Справа № 696/1591/24
Провадження № 2/696/78/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2025 року м. Кам`янка

Кам`янський районний суд Черкаської області у складі:

головуючої судді Білопольської Н.А.,

при секретарі Бондарь Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кам`янка в порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в :

Представник ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» Бистрякова А.С. звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 , в якій просить стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 38625,00 грн. та витрати зі сплати судового збору.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 18 лютого 2023 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 9289107, згідно з умовами якого відповідач отримала 10000,00 грн. та зобов`язалася повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом.

Відповідач підписала кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

ТОВ «Мілоан» умови кредитного договору виконало в повному обсязі, надавши відповідачу кредит в розмірі 10000,00 грн. Відповідач, у свою чергу, умов кредитного договору не виконала.

26 червня 2023 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» укладений договір відступлення прав вимоги № 99-МЛ.

Станом на дату відступлення права вимоги сума заборгованості відповідача становить 38625,00 грн., з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту 10000,00 грн., прострочена заборгованість за процентами 28125,00 грн., прострочена заборгованість за комісією 500,00 грн.

04 грудня 2023 року ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» надіслало відповідачу ОСОБА_1 досудову вимогу про погашення кредитної заборгованості та надано термін для добровільного врегулювання зобов`язання.

В порушення умов договору, відповідач не виконала обов`язків, передбачених договором, не сплатила заборгованість кредитору, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою судді Кам`янського районного суду Черкаської області від 27 грудня 2024 року прийнято цивільну справу до провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи.

Реалізуючи право на подання відзиву, у порядку ст. 178 ЦПК України, 15 січня 2025 року відповідач ОСОБА_1 надіслала до суду відзив, в якому просила у задоволенні позовних вимог ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити, оскільки, як вважає, положення укладеного договору є несправедливими умовами та не відповідають вимогам Закону України «Про захист прав споживачів».

Зазначила, що позивачем не було надано суду жодного доказу видачі кредитних коштів. Надання розрахунку суми заборгованості або витягу з реєстру прав вимоги є недостатнім для підтвердження наявності заборгованості, оскільки ці документи не є первинними документами, що підтверджують факт готівкової чи безготівкової видачі коштів відповідачу, тому вважає, що позивач не довів розміру фактично взятих відповідачем кредитних коштів за умовами договору.

Крім того, вказала, що сума нарахованих процентів у декілька разів перевищує суму (тіло) кредиту, а тому наголосила, що стягнення суми процентів за кредитним договором є несправедливим та таким, що не відповідає положенням Цивільного кодексу України і принципам добросовісності.

Водночас зауважила, що при стягненні заявленої позивачем заборгованості необхідно керуватися чітко обумовленими контрагентами кредитного договору умовами, якими визначено ціну кредиту і строк кредитування, а не завуальованими умовами, які дозволяють кредитодавцю вийти за межі узгодженого строку та нараховувати непропорційно велику суму компенсації.

Вважає, що комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умови договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування», а тому положення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними.

Окрім того, зазначила, що нарахування інфляційних витрат та 3% річних на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України не підлягають стягненню з відповідача з 24 лютого 2022 року і до сьогодні.

У відповіді на відзив від 30 січня 2025 року представник позивача Корнійчук І.О. просить задовольнити вимоги у повному обсязі.

Щодо укладення кредитного договору представник позивача зазначила, що відповідач була у повній мірі поінформована про умови і правила надання кредиту відповідно до вимог чинного законодавства.

При цьому зауважила, що всі документи знаходяться в особистому кабінеті позичальника, з якими вона була ознайомлена на момент укладення договору, погодилася з усіма додатками та невід`ємними частинами договору в цілому та підтвердила, що вона ознайомлена, погоджується з усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє, і зобов`язується неухильно дотримуватись умов кредитного договору та правил надання фінансових кредитів (послуг) товариством, що розміщені на веб-сайті товариства та є невід`ємною частиною цього договору.

Кредитний договір підписаний відповідачем шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, а тому вважає, що ТОВ «Міолан» та відповідач вчинили дії, визначені ст.ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію».

Водночас, щодо стягнення комісії за кредитним договором, вказала, що відповідно до п. 1.5.1 договору про споживчий кредит № 9289107 від 18 лютого 2023 року комісія за надання кредиту - 500,00 грн., яка нараховується за ставкою 5,00 відсотків від суми кредиту одноразово.

Також зауважила, що ТОВ «Мілоан» не банк, а небанківська (фінансова) установа, і, відповідно, не здійснює відкриття, обслуговування банківських рахунків фізичних осіб, та не має обов`язку формувати документи за кредитними зобов`язаннями позичальників відповідно до Закону «Про банки та банківську діяльність».

Вказала, що до договору про споживче кредитування може бути включена умова щодо сплати комісії за надання кредиту. Крім того, укладаючи кредитний договір, відповідач повинна була достовірно знати про його умови та про наслідки невиконання умов кредитного договору, повинна була діяти добросовісно, а підписавши договір, вона погодилась з його умовами та взяла на себе зобов`язання, передбачені договором, в тому числі і щодо оплати комісії за надання кредиту.

Встановлення ТОВ «Мілоан» у кредитному договорі комісії не суперечить закону. Умова договору щодо обов`язку сплачувати комісію за надання кредиту недійсною визнана не була. За таких обставин позивач має право вимагати стягнення заборгованості з комісійної винагороди.

Окрім того, відповідно до чинного законодавства усі дії позивача є правомірними, оскільки у своєму позові позивач не має наміру стягнути з відповідача штраф, санкції чи пеню, а лише тіло кредиту, прострочену заборгованість за сумою відсотків та прострочену заборгованість за комісією. Дані вимоги є в межах чинного законодавства і не є порушенням відповідно до вищенаведеного.

Щодо стягнення відсотків за кредитним договором вказала, що сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано позику, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору, на таких умовах, шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України.

Зазначила, що сума заборгованості складає 38625,00 грн., відповідно до виписки з особового рахунку за кредитним договором з них: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 10000,00 грн.; прострочена заборгованість за сумою відсотків становить 28125,00 грн; прострочена заборгованість за комісією становить 500,00 грн.

Представник позивача наголосила, що нарахування заборгованості здійснювалось відповідно до умов кредитного договору № 9289107 від 18 лютого 2023 року та зазначила, що після отримання права вимоги до відповідача позивачем жодних нових сум щодо стягнення заборгованості не нараховувалося.

З приводу первинних бухгалтерських документів (перерахування тіла кредиту) про те, що позивачем не подано доказів надання грошових коштів вважає, що доводи відповідача на увагу не заслуговують, оскільки на підтвердження надання відповідачу кредиту позивач подав копію платіжного доручення № 93912612 від 18 лютого 2023 року, з якого слідує, що ТОВ «Мілоан» перерахувало на ім`я отримувача ОСОБА_1 на кредитний рахунок № 516875*91 кредитні кошти в сумі 10000,00 грн. У дорученні вказано номер транзакції, суму транзакції, дату проведення транзакції та номер картки, на яку перераховані кошти, де, зокрема, сума транзакції збігається із сумою наданого кредиту, дата проведення транзакції - з датою укладеного договору, та зазначено частково номер картки, на яку перераховані кошти, що збігається з реквізитами платіжної банківської картки, вказаної в п. 2.1 договору.

Натомість відповідач, яка заперечує отримання цих коштів, на підтвердження своїх доводів доказів того, що відповідні кошти не були зараховані на її картковий рахунок, вказаний у договорі, або доказів того, що вказаний картковий рахунок їй не належить, не надала.

Окрім того, відповідач була не позбавлена можливості надати відповідні банківські дані/інформацію на підтвердження своїх доводів, маючи при цьому безперешкодний та повний доступ до таких, відповідно до законодавства.

Також відповідач з моменту укладення договору з приводу невиконання ТОВ «Мілоан» взятих на себе зобов`язань, зокрема, неотриманням протягом 3-х робочих днів з моменту укладення договору відправленої товариством суми кредиту на її картковий рахунок, як це передбачено п. 7.1 договору, до ТОВ «Мілоан» не зверталася, а протилежного суду не довела.

Таким чином, вважає, що відповідач не виконала взяті на себе зобов`язання по поверненню кредиту та сплати процентів і комісії за користування кредитом у строк, встановлений згідно з умовами кредитного договору № 9289107 від 18 лютого 2023 року.

Також відповідачем на спростування вказаних обставин отримання кредиту в сумі 10000,00 грн. не надано виписки з особового рахунку за картковим рахунком № НОМЕР_1 .

Щодо невиправданих нарахувань та особливих обставин позичальників зазначила, що відповідно до умов кредитного договору від 18 лютого 2023 року № 9289107 26 червня 2023 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» відповідно до чинного законодавства України укладений договір відступлення прав вимог № 99- МЛ.

Відповідно до умов даного договору відбулося відступлення права вимоги і за кредитним договором № 9289107 від 18 лютого 2023 року, що укладений між ТОВ «Мілоан» та відповідачем. Зазначила, що сума та розрахунок заборгованості за кредитним договором було передано позивачу від первинного кредитора ТОВ «Мілоан» за договором відступлення прав вимог № 99-МЛ. Наявний в матеріалах справи розрахунок заборгованості, виконаний ТОВ «Мілоан», враховує щоденні нарахування та погашення за кредитним договором, є належним та допустимим доказом у розумінні статей 76-78 ЦПК України.

У свою чергу, відповідач не надала суду доказів, які б спростовували розмір заборгованості, тому вважає, що наданий позивачем розрахунок заборгованості за відсутності заперечень щодо такого розрахунку від відповідача приймається судом як достовірний.

Отже, усі умови кредитування, процентні ставки, сума кредиту та розміри платежів були обумовлені та погоджені сторонами, тому розрахунки заборгованості є правильними та підлягають до стягнення.

Відповідно до чинного законодавства вважає, що усі дії позивача є правомірними, оскільки у своєму позові позивач не має наміру стягнути з відповідача штраф, санкції чи пеню, а лише тіло кредиту, прострочену заборгованість за сумою відсотків та прострочену заборгованість за комісією.

Представник позивача зазначила, що на час дії на території України воєнного стану законодавством України не передбачено скасування нарахування відсотків за користування кредитними коштами, а отже таке нарахування є правомірним і позичальник має сплачувати тіло кредиту та нараховані проценти.

Щодо відступлення права вимоги вказала, що згідно з п. 3.2.6 кредитного договору № 9289107 від 18 лютого 2023 року позикодавець має право відступати, передавати та будь-яким іншим чином відчужувати, а також передавати в заставу свої права за цим договором (повністю або частково) на користь третіх осіб в будь-який час протягом строку дії цього договору без згоди позичальника.

Відповідно до умов даного договору та у відповідності до ст. 512 ЦК України позивач набув статусу нового кредитора та отримав право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «Мілоан», в тому числі і до відповідача за кредитним договором.

Таким чином, вважає, що ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» набуло право вимоги по кредитному договору.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, в поданій до суду заяві представник позивача Зуб А.С. просить провести розгляд даної справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просила розглянути справу за без її участі та вказала, що позовні вимоги не визнає з підстав, викладених у відзиві.

Суд, в порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов такого висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

18 лютого 2023 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Мілоан» був укладений договір про споживчий кредит № 9289107, за умовами якого кредитор надав позичальнику кредит у розмірі 10000,00 грн. загальним строком на 105 днів з 18 лютого 2023 року (п. 1.3, п. 1.4), зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 3% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду. Комісія за надання кредиту: 500 грн., яка нараховується за ставкою 5% від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту (а.с. 6-11).

Відповідно до графіку платежів за договором про споживчий кредит № 9289107 від 18 лютого 2023 року (додаток № 1 до договору про споживчий кредит № 9289107 від 18 лютого 2023 року) платіж повернення кредиту та сплати процентів мав бути внесений відповідачем 03 червня 2023 року на загальну суму 38625,00 грн., з них сума кредиту 10000,00 грн., комісія за надання кредиту 500,00 грн., проценти за користування кредитом 28125,00 грн. (а.с. 11 (на звороті)).

Як вбачається з додатку № 2 до договору про споживчий кредит № 9289107 від 18 лютого 2023 року, ОСОБА_1 підписала електронним підписом одноразовим ідентифікатором паспорт споживчого кредиту № 9289107 від 18 лютого 2023 року (а.с. 12). Довідкою про ідентифікацію від 14 жовтня 2024 року ТОВ «Мілоан» підтверджено, що клієнт ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з якою укладено договір № 9289107 від 18 лютого 2023 року, ідентифікована ТОВ «Мілоан», акцепт договору підписаний позичальником із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором U65238 (а.с. 13).

Згідно з платіжним дорученням 93912612 від 18 лютого 2023 року ТОВ «Мілоан» перерахувало на кредитний рахунок 516875*91 ОСОБА_1 10000,00 грн. (а.с. 14 (на звороті)).

За наданою АТ КБ «ПриватБанк» інформацією від 20 лютого 2025 року за № 20.1.0.0.0/7-250213/73734-БТ, яка була витребувана ухвалою Кам`янського районного суду Черкаської області від 12 лютого 2025 року, на рахунок ОСОБА_1 18 лютого 2023 року згідно з платіжним дорученням № 93912612 було зараховано 10000,00 грн. на рахунок НОМЕР_2 за договором № 9289107 (а.с. 93).

Як вбачається з виписки по особовому рахунку за кредитним договором № 9289107 від 18 лютого 2023 року, ОСОБА_1 здійснювалися нарахування за кредитним договором (а.с. 16).

26 червня 2023 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги № 99-МЛ, згідно з яким ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Кредит-Капітал» за плату права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, в тому числі до ОСОБА_1 за кредитним договором № 9289107 від 18 лютого 2023 року (а.с. 16 (на звороті)-20).

Згідно з платіжною інструкцією № 71827 від 26 червня 2023 року ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» здійснило плату за відступлення прав вимоги за договором відступлення прав вимоги № 99-МЛ від 26 червня 2023 року в сумі 1115408,23 грн. (а.с. 21 (на звороті)).

З акту прийому-передачі реєстру боржників від 26 червня 2023 року до договору відступлення прав вимоги № 99-МЛ від 26 червня 2023 року вбачається, що ТОВ «Мілоан» передало ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» реєстр боржників кредитора кількістю 2713 (а.с. 21).

Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору відступлення прав вимог № 99-МЛ від 26 червня 2023 року ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за договором № 9289107 від 18 лютого 2023 року в сумі 38625,00 грн. (а.с. 22).

04 грудня 2024 року за вих. № 22833848/7528 ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» направило ОСОБА_1 претензію про погашення заборгованості в сумі 38625,00 грн. (а.с. 22 (на звороті)).

Таким чином, відповідач здійснила дії, спрямовані на укладання договору кредиту, шляхом заповнення анкети-заяви на кредит № 9289107 від 18 лютого 2023 року на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором U65238, на підписання електронного договору (а.с. 13 (на звороті)-14).

Цей правочин відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі, укладення цього договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача.

Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 28 квітня 2021 року в справі № 234/7160/20, від 01 листопада 2021 року в справі № 234/8084/20.

Отже, у відповідача існують зобов`язання, що виникли за договором про споживчий кредит № 9289107 від 18 лютого 2023 року.

Матеріали справи не містять доказів того, що відповідач ОСОБА_1 повністю чи частково виконала зобов`язання за укладеним договором.

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частинами 1, 2 ст. 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 516 ЦК України).

Отже, укладення кредитного договору № 9289107 від 18 лютого 2023 року підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, зокрема: кредитним договором № 9289107, графіком платежів до кредитного договору, а також анкетою-заявою на отримання кредиту, паспортом споживчого кредиту, які підписані особисто ОСОБА_1 із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Суд звертає увагу на те, що у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року в справі № 2-1383/2010 (провадження № 14-308цс18) зроблено висновок про те, що ст. 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Відтак, враховуючи викладене вище правове регулювання та встановлені при розгляді цієї справи фактичні обставини, суд приходить до висновку про те, що відповідач, як позичальник, отримала кошти за кредитним договором та не повернула їх у визначені строки, сплативши погоджені сторонами договору проценти по кредиту та комісію, а відтак має заборгованість по кредитному договору, права вимоги щодо стягнення якої наявні у позивача за укладеним договором про відступлення прав вимоги.

При цьому доказів виконання наявних грошових зобов`язань ні перед позивачем у справі, ні перед попереднім кредитором відповідачем суду не надано.

Суд не приймає доводи відповідача про те, що сума нарахованих процентів по договору не обґрунтовується його умовами та розрахунком позивача, адже відповідні нарахування ґрунтуються на погоджених сторонами строках кредитування та процентній ставці, застосованій до тіла кредиту, фактично наданого в користування відповідачу, що відповідачем по суті не спростовується.

Зокрема, відповідачем не надано доказів часткового погашення кредитної заборгованості ні первісному кредитору, ні позивачу у справі, яке б не було враховано при визначенні суми, заявленої до стягнення у справі.

Суд зазначає, що наявність кредитних правовідносин та фактичне надання коштів кредиту саме відповідачу підтверджується доказами у справі, а саме відповідним кредитним договором та платіжним дорученням про перерахунок коштів на кредитний рахунок відповідача, відтак посилання відповідача стосовно того, що розрахунок заборгованості не може підтверджувати наявну заборгованість, оскільки позивачем не надано первинних бухгалтерських документів, судом відхиляються.

Жодних аргументів про те, що наданий позивачем розрахунок заборгованості суперечить умовам договору чи містить математичні помилки, відповідачем суду не надано.

Не можна погодитися із посиланнями відповідача на те, що нарахований позивачем розмір процентів по кредиту є несправедливим, так як сума боргу за процентами та комісією співмірна з боргом по тілу кредита, враховуючи погоджені сторонами при укладенні договору строки кредитування та процентну ставку.

Суд також зауважує, що Законом України «Про споживче кредитування» не забороняється встановлювати у договорі комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності) для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Отже, до вказаного вище кредитного договору правомірно включена умова щодо сплати комісії.

Так, матеріали справи свідчать про те, що грошові кошти у розмірі 10000,00 грн. надавалися і отримані відповідачем ОСОБА_1 строком на 105 днів (з 18 лютого 2023 року до 03 червня 2023 року) зі сплатою процентів за користування кредитом та комісії за надання кредиту в сумі 500,00 грн., яка нараховується за ставкою 5% від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту.

Відповідач у відзиві на позовну заяву, виходячи із принципів розумності, справедливості та пропорційності, ставить питання про відмову у задоволенні позовних вимог в частині стягнення процентів за користування кредитом, які нараховуються за стандартною процентною ставкою 3% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду.

Частинами 4, 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» у редакції № 3498-IX від 22 листопада 2023 року визначено, що максимальний розмір денної процентної ставки споживчого кредиту не може перевищувати 1%.

Судом встановлено, що кредитний договір № 9289107 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено 18 лютого 2023 року, тобто кредитний договір укладений до внесення зазначених змін у Закон України «Про споживче кредитування».

Згідно із ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Суд зазначає, що при укладенні договору позичальник була ознайомлена з орієнтованою вартістю кредиту та загальними витратами по ньому. Укладаючи договір, ОСОБА_1 усвідомлювала та підтвердила, що умови договору для неї зрозумілі, відповідають її інтересам, є розумними та справедливими. Окрім того, підтвердила, що отримала від позикодавця до укладення договору усю необхідну інформацію з надання послуги (п. 5 кредитного договору).

Окрім того, суд звертає увагу відповідача, що позивачем не заявлена вимога щодо стягнення інфляційних витрат та 3% річних на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, а відтак правова оцінка з цього приводу судом не застосовується. Таким чином, у зв`язку з порушенням прав позивача внаслідок неповернення кредиту відповідачем позов слід задовольнити і стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 38625,00 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 2422,40 грн. у відшкодування судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 512, 526, 610, 611, 625, 1054, 1056-1, 1077, 1078 ЦК України, ст.ст. 12, 19, 89, 141, 259, 263-265, 279, 352 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за договором про споживчий кредит № 9289107 від 18 лютого 2023 року в розмірі 38625 (тридцять вісім тисяч шістсот двадцять п`ять) грн. 00 коп., з яких заборгованість за тілом кредиту складає 10000 (десять тисяч) грн. 00 коп., сума заборгованості за процентами 28125 (двадцять вісім тисяч сто двадцять п`ять) грн. 00 коп., сума заборгованості за комісією 500 (п`ятсот) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» витрати зі сплати судового збору в розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 (сорок) коп.

Рішення суду може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду на протязі тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи згідно з п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал»; юридична адреса: вул. Смаль-Стоцького, буд. 1, корпус 28, м. Львів, Львівська область, 79018; .

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; паспорт серії НОМЕР_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 .

Суддя Н.А. Білопольська