Перемишлянський районний суд Львівської області
Справа № 464/8983/24
"26" березня 2025 р.
Перемишлянський районний суд Львівської області в складі:
головуючого-судді Савчак А.В.,
секретаря судового засідання Винницька А.Р.,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Перемишляни цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Метлайф» про стягнення суми страхового відшкодування
16.05.2024р. близько 2.20год. з ним стався нещасний випадок, встаючи з ліжка він впав на невеликий скляний столик, який знаходився біля ліжка. Внаслідок цього у нього сталась важка травма лівого ока.
На наступний день після отриманої травми дружина позивача повідомила відповідача про страховий випадок.
02.06.2024р. відповідачу було направлено документи з лікарні про перелік отриманих травм та хвороб, які виникли після нещасного випадку, з проханням здійснити йому виплату , суми страхового відшкодування за страховим випадком.
03.06.2024р. позивач отримав від відповідача відмову, оскільки СК MetLife не вважає даний випадок страховою подією.
Ухвалою Перемишлянського районного суду Львівської області від 24.02.2025 року відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням сторін).
Позивач подав заяву до суду про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити позов.
Відповідач у судове засідання не з`явився, повідомлявся судом про дату та час розгляду справи належним чином, правом подачі відзиву не скористався. Заяв та клопотань від нього не надходило.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що позивач проти заочного розгляду справи не заперечувала, суд, на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України та відповідно до ч. 1 ст. 281 ЦПК України постановив ухвалу про заочний розгляд справи.
З`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких мотивів.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що ніщо не перешкоджає особі добровільно відмовитись від гарантій справедливого судового розгляду у однозначний або у мовчазний спосіб. Проте для того, щоб стати чинною з точки зору Конвенції, відмова від права брати участь у судовому засіданні повинна бути зроблена у однозначний спосіб і має супроводжуватись необхідним мінімальним рівнем гарантій, що відповідають серйозності такої відмови. До того ж, вона не повинна суперечити жодному важливому громадському інтересу рішення ЄСПЛ (Hermi проти Італії, § 73; Sejdovic проти Італії § 86).
Окрім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини- в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (Рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України»).
За змістом ч.ч.1, 2, 3,4 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.ч. 1, 5-6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України).
Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.
Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).
Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.
Способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений статтею 16 ЦК України.
Строк дії договору було продовжено до 30.12.2024.
Відповідно до п.3.2. Договору страхування - вигодонабувачем у випадку настання -Страхового Випадку, визначеного в п. 6.1.3. цього Договору, є Застрахована Особа ( ОСОБА_1 ).
Згідно до п.п. 6.1., 6.1.3. Страховими випадками згідно з Договором страхування і Правилами страхування є події, які сталися під час дії Договору страхування, та підтверджені документами виданими компетентними органами у встановленому законодавством порядку (медичними закладами, судом тощо): Травми та/або тілесні ушкодження здоров`я Застрахованої особи внаслідок нещасного випадку, виплата розраховується згідно Додатком №3 2 Публічної частини Договору страхування .
Загальний страховий тариф 0,48%. Річний страховий платіж 240,00грн.
Ушкодження хребта та тазу - виплата від 3% до 40%
Ушкодження кінцівок - виплата від 1% до 100%
Відмороження, термічні та хімічні опіки- виплата від 1 % до 45%
Ушкодження м`яких тканин тіла- виплата від 3% до 25%
Ушкодження нервової системи, черепно- мозкова травма- виплата від 3% до 100%
Ушкодження органів зору- виплата від 1% до 100%
Ушкодження органів слуху та дихання - виплата від 1% до 50%
Ушкодження органів сечовидільної та статевої системи- виплата від 5% до 60%
Ушкодження органів травлення- виплата від 1% до 80%
Ушкодження органів серцево-судинної системи- виплата від 5% до 25%.
03.06.2024 року позивач отримав листа від Приватного акціонерного товариства «МЕТЛАЙФ» про відмову задовольнити заяву щодо страхової виплати у зв`язку з тим, що травма яка була отримана внаслідок втрати свідомості , не відноситься до нещасних випадків.
Згідно зі статтею 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Відповідно до статті 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: 1) життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); 2) володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); 3) відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).
Відповідно до вимог ст.988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.
Наведені положення законодавства визначають, що обов`язок здійснення виплати виникає у страхової компанії виключно за умови настання страхового випадку.
Відповідно до п. 50 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про страхування» № 1909-1X від 18.11.2021 страхова виплата (страхове відшкодування) - грошові кошти, що виплачуються страховиком у разі настання страхового випадку відповідно до умов договору страхування та/або законодавства.
Згідно з ч. 2 ст. 102 Закону України «Про страхування» № 1909-1X від 18.11.2021 у разі настання події, що має ознаки страхового випадку, страховик зобов`язаний встановити факт, причини та обставини такої події та прийняти з урахуванням умов договору страхування рішення про визнання або невизнання випадку страховим.
Здійснення страхової виплати проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених договором страхування) і рішення страховика про визнання випадку страховим та здійснення страхової виплати (страхового акта).
Відповідно до п. 59 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про страхування» №1909-IX від 18.11.2021 страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, ризик виникнення якої застрахований, з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування або відповідно до законодавства.
Згідно з ч. 7 ст. 93 Закону України «Про страхування» перелік страхових випадків визначається в договорі страхування за згодою сторін, якщо інше не передбачено законодавством.
Відповідно до ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника)або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком.
Статтею 990 ЦК України передбачено, що страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком.
Згідно зі статтями 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.
Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст.43 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.
Інші доводи сторін, які наведені у позові, не впливають на висновку суду та не потребують детального обґрунтування, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини.
Оскільки в період з 18 січня 2024 року по 20 січня 2024 року із ОСОБА_1 стався нещасний випадок, що є страховим випадком, та, відповідно, є підставою для здійснення страховиком страхової виплати.
Таким чином позов підлягає повному задоволенню.
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.1 ст. 141 ЦПК України).
Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.2 ст. 141 ЦПК України).
Оскільки позовні вимоги задоволені у повному обсязі, суд відповідно до ст.88 ЦПК України стягує з відповідача на користь позивача документально підтверджені судові витрати пропорційно розміру задоволених вимог.
На підставі ст. 979, 980, 988 ЦК України, ЗУ «Про страхування», керуючись ст. 10, 11, 57-61, 79, 137, 141, 209, 210, 212-215, 223, 228, 258, 259, 265, 268, 273, 280-282, 354 ЦПК України, суд,
Позовну заяву ОСОБА_1 до ПАТ «Метлайф» про стягнення суми страхового відшкодування- задовольнити у повному обсязі.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Метлайф» на користь ОСОБА_1 витрати пов`язані із сплатою судового збору в сумі 1211,20грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення повного судового рішення.
Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення суду може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Позивач, якому повне рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1

АДРЕСА_1

Відповідач: Приватне акціонерне товариство «Метлайф», адреса місцезнаходження - м. Київ, вул. Жилянська, 110, БЦ «Карат», ,

Суддя А. В. Савчак