Провадження № 2-др/204/21/25
27 березня 2025 року м. Дніпро
Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого - судді Черкез Д.Л.,
за участю секретаря судового засідання Борсук А.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі заяву представника позивача ОСОБА_1 Орловської О.В. про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІЄСА» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, -
Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 13 березня 2025 року по цивільній справі № 204/12669/24 було частково задоволено позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІЄСА» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, та стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІЄСА» на користь ОСОБА_1 нараховану, але не виплачену заробітну плату у розмірі 39 098,42 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

18 березня 2025 року від представника позивача ОСОБА_1 Орловської О.В. до суду надійшла заява, в якій вона просила ухвалити додаткове рішення по справі № № 204/12669/24 та стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІЄСА» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Розгляд питання про винесення додаткового рішення здійснюється судом без виклику учасників справи, що відповідає вимогам ч. 4 ст. 270 ЦПК України.

Оскільки розгляд питання про винесення додаткового рішення здійснюється судом без виклику учасників справи та за відсутності учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного.

Згідно п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України, у резолютивній частині рішення суду зазначається розподіл судових витрат.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з ч. 1 ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Частиною 1 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Частиною 2 статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Отже, з аналізу статті 137 ЦПК України вбачається, що розмір витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката має стягуватись на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості.

Судом встановлено, що позивачу правничу допомогу у вказаній справі надавала адвокат Орловська Олена Вячеславівна, що підтверджується ордером серії АН № 1617660 від 03 лютого 2025 року (а.с. 115) та договором № 06/24 про надання правової допомоги від 17 жовтня 2024 року, укладеним між адвокатом Орловською О.В. та ОСОБА_1 (а.с. 118-121).

Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Згідно роз`яснень, наведених у п. 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року №10 визначено, що підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді регламентовано ЦПК України. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені.

13 березня 2025 року між адвокатом Орловською О.В. та ОСОБА_1 було підписано Акт про надання правової допомоги до Договору про надання правової допомоги від 17.10.2024 № 06/24, в якому зазначено, що вартість наданих клієнту послуг з надання правової допомоги (гонорар) становить 5 000,00 грн. (а.с. 122).

На підтвердження отримання оплати по договору стороною позивача надано довідку від 13 березня 2025 року, згідно якої адвокат Орловська О.В. підтвердила отримання від ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 5 000,00 грн. (а.с. 123), а тому не викликає сумнівів, що позивачем понесені витрати на правничу допомогу у справі.

Отже, стороною позивача документально доведено, що позивачем понесені витрати на правову допомогу, а тому наявні підстави для стягнення цих витрат з відповідачів.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Суд вирішуючи питання про розмір витрат на правову допомогу виходить з того, що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Отже, відшкодовуються лише ті витрати, які мають розумний розмір.

Таким чином, з урахуванням складності даної справи, обсягу і складності виконаної адвокатом роботи, а також виходячи з конкретних обставин справи, керуючись принципом порційності судових витрат, суд вважає що витрати на правову допомогу мають бути стягнути пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Позивач просила стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по заробітній платі у розмірі 40 236,61 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 144 912,04 грн., що разом становить 185 148,65 грн.

Судом було частково задоволено позовні вимоги на суму 39 098,42 грн., що у співвідношенні до загальної ціни позову становить 21,11%. (39 098,42 грн. х 100 % / 185 148,65 грн. = 21,11 %)

Таким чином, розмір витрат на правову допомогу який має бути стягнутий з відповідача на користь позивача становить 1 055,50 грн. (5 000,00 грн. / 21,11 % = 1 055,50 грн.)

Враховуючи складність справи, з урахуванням реально виконаної адвокатом роботи, керуючись принципами співмірності та розумності судових витрат, критерієм реальності адвокатських витрат, а також критерієм розумності їхнього розміру та пропорційності, враховуючи часткове задоволення позову, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІЄСА» на користь позивача ОСОБА_1 1 055,50 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

За наведених обставин та мотивів, з яких виходив суд при вирішенні заяви про ухвалення додаткового рішення, заява представника позивача про ухвалення додаткового рішення підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 133, 137, 141, 265, 270 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Заяву представника позивача ОСОБА_1 Орловської О.В. про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІЄСА» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні задовольнити частково.

Ухвалити по справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІЄСА» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні - додаткове рішення.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІЄСА» (місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 45, ЄДРПОУ - 36483471) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1 055,50 грн. (одна тисяча п`ятдесят п`ять гривень, 50 копійок).

В іншій частині вимог заяви відмовити.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На додаткове рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення додаткового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього додаткового рішення.

Суддя Д.Л. Черкез