, так як вони не проявляли для цього бажання, а також не сприймали їхні з заявницею стосунки, що призводило до ще більших суперечок між ними. Єдиною сестрою, з якою заявниця разом з ОСОБА_4 підтримували родинні відносини, - ОСОБА_4 .

01.05.2024 року ОСОБА_4 було призвано по мобілізації на військову службу до лав ЗСУ.

18 червня 2024 року ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відданий Військовій присязі на вірність українському народу, мужньо виконуючи військовий обов`язок, в бою за Україну, її свободу і незалежність, безвісти зник поблизу населеного пункту Нетайлове, Покровського району, Донецької області, про що саме заявниця ОСОБА_1 отримала відповідне сповіщення від військової частини, оскільки ОСОБА_4 саме її вказав у відомостях в ТЦК та СП на випадок його зникнення чи загибелі.

Підтвердження факту шлюбних відносин заявниці необхідне для виплати їй грошового забезпечення, яке виплачується сім`ям військовослужбовців, зниклих безвісти. Зазначає, що саме вона, як дружина зниклого безвісти, зможе зберегти ці кошти для реабілітації та лікування ОСОБА_4 , в разі повернення його з війни.

Ухвалою Новоодеського районного суду Миколаївської області від 16.08.2024 року, заяву ОСОБА_1 залишено без руху і запропоновано залучити до участі у справі як заінтересованих осіб Міністерство оборони України, Військову частину НОМЕР_1 та всіх осіб, які належать до складу сім`ї безвісти зниклого військовослужбовця ОСОБА_4 .

У зв`язку з усуненням недоліків, 29.08.2024 року, ухвалою Новоодеського районного суду Миколаївської області, заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, в порядку окремого провадження.

07.10.2024 року заявницею долучено до матеріалів справи довідку Виконавчого комітету Новоодеської міської ради №234 від 04.10.2024 року, про склад сім`ї, видану ОСОБА_4 , яка є рідною сестрою зниклого безвісти ОСОБА_4 , відповідно до якої у житловому приміщенні за адресою АДРЕСА_2 постійно зареєстровані та проживають: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (співвласниця житла, мати), ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (співвласник житла, брат), ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (співвласник житла), ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (співвласник житла, брат), ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (співвласник житла, брат), ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 (співвласник житла, сестра), ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (співвласник житла, брат).

У судовому засіданні 04.11.2024 року було допитано свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_4 , ОСОБА_11 , які пояснили, що їм відомо, що ОСОБА_1 та зниклий безвісти ОСОБА_4 проживали разом і їхні відносини носили характер сімейних.

Ухвалою суду від 24.01.2025 року, за заявою ОСОБА_1 , залучено до участі у справі інших заінтересованих осіб, а саме братів та сестер, про яких стало відомо, та які не були залучені до справи, згідно з вищевказаною довідкою Виконавчого комітету Новоодеської міської ради №234 від 04.10.2024 року про склад сім`ї, зокрема: ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , як законного представника неповнолітнього ОСОБА_2 , та ОСОБА_4 .

30.10.2024 від представника заінтересованої особи Військової частини НОМЕР_1 до суду надійшли письмові пояснення, відповідно до яких вбачається, що ВЧ заперечує проти встановлення факту родинних відносин, з огляду на те, що у даній справі вбачається спір про право. Також на думку представника ВЧ, саме по собі проживання заявниці з ОСОБА_4 за однією адресою не свідчить про наявність між ними спільного побуту, а отже і сімейних відносин. Посилання заявника на те, що ОСОБА_4 зазначив її, як особу, яку слід сповістити на випадок його зникнення безвісті чи загибелі, спростовуються сповіщенням № 691/6820/2 від 26.06.2024, в якому ОСОБА_1 вказана в якості матері ОСОБА_9 , а відтак не підтверджено, що ОСОБА_4 репрезентував ОСОБА_1 як свою дружину. Також зазначив, що надані заявником витяги з переписки невстановлених осіб у месенджері не відповідають вимогам достовірності, та неможливо встановити, чи відповідають вони вимогам відносності, оскільки абонентів у цих переписках (ймовірно двох різних) ідентифікувати неможливо, а зміст переписки не свідчить про спільне ведення особами, про особисті відносини яких йдеться в переписці, - побуту. Вважає, що зміст переписки свідчить лише про намір особи, яка ідентифікується як « ОСОБА_12 », створити сім`ю, та про те, що особисті відносини абонентів переписки не носять характеру усталених (незважаючи на очевидність прагнень особи на ім`я « ОСОБА_12 » до створення таких відносин). Вказує, що долучені заявницею фотографії також не підтверджують ведення спільного побуту особами, які на них зображені.

17.12.2024 року від представника заінтересованої особи Міністерства оборони України до суду надійшли письмові пояснення про відсутність правових підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 , оскільки такою не доведено належними та допустимими доказами факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з безвісти зниклим ОСОБА_4 , при цьому просить звернути увагу на правові висновки, які зазначені у постанові КЦС ВС від 17.01.2024 у справі №759/14906/18. Також зазначає, що до сімей загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України належать особи, визначені відповідно до пунктів 5, 6 ч.1 ст. 10-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а набуття такого статусу слід здійснювати у позасудового порядку згідно з Законом України "Про особливості надання публічних (електронних публічних) послуг", а відтак заявниця не скористалась правом позасудового порядку встановлення статусу члена сім`ї зниклого безвісти військовослужбовця.

Інші заінтересовані особи правом на надання письмових пояснень не скористалися.

Заявниця ОСОБА_1 в судовому засіданні 21.03.2025 року заяву про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, підтримала з підстав у ній викладених, та просила на підставі наявних у справі доказів, та з врахуванням показів свідків, задовольнити її заяву, оскільки іншим шляхом встановити вищезазначений факт неможливо. У попередніх судових засіданнях заявниця також стверджувала, що встановлення даного факту їй необхідне для того, щоб офіційно мати можливість вчиняти дії, направлені на розшук зниклого безвісти ОСОБА_4 .

Від представника Військової частини НОМЕР_1 надійшла заява про розгляд справи 21.03.2025 року без участі їх представника.

Представник Міністерства оборони України у судовому засіданні 21.03.2025 року просила відмовити заявниці у задоволенні її заяви, з підстав викладених у письмових поясненнях від 17.12.2024 року, у зв`язку із не доведенням заявницею належними та допустимими доказами факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу із ОСОБА_4 .

Законний представник неповнолітньої заінтересованої особиОСОБА_2 - ОСОБА_3 , неповнолітня заінтересована особаОСОБА_2 та заінтересовані особи ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судовому засіданні 21.03.2025 року заперечили щодо задоволення заяви заявниці, зазначивши при цьому, що вони не вважають ОСОБА_1 дружиною зниклого безвісти ОСОБА_4 , оскільки ОСОБА_4 жодного разу не приходив до них із нею, та з його слів не випливало, що він із заявницею проживає однією сім`єю як чоловік та жінка.

Інші заінтересовані особи в судове засідання 21.03.2025 року не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Суд, заслухавши думку учасників справи та дослідивши долучені до заяви докази, дійшов такого висновку.

За положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку наказного, позовного провадження (загального або спрощеного) та окремого провадження.

Згідно з ч. 7 ст. 19 ЦПК України окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (частина перша статті 293 Цивільного процесуального кодексу України).

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно із п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: 1) згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; 2) чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; 3) заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; 4) встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

На підставі наведеного встановлено, що у судовому порядку встановлюються тільки такі факти, які мають юридичні наслідки і від встановлення яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявника, за умови, що діючим законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян.

Таким чином, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Отже, характерною ознакою категорії справ окремого провадження є відсутність у них спору про право і метою яких є встановлення юридичного факту або стану. При цьому в порядку окремого провадження може вирішуватися спір про факт, але не спір про право цивільне.

Слід зазначити, що наявність спору про право повинне встановлюватись за ознакою заперечення суб`єктивного права особи, щодо якого виникає спір, у цій справі - в даному випадку отримання заявницею грошового забезпечення, яке виплачується сім`ям військовослужбовців, зниклих безвісти.

З точки зору закону під спором про право у справах окремого провадження розуміється конфлікт інтересів заявника та хоча б однієї із заінтересованих осіб внаслідок заперечення такої особи проти задоволення заяви про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів або неоспорюваних прав, а також можливість виникнення, зміни або припинення прав та обов`язків у третіх осіб внаслідок задоволення відповідної заяви.

Зазначене відповідає висновкам, викладеним у Постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2018 року (справа № 522/11740/14-ц, провадження № 61-19160св18), від 27 червня 2018 року (справа № 522/10696/17, провадження № 61-12109св18), від 31 жовтня 2018 року (справа № 477/284/16-ц, провадження № 61-24391св18), у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 березня 2021 року (справа N 643/14985/18-ц).

Також, згідно правової позиції, викладеної в Постанові Верховного Суду від 29.06.2022 року у справі № 205/6338/21 під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також не доведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

Звертаючись до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_4 , заявниця зазначала, що встановлення даного факту їй потрібно для отримання грошового забезпечення, яке виплачується сім`ям військовослужбовців, зниклих безвісти, та для того, щоб офіційно мати можливість вчиняти дії, направлені на розшук зниклого безвісти ОСОБА_4 .

В той же час судом встановлено, що заінтересовані особи ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , неповнолітній ОСОБА_2 , інтереси якого представляє законний представник ОСОБА_3 , для яких зниклий безвісти військовослужбовець ОСОБА_9 є рідним братом, не визнають заявлених вимог, із чого у даних відносинах може вбачатися спір про право.

Відповідно до п. 6 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року

№ 2011-XII, за військовослужбовцями, захопленими в полон або заручниками, а також інтернованими в нейтральних державах або зниклими безвісти, зберігається виплата грошового забезпечення.

Військовослужбовець має право скласти у письмовій довільній формі особисте розпорядження на випадок захоплення його в полон або заручником, інтернування в нейтральних державах або зникнення безвісти про виплату належного йому грошового забезпечення особі (особам) за його вибором, визначивши розмір частки таких осіб у відсотках (далі - особисте розпорядження на випадок полону).

У разі відсутності особистого розпорядження на випадок полону грошове забезпечення виплачується дружині (чоловіку), законним представникам малолітніх (неповнолітніх) дітей, дітям з числа осіб з інвалідністю з дитинства (незалежно від віку) або їх законним представникам та батькам військовослужбовців (крім тих із зазначених осіб, які одержують від військовослужбовця аліменти, а також батьків, позбавлених батьківських прав, за умови що ці права не були поновлені). Таким особам рівними частками виплачується частина грошового забезпечення, що в загальній сумі не перевищує 50 відсотків грошового забезпечення, визначеного після здійснення встановлених законом відрахувань.

У разі відсутності особистого розпорядження на випадок полону та осіб, зазначених в абзаці четвертому цього пункту, грошове забезпечення виплачується повнолітнім дітям, рідним братам (сестрам), законним представником яких є військовослужбовець. Таким особам рівними частками виплачується частина грошового забезпечення, що в загальній сумі не перевищує 20 відсотків грошового забезпечення, визначеного після здійснення встановлених законом відрахувань.

Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або зниклих безвісти, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

У разі відсутності особистого розпорядження на випадок полону та осіб, зазначених в абзацах четвертому - п`ятому цього пункту, належні та не виплачені військовослужбовцям, захопленим у полон або заручниками, а також інтернованим у нейтральних державах або зниклим безвісти, суми грошового забезпечення після оголошення їх судом померлими включаються до складу спадщини.

За військовослужбовцями, захопленими в полон або заручниками, а також інтернованими в нейтральних державах або зниклими безвісти, зберігаються передбачені законом інші види забезпечення.

Відповідно до п. 4 ст. 16-1 вказаного Закону, до членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, належать:

- діти, у тому числі усиновлені, зачаті за життя загиблої (померлої) особи та народжені після її смерті, а також діти, стосовно яких загиблу (померлу) особу за її життя було позбавлено батьківських прав;

- вдова (вдівець);

- батьки (усиновлювачі) загиблої (померлої) особи, якщо вони не були позбавлені стосовно неї батьківських прав або їхні батьківські права були поновлені на час її загибелі (смерті);

- внуки загиблої (померлої) особи, якщо на момент її загибелі (смерті) їх батьки загинули (померли);

- жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили;

- утриманці загиблої (померлої) особи, визначені відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Вказані норми підтверджують, що і рідні брати (сестри) зниклого безвісти військовослужбовця, і жінка, з якою зниклий безвісти військовослужбовець проживав однією сім`єю, але без реєстрації шлюбу між собою, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили, мають право у встановленому законом порядку на призначення та отримання грошового забезпечення, у зв`язку з чим може мати місце спір про право між заявницею ОСОБА_1 та заінтересованими особами - рідними братами і сестрами зниклого безвісти військовослужбовця ОСОБА_4 .

Враховуючи зазначене, під час розгляду справ у порядку окремого провадження виключається існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також не доведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду (ч. 4 ст. 315 ЦПК України).

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що в даному випадку наявний спір про право, тому заява не підлягає розгляду в окремому провадженні, та її слід залишити без розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.186,261,293,294,315 ЦПК України,

постановив:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерство оборони України, Військова частина НОМЕР_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , як законний представник неповнолітнього ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу - залишити без розгляду.

Роз`яснити заявниці, що вона має право на звернення до суду з позовом на загальних підставах.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

Головуючий суддя В.М. Кічула