Справа № 646/2603/24
№ провадження 2/646/270/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2025 року м.Харків

Червонозаводський районний суд м.Харкова у складі: головуючого - судді Демченко І.М., за участю секретарів Разєнкової Т.О. та Кочитової Я.О., розглянувши у режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні у місті Харкові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради,орган опіки та піклування Стрийської міської ради Львівської області про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, її вихованні, визначення способу участі у вихованні сина та спілкуванні з ним

за участю позивача ОСОБА_1 , його представника - адвоката Колісниченка А.С., відповідача ОСОБА_2 , її представника - адвоката Міхалевіча А.А.,

У С Т А Н О В И В :

06.03.2024 через систему Електронний суд до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, її вихованні, визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею, у якій позивач просить суд зобов`язати ОСОБА_2 не чинити йому перешкоди у спілкуванні та вихованні з його дитиною ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 ; визначити такі способи участі у вихованні сина та спілкуванні з ним:

1) без обмежень засобами телефонного зв`язку;

2) побачення шляхом здійснення відеодзвівнків (відеоконференцій) з застосуванням належних ОСОБА_2 та/або ОСОБА_3 технічних засобів та необхідного для цього програмного забезпечення: без обмежень кожен день та час за домовленістю між ними, а у разі недосягнення такої домовленості - у час з 10:00 до 11:00 та з 19:00 до 20:00 кожен понеділок, вівторок, середу, четвер та п`ятницю, у присутності ОСОБА_2 , а за згодою ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 - без її присутності (у разі нездійснення у ці дні очних побачень ОСОБА_1 з дитиною);

3) очні побачення за місцем проживання ОСОБА_2 або місцем проживання позивача та у громадських місцях, розташованих у населеному пункті, у якому проживає ОСОБА_2 : - кожну суботу та неділю у час, за домовленістю між ними, а у разі недосягнення такої домовленості - у час з 9.30 до 20.00 - без присутності матері; - безперешкодні зустрічі позивача із сином у дні та години, погоджені із ОСОБА_2 , та з урахуванням бажання дитини;

4) проведення спільного відпочинку позивача з сином протягом 7 (семи) днів під час осінніх шкільних канікул та протягом 15 (п`ятнадцяти) днів під час зимових шкільних канікул, а також протягом 30 (тридцяти) днів літніх шкільних канікул без присутності матері.

Крім того, позивач просить зобов`язати ОСОБА_2 повідомляти його про факти захворювання та лікування сина, про від`їзд (обставини та напрям) сина за межі населеного пункту звичайного проживання більше, ніж на 1 (один) день, за доступними номерами телефонів сторін та електронною поштою ОСОБА_1 : ІНФОРМАЦІЯ_2 або іншою у разі зміни.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 12.10.2017 по 21.02.2022 сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу вони мають дитину - сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після розірвання шлюбу дитина залишилася постійно проживати разом з відповідачкою. При цьому, відповідачка чинить перешкоди у спілкуванні з сином, обмежує його від участі у спілкуванні та вихованні дитини.

У зв`язку із вказаною проблемою позивач звернувся до органів опіки та піклування за встановленням порядку участі у вихованні малолітньої дитини. Рішенням органу опіки та піклування від 26.07.2023 № 341 встановлено порядок участі у вихованні дитини, а саме : встановлено порядок участі ОСОБА_1 у вихованні малолітнього сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначивши час: щонеділі з 9.30 до 13.00 в присутності матері, ОСОБА_2 . Попереджено матір дитини, що перешкоджаючи зустрічам ОСОБА_1 з малолітнім сином, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вона порушує права дитини та батька.

Позивач офіційно працює та має стабільний дохід, за рахунок якого надає усліпу допомогу для утримання дитини в межах можливостей, за місцем роботи демонструє бездоганний підхід до виконання службових обов`язків, професіоналізм, компетентність, високу працездатність і ефективність у виконанні доручень. Володіє високим рівнем культури поведінки та спілкування з людьми, є дисципліною та користується повагою у колективі. За час роботи на підприємстві проявив себе старанним та відповідальним працівником. Чітко і в строк виконує поставлені завдання з розвитку галузі тваринництва та організації роботи двох молочнотоварних ферм із загальною чисельністю поголів`я - 1397 голів великої рогатої худоби, в т.ч. 692 дійні корови. Керує колективом, що складається з 61 працівника, та координує роботу суміжних підрозділів. Має велику працездатність та продуктивність. У міжособистісному спілкуванні ОСОБА_1 привітна, тактовна людина. Виявляє чуйність, ввічливість та доброзичливість у відношенні до інших працівників. Завжди готовий надавати підтримку і допомогу у складних ситуаціях. Зарекомендував себе як толерантна та несхильна до конфліктів особа.

Дитина має особисту прихильність до позивача та виявляє активно бажання спілкуватися із батьком. Радіє, коли у неї виявляється така можливість. Разом з тим, постійні перешкоди з боку матері дитини у наданні можливості спілкування з батьком завдають істотної шкоди здоров`ю, вихованню та розвитку дитини та грубо порушують права батька на спілкування та виховання дитини. Перешкоджання спілкуванню з батьком може мати серйозні наслідки для психологічного розвитку дитини. Зокрема, у дитини може розвинутися відчуття покинутості: дитина може відчувати себе покинутою, нелюбимою, непотрібною. Так само розвивається тривожність і депресія: перешкоджання спілкуванню з батьком може призвести до тривожності, депресії, апатії. Окремим наслідком відсутності нормального спілкування з обома батьками є розвиток низької самооцінки: дитина може вважати, що з нею щось не так, що вона не гідна любові та уваги. Починаються проблеми з довірою: дитина може втратити довіру до дорослих, їй буде важко налагоджувати стосунки з іншими людьми.

За таких обставин, на думку позивача, спір щодо усунення перешкод у спілкуванні з дитиною , її вихованні, визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею має бути вирішений у судовому порядку.

Ухвалою суду від 13.03.2024 позовну заяву залишено без руху у зв`язку з несплатою судового збору.

Того ж дня, позивачем судовий збір сплачено та ухвалою суду від 14.03.2024 провадження у справі відкрито, її призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. Цією ж ухвалою суду Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради зобов`язано подати суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

29.03.2024 до суду надійшов відзив та заява про виклик свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які можуть надати пояснення щодо спілкування позивача з сином (а.с.32, 33-36).

У відзиві на позовну заяву ОСОБА_5 просила у задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що позов є необґрунтованим та безпідставним, адже вона не чинить перешкод у спілкуванні колишнього чоловіка з сином. Вказує, що вона не заперечує проти зустрічей позивача з дитиною у її присутності. При цьому, звертає увагу, що позивач не виконує рішення органу опіки та піклування від 26.07.2023 за № 341, яким йому встановлено порядок участі у вихованні сина, а саме: щонеділі з 09.30 до 13.00 в присутності матері. Після ухвалення такого рішення ОСОБА_1 жодного разу на зустріч із дитиною не з`являвся. Крім того, позивач тривалий час не проживає у м.Харкові, не проявляє бажання займатися дитиною, не забезпечує сина харчуванням, медичним доглядом, лікування, не створює умов для отримання ним освіти. У зв`язку з відсутність матеріальної допомоги на утримання дитини, судовим наказом від 28.09.2021 з позивача на її користь стягнуто аліменти, у період з 27.09.2021 до 28.07.2022 ОСОБА_1 аліменти не сплачував взагалі та почав їх сплачувати лише після вжиття державним виконавцем заходів примусу.

Зазначає, що їх сину ОСОБА_3 діагностовано органічну мозкову дисфункцію, загальне недорозвинення мовлення 2-3 рівня, несформованість навичок невербальної та вербальної комунікації. Це захворювання має досить серйозний характер з тяжкими наслідками та потребує значних коштів для діагностування та лікування. Однак дії позивача нічого спільного з вихованням та піклуванням про сина не мають, а лише мотивовані власними інтересами та бажаннями, без врахування інтересів та бажань дитини. Вимоги щодо телефонного зв`язку не враховують ані наявність програмного забезпечення, ані технічної можливості відповідача забезпечити їх у будь-який зручний для позивача час.

На думку відповідача, відсутність у позивача власного житла та непроживання за місцем реєстрації позбавляє його можливості забезпечити сину безпечне його перебування, необхідного харчування, медичного догляду, лікування, освітніх послуг; спільний відпочинок у період шкільних канікул без присутності матері неконкретизований.

Вказує, що дитина боїться батька, не бажає з ним спілкуватися, оскільки його поведінка іноді носить неадекватний характер. Крім того, позивач не звертався до органу опіки та піклування з заявами про перешкоджання відповідачем спілкуванню батька з сином, у зв`язку з чим у задоволенні позову просить відмовити.

01.04.2024, тобто у строк для подачі відзиву, відповідачем ОСОБА_2 до суду подано зустрічну позовну заяву до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини (а.с.44-47), у прийнятті якої до спільного розгляду з первісним позовом відмовлено ухвалою суду від 06.06.2024 (а.с. 85-86).

Ухвалою суду від 14.05.2024 задоволено клопотання представника позивача про участь у розгляді справи в режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 06.06.2024 підготовче провадження закрито та справу призначено до розгляду по суті (а.с.85-86).

У додаткових поясненнях по суті позовних вимог ОСОБА_2 вказала, що спілкування дитини без обмежень кожен день засобами аудіо-, відео зв`язку може пагубно вплинути на самопочуття сина, адже наявне захворювання центральної нервової системи сина характеризується швидкою стомлюваністю, гіперактивністю, гіперзбудливістю, соціальною дезадаптацією, затримкою в психічному і фізичному розвитку. Будь-який зовнішній подразник чи вплив будь-яких технічних засобів, що несе в собі радіочастотне випромінювання може погіршити та спровокувати ускладнення захворювання дитини. Крім того, внаслідок наявного захворювання та з урахуванням віку дитини, він не може у повному обсязі самостійно користуватися мобільними засобами зв`язку. ОСОБА_3 у живій розмові важко сприймає співрозмовника, а при розмові по телефону, взагалі його не сприймає. При розмові по телефону дитина збуджується, починає нервувати та проявляє агресивну поведінку.

Дитина звикла до постійної присутності матері, будь-які зміни в оточенні інших малознайомих людей (адже позивач тривалий час з власної волі не спілкується з сином) викликають у нього стрес. Залишення ОСОБА_3 на певний час без матері може спровокувати непередбачувані психічні розлади, тому вона проти спілкування позивача з сином без її присутності (а.с.110-113).

04.09.2024 представником позивача до суду подані додаткові пояснення, у яких звертає увагу суду, що відповідач, заперечуючи проти позову, посилається на не доведення позивачем факту ухилення останнього від надання можливості спілкуватись з дитиною. Вказане він серед іншого намагався довести шляхом допиту свідків, однак, на думку позивача, вказаними свідками останній довів лише факт можливості безперешкодного спілкування дитиною засобами дистанційного зв`язку, що дитина періодично робить з матір`ю відповідачки та іншими людьми, зокрема своїми друзями, однак при цьому у своїх заявах відповідачка вказану обставину послідовно заперечувала, вводячи суд в оману, що дитина не може цього робити з огляду на стан здоров`я. З огляду на що слушним вбачається висновок, викладений у Постанові Верховного Суду по справі № 757/26787/22 від 27.08.2024, де вказано, що саме по собі подання позову про визначення порядку спілкування з онукою та наявність заперечень сторони відповідача, свідчить про наявність таких перешкод. Так само і у Постанові Верховного Суду по справі № 711/9775/15-ц від 16.05.2018 зазначено, що саме по собі подання позову про визначення порядку спілкування з онуком та заперечення відповідача про його задоволення, свідчить про наявність таких перешкод. Крім того, просить врахувати висновок Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду по справі № 742/1716/23 від 25.03.2024, де вказано, що «56. Конструкція статті 159 СК України свідчить про те, що законодавець розмежовує вимоги про встановлення способу участі у вихованні дитини та про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні.… …68. Позов про усунення перешкод у вихованні дитини і спілкуванні з нею - є позовом про заборону поведінки особи, яка чинить перешкоди іншій особі у здійсненні нею свого права та є окремим способом захисту порушеного права діда й баби на спілкування з онуками. 69. Відмова у задоволенні позову про усунення перешкод у вихованні дитини і спілкуванні з нею (зокрема, внаслідок недоведеності перешкод чи з інших підстав), не є підставою для відмови судом у захисті й реалізації прав, передбачених частиною другою статті 159, частиною першою статті 263 СК України - визначенні способів участі баби та діда у вихованні дитини, місця та часу їхнього спілкування» (а.с.139-140).

08.10.2024 відповідач ОСОБА_2 подала до суду клопотання про призначення судово-психіатричної експертизи для визначення психічного стану позивача ОСОБА_1 та його здатність усвідомлювати свої дії та керувати ними (а.с.148-149), яке ухвалою суду від 12.11.2024 повернуто без розгляду (а.с.170).

11.11.2024 представник позивача звернувся до суду з клопотанням про вжиття заходів процесуального примусу щодо Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради у зв`язку з тривалим невиконанням ухвали суду про надання висновку щодо розв`язання спору (а.с.166-167).

Ухвалою суду від 12.11.2024 відмовлено у задоволенні вищевказаного клопотання (а.с. 171).

20.11.2024 Департаментом служб у справах дітей Харківської міської ради повідомлено, що з питання встановлення порядку участі ОСОБА_9 у вихованні малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було ухвалено рішення органу опіки та піклування, а саме п. 2 додатка до рішення № 341 від 26.07.2023 «Про встановлення фізичним особам порядку участі у виховання малолітніх дітей». Це рішення набрало законної сили, не оскаржено та не відмінено. На час надання відповіді до суду відповідач ОСОБА_2 з сином тривалий період у м.Харкові не проживають, правові підстави для повторного розгляду питання органом опіки та піклування м.Харкова відсутні (а.с.176).

Ухвалою суду від 03.12.2024 до участі у справі, як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, залучено орган опіки та піклування Стрийської міської ради Львівської області () за місцем фактичного проживання дитини. Цією ж ухвалою суду зобов`язано орган опіки та піклування Стрийської міської ради Львівської області подати до суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (а.с.182).

13.02.2025 виконавчим комітетом Стрийської міської ради Львівської області надано висновок органу опіки та піклування, затверджений рішенням виконавчого комітету Стрийської міської ради Львівської області від 06.02.2025 № 25 (а.с.195).

У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали.

Відповідач та її представник у задоволенні позову просили відмовити, посилаючись на відсутність будь-яких перешкод у спілкуванні батька з сином, однак з урахуванням рішення про встановлення порядку участі у вихованні сина лише у присутності матері.

Представники Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради та органу опіки та піклування Стрийської міської ради Львівської області до суду не з`явилися, направивши заяви про розгляд справи без їх участі, рекомендувавши батькові ОСОБА_1 як спосіб участі у вихованні сина періодичні зустрічі у присутності матері.

Суд, заслухавши доводи позивача та його представника, з`ясувавши позиції відповідачки та органів опіки та піклування, допитавши свідків та вивчивши матеріали справи, встановив фактичні обставини справи та відповідні правовідносини, які виникли між сторонами.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.39).

Шлюб між сторонами розірвано рішенням Червонозаводського районного суду м.Харкова від 21.02.2022 у справі № 646/312/22, провадження № 2/646/1027/2022 (а.с.12-13).

Після розірвання шлюбу дитина проживає разом з матір`ю у м.Харкові, з квітня 2024 року проживають у м.Стрий Львівської області, де зареєстровані як внутрішньо переміщені особи.

Статтею 141 Сімейного кодексу України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статті 153 Сімейного кодексу України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Здійснюючи свої права та виконуючи обов`язки, батьки повинні передусім дбати про інтереси дитини, усупереч яким не можуть здійснюватися батьківські права, що відповідає положенням ст.ст. 150, 155 Сімейного кодексу України.

Відповідно до ст. 157 Сімейного кодексу України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Частиною 1 ст. 159 СК України передбачено, якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та її вихованні, зокрема він ухиляється від виконання рішення органу опіки і піклування, другий з батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Згідно з ч. 2 ст. 159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

Детальний системний аналіз змісту статті 159 СК України дозволяє зробити висновок, що у першій і другій частинах цієї статті йдеться про два різних способи захисту прав: 1) звернення до суду з позовом про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні; 2) звернення до суду з позовом про визначення способів участі одного з батьків у вихованні дитини.

При цьому, якщо можливість звернення з позовом про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні можлива лише у випадку, коли той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та її вихованні, то можливість подання позову про визначення способів участі одного з батьків у вихованні дитини не пов`язана з жодною умовою. Тобто законодавець надає особі розсуд: звернутися з відповідним клопотання до органу опіки і піклування чи звернутися з відповідним позовом до суду.

Позивач скористався своїм правом та пунктом 2. Додатку до Рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 26.07.2023 № 341 «Про встановлення фізичним особам порядку участі у вихованні малолітніх дітей» йому встановлено порядок участі у вихованні малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначено час: щонеділі з 09.30 до 13.00 в присутності матері ОСОБА_2 (а.с.178).

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (ч. 1 ст. 82 ЦПК України).

Відтак, обравши відповідний спосіб захисту права, позивач в силу ст.12 ЦПК України зобов`язаний довести правову та фактичну підставу своїх вимог.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Доказами в розумінні ч. 1 ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до положень ст. 264 ЦПК України, суд, ухвалюючи судове рішення, зобов`язаний встановити, зокрема, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувались вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.

Тлумачення частини 1 статті 159 СК України свідчить, що позов про усунення перешкод у вихованні дитини і спілкуванні з нею - є позовом про заборону поведінки особи, яка чинить перешкоди іншій особі у здійсненні нею свого права.

Заявляючи вимоги про усунення перешкод у спілкуванні та побаченнях з малолітнім сином позивачем не надано доказів на підтвердження факту вчинення відповідачем перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованню.

Як вбачається із заяви ОСОБА_2 до Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради від 09.04.2024, вона просить вжити заходи до ОСОБА_1 щодо виконання Рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 26.07.2023 № 341, оскільки після його ухвалення позивач жодного разу на зустріч з дитиною не з`явився, батьківські обов`язки щодо сина не виконує (а.с.69).

Службою у справах дітей по Немишлянському район Департаменту служб у справах дітей за результатами розгляду заяви ОСОБА_2 встановлено, що ОСОБА_1 у зв`язку з зайнятістю в робочому порядку перебуває поза межами м.Харкова та не має можливості та часу з`явитися до служби для вирішення вищевказаного питання (а.с.70), що свідчить про нехтуванням позивачем своїми батьківськими правами, адже, звернувшись до суду з позовом у березні 2024 року, мав реальну, об`єктивну можливість виявити у травні 2024 року належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою позасудового вирішення спору та сприяти службі у справах дітей підтвердити чи спростувати факти порушення відповідачем його права на спілкування з сином.

Суд також приймає до уваги, що фактично позивач не знайшов часу і для участі у розгляді справи у суді, адже прибув у засідання лише один раз 11.07.2024 та залишив залу судового засідання, посилаючись на необхідність від`їжджати .

Рішенням виконавчого комітету Стрийської міської ради Львівської області за № 25 від 06.02.2025 затверджено висновок органу опіки та піклування щодо встановлення порядку побачень ОСОБА_1 з сином ОСОБА_3 , відповідно до якого рекомендовано побачення, як спосіб участі у вихованні сина, у першу та третю суботу і неділю місяця з 10.00 год до 20.00 год у присутності матері (а.с.191).

Вищевказаним висновком за результатами обстеження умов проживання дитини та оцінки потреб сім`ї встановлено, що ОСОБА_2 не заперечує проти побачень ОСОБА_1

з сином у вищевказані дні, та при позитивній динаміці, згодна на збільшення часу перебування сина з батьком (а.с.191-194).

Під час вирішення подібної категорії справи береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Особливості розвитку дитини та несформовані навички спілкування у зв`язку із діагностованим захворюванням центральної нервової системи підтверджені наданими медичними документами (а.с.42-43) та інформацією Стрийської гімназії імені Героя України ОСОБА_11 , відповідно до якої ОСОБА_3 навчається у першому класі на інклюзивній формі навчання, за адоптованою програмою ІІІ рівня підтримки, у класі працює асистент вчителя; емоції у учня яскраво виражені, емоційні прояви спонтанні та імпульсивні, рухова активність підвищена, наявна слабка вольова регуляція, що проявляється в утрудненні концентрації на навчальній діяльності; під час виконання навчальної діяльності потребує частих змін видів діяльності, заохочень та допомоги дорослого.

Свідок ОСОБА_5 , яка є матір`ю відповідача, у судовому засіданні пояснила суду, що її донька ОСОБА_2 разом з онуком ОСОБА_3 проживали разом із нею у АДРЕСА_1 . У квітні 2024 року, після того, як біля будинку був приліт «Шахеда» і вилетіли вікна, вони виїхали в м. Стрий Львівської області, на теперішній час мешкають там. На час проживання у м. Харкові Оксана не чинила перешкод у спілкуванні позивача із сином, але у визначений Службою у справах дітей час він не з`являвся. Щодо спілкування з дитиною по телефону додала, що онук ОСОБА_3 , який має особливості розвитку, не може розмовляти по телефону самостійно, тому в нього не має особистого телефона. Позивач, на її думку, вводить суд в оману, намагається тиснути на колишню дружину шляхом подання цього позову.

Свідок ОСОБА_6 , яка є сусідкою відповідача, у судовому засіданні пояснила, що часто спілкувалася із родиною ОСОБА_2 , бувала у них вдома, після розлучення ОСОБА_1 не з`являвся, вона його не бачила. Мати ОСОБА_2 самостійно займалася вихованням сина, возила його на різні заняття для розвитку дитини. Після прильоту, який був неподалік будинку, ОСОБА_2 разом із сином виїхали та зараз мешкають у Львівській області.

Під час судового розгляду позивач не довів належними та допустимим доказами наявність перешкод, які створюються йому відповідачем під час спроб налагодити контакт із сином, адже будь-які письмові звернення ОСОБА_15 до служби у справах дітей чи правоохоронних органів в матеріалах справи відсутні.

Направлення скарги від 17.03.2025 на адресу органу опіки та піклування Стрийської міської ради Львівської області щодо конфлікту ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в приміщенні Стрийської гімназії, учнем якої є малолітній ОСОБА_3 , не підтверджує факту перешкоджання відповідачкою у спілкуванні батька з сином та невиконання рішення органу опіки та піклування щодо визначення способу участі у вихованні дитини, оскільки в ній викладено лише поодинокий інцидент, який мав місце 14.03.2025, тобто після звернення до суду з цим позовом; достовірність викладених у цій скарзі обставин не підтверджена належними доказами, адже містить лише суб`єктивне сприйняття обставин позивачем та не стосується безпосереднього спілкування з сином.

Надані сторонами докази щодо наявності/відсутності заборгованості по аліментам не є предметом розгляду цієї справи та жодним чином не доводять і не спростовують факту наявності перешкод у спілкуванні позивача з сином.

Отже, матеріали справи не містять доказів, які б у відповідності до ст. 159 Сімейного кодексу України свідчили, що відповідач чинить перешкоди у спілкуванні батька з малолітнім сином.

У відповідності до ст. 157 СК України позивач та відповідач мають спільно вирішувати питання щодо виховання свого сина.

Враховуючи наведене, даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, позивачем не доведено наявності перешкод у спілкуванні та вихованні сина з боку відповідача.

Суд не приймає до уваги посилання представника на висновки Верховного Суду у справах № 757/26787/22, № 711/9775/15, №742/1716/23 , оскільки у них розглядалися спори про встановлення способу участі бабусі (дідуся) у вихованні онуків і спілкуванні з ними за відсутності рішення відповідного органу опіки та піклування.

Таким чином, порівнювані правовідносини різняться фактичними обставинами, підставами і предметами позовів, що вказує на відмінність норм, відповідно до яких вирішується спір, тому посилання на висновки, викладені у наведених вище постановах, є нерелевантними.

Суд зазначає, що спілкування дитини з батьком та її виховання в першу чергу має відбуватися з дотриманням прав та законних інтересів малолітнього ОСОБА_3 і у спосіб, щоб таке спілкування не мало негативного впливу на розвиток і формування дитини як особистості, з урахуванням його стану здоров`я, особистої прихильність дитини до матері, вік дитини, його психоемоційного стану, зважаючи на тривалу відсутність батька в житті малолітньої дитини.

На думку суду, рекомендований органом опіки та піклування спосіб участі ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з сином, із урахуванням відносин, що склалися між сторонами, на даний час є достатнім для відновлення спілкування та забезпечить можливість батька повноцінно брати участь у вихованні сина.

Отже, враховуючи те, що вимоги позивача в частині усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні ним не доведені, підстави для задоволення позову відсутні.

При цьому, відмовляючи в задоволенні позову, суд вважає необхідним зауважити, що ситуація, в якій батьки не в змозі віднайти способи участі у вихованні спільної дитини за взаємним погодженням, потребує втручання органів державної влади, з метою забезпечення належних стосунків між дитиною й батьками, які є фундаментальними для благополуччя дитини. Діти потребують уваги, підтримки і любові обох батьків. Діти є найбільш вразливою стороною в ході будь-яких сімейних конфліктів, тому суд вважає, що батькам необхідно сфокусуватися саме на захисті інтересів дитини, а не на власному конфлікті. Побудова сімейних відносин має здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях любові і поваги, взаємодопомоги і підтримки. Сторони не повинні поглиблювати конфліктну ситуацію, захищаючи свої власні інтереси, а намагатись проявити справжню турботу, реалізувати свої права шляхом домовленості і забезпечити належні умови для розвитку дитини. Саме батько повинен відігравати важливу роль у житті свого сина, оскільки він має бути не тільки джерелом фінансової підтримки, а й робити істотний внесок у емоційне благополуччя хлопця, починаючи від виховання поваги до матері, підтримки затишної атмосфери спілкування до збереження сімейних цінностей, створення безпечного та шанобливого оточення, саме батько має бути прикладом для свого сина, він повинен проявляти турботу, любов та підтримку, а також допомагати йому розвиватися відповідно до своїх потреб та здібностей.

Позивач не позбавлений можливості в подальшому вирішити питання щодо зміни способу його участі у вихованні сина з урахуванням його віку, стану здоров`я, зміни ставлення дитини до нього, укріпленням психоемоційного зв`язку та формуванням довірливих стосунків між ними.

Роз`яснити сторонам можливість скористатися процедурою сімейної медіації з метою налагодження конструктивної комунікації між собою для вирішення питань, пов`язаних із вихованням, навчанням та утриманням сина, враховуючи його потреби і найкращі інтереси та виходячи з рівності прав та обов`язків батьків, оскільки взаєморозуміння між ними є запорукою гармонійного розвитку дитини.

За положеннями ч.ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача.

Враховуючи, що у задоволенні позову відмовлено, понесені ОСОБА_3 витрати на сплату судового збору слід покласти на нього.

Керуючись ст. ст. 76-89, 141, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, орган опіки та піклування Стрийської міської ради Львівської області про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, її вихованні, визначення способу участі у вихованні сина та спілкуванні з ним - відмовити.

Рішення може бути оскаржено повністю або частково учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи, інтереси та (або) обов`язки до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного тексту.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду , набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 28.03.2025.

Головуючий І.М.Демченко