Провадження №: 4-с/336/7/2025
У Х В А Л А

іменем України

25 березня 2025 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Боєва Є.С., за участі секретаря Сайбель К.О., розглянувши в відкритому судовому засіданні справу за скаргою Акціонерного товариства «Кредобанк» в особі представника адвоката Кізко Лесі Сергіївни, заінтересовані особи: приватний виконавець Шавлукова Заіра Арсенівна, боржник ОСОБА_1 , на дії приватного виконавця,

В С Т А Н О В И В:

Акціонерне товариство «Кредобанк» (далі по тексту АТ «Кредобанк») в особі представника адвоката Кізко Лесі Сергіївни звернувся до суду із вказаною скаргою, в якій зазначав, що в провадженні Шевченківського районного суду м. Запоріжжя перебувала справа № 336/6212/22 за позовом АТ «Кредобанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 10.02.2023 року (справа № 336/6212/22) позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № CL -208013 від 24.07.2019 року на загальну суму 111001, 83 грн., з яких 61868, 83 грн. сума заборгованості за кредитом, 48040, 84 грн. сума заборгованості за відсотками, 1092, 79 грн. донараховані відсотки, судовий збір у сумі 2481, 00 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн. Згодом було видано виконавчий лист № 336/6212/ 22 від 14.03.2023 року, примусове виконання цього рішення здійснювала приватний нотаріус Шавлукова Заіра Арсенівна.

Позивач вказав, що 19.11.2024 року приватним нотаріусом Шавлуковою З.А. було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, в якій вказано: «Виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 336/6212/22, виданого 14.03.2023 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Кредобанк» заборгованості за кредитним договором № CL -208013 від 24.07.2019 року на загальну суму 111001, 83 грн., з яких 61868, 83 грн. сума заборгованості за кредитом, 48040, 84 грн. сума заборгованості за відсотками, 1092, 79 грн. донараховані відсотки, судовий збір у сумі 2481, 00 грн., Реєстраційний номер виконавчого провадження: 71593606 ЗАКІНЧИТИ».

Посилаючись на п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», згідно якого виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом та на той факт, що рішення суду в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн. добровільно боржником не виконано, як і відсутні дані щодо виконання судового рішення в цій частині в примусовому порядку, АТ «Кредобанк» вказало, що виявили цю помилку приватного виконавця лише в грудні 2024 року, а 09.01.2025 року направили на адресу приватного виконавця заяву про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження. Отримали відповідь, що «виконавче провадження закінчено на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» - повне фактичне виконання. АТ «Кредобанк» в своїй скарзі просило суд поновити строки для звернення до суду з даною скаргою та скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження № 71593606 від 19.11.2024 року у зв`язку з тим, що воно не виконано в повному обсязі і наявна сума боргу 5000 грн.

22.01.2025 року від приватного виконавця Шавлукової З.А. надійшов відзив на скаргу, в якій вона вказала на те, що в заяві про відкриття виконавчого провадження від 07.04.2023 року № 1707782 стягувач АТ «Кредобанк» в особі представника за довіреністю Кізко Л.С. просив відкрити виконавче провадження та стягнути: заборгованість за кредитним договором в розмірі 111 001,83 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2481,00 грн. Також приватний виконавець зазначала, що в рамках виконавчого провадження № 71593606 було стягнуто саме ту суму, яку просив стягнути стягував в заяві про відкриття виконавчого провадження, тому винесення постанови про закінчення виконавчого провадження не суперечить вимогам закону, тому у зв`язку з цим у неї відсутні підстави для прийняття рішення щодо скасування постанови про закінчення виконавчого провадження. Просила суд прийняти рішення по суті скарги на розсуд суду, справу розглянути без її особистої участі.

Судове засідання, призначене на 28.01.2025 року, у зв`язку з заявою Денькіна С.М. про відкладення розгляду справи з причин неможливості його адвоката прийняти участь у судовому засіданні, відкладено на 12.03.2025 року.

12.03.2025 року в судове засідання відкладено через неявку учасників справи.

12.03.2025 від представника боржника надійшла заява про розгляд справи за відсутності боржника та його представника.

25.03.2025 в судове засідання учасники справи не з`явилися також.

Зокрема, представник стягувача, яка у заяві від 24.03.2024 просила провести судове засідання у режимі відеоконференції, на відеконференцзв`язок не виходила, телефон був вимкнутий. У згадані заяві представник стягувача просила в такому випадку здійснити розгляд скарги за її відсутності.

Частиною 2 статті 450 ЦПК України передбачено, що неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Враховуючи відповідні заяви учасників провадження, суд дійшов висновку про можливість розгляду скарги за їх відсутності.

Згідно з ч. 3 ст. 450 ЦПК України якщо суд встановить, що особа, рішення, дія чи бездіяльність якої оскаржуються, звільнена з посади (не здійснює відповідну діяльність), він залучає до участі в справі посадову особу, до компетенції якої належить вирішення питання про усунення порушення права чи свободи заявника.

За змістом статті 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Судом встановлено, що на виконанні приватного виконавця Шавлукової З.А. знаходився виконавчий лист № 336/6212/22 від 14.03.2023 року щодо примусового виконання рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 10.02.2023 року (справа № 336/6212/22) згідно якого стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Кредобанк» заборгованість за кредитним договором № CL -208013 від 24.07.2019 року на загальну суму 111 001, 83 грн., з яких 61 868, 83 грн. сума заборгованості за кредитом, 48040, 84 грн. сума заборгованості за відсотками, 1092, 79 грн. донараховані відсотки, судовий збір у сумі 2481, 00 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн.

В матеріалах справи знаходиться копія заяви про відкриття виконавчого провадження (вих. № 1707782 від 07.04.2023 року), яка надійшла 17.04.2023 року від представника стягувача АТ «Кредобанк» на ім`я приватного виконавця Шавлукової З.А. з додатком оригіналом виконавчого документа № 336/6212/22 від 14.03.2023 року.

В цій заяві представник стягувача просив приватного виконавця відкрити виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 336/6212/22, виданого 14.03.2023 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІНН НОМЕР_1 ) заборгованості за кредитним договором у розмірі 111 001, 83 грн. та витрат по сплаті судового збору у розмірі 2481,00 грн. також заявник (стягувач) просив приватного виконавця провести всі необхідні дії з примусового виконання.

На підставі заяви представника стягувача АТ «Кредобанк» приватний виконавець Шавлукова З.А. відкрила виконавче провадження № 71593606 щодо примусового виконання виконавчого листа № 336/6212/22, виданого 14.03.2023 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя.

19.11.2024 року приватний виконавець винесла Постанову про закінчення виконавчого провадження № 71593606 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» - у зв`язку з тим, що сума боргу з урахуванням основної винагороди приватного виконавця та витрат виконавчого провадження стягнуто і перераховано на належні рахунки в повному обсязі. Тобто, як вважала приватний виконавець Шавлукова З.А., мало місце фактичне виконання в повному обсязі судового рішення - згідно з виконавчим документом та з урахуванням змісту заяви стягувача про відкриття виконавчого провадження (№ 1707782 від 07.04.2023 року).

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У частині 1 статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» зокрема зазначено: відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів:

1) виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України;

1-1) судові накази;

2) ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом.

Частиною 1 статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено,. що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно з частиною 1 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону:

1) за заявою стягувача про примусове виконання рішення;

2) за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави в суді;

3) якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом;

В частині 3 цієї статті зазначено, що у заяві про примусове виконання рішення стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок/електронний гаманець боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо), рахунки в банках, небанківських надавачах платіжних послуг для отримання ним коштів, стягнутих з боржника, а також зазначає суму, яка частково сплачена боржником за виконавчим документом, за наявності часткової сплати.

Тобто, стягувач в своїй заяві може вказати меншу суму, що підлягає примусовому стягненню, ніж вказано у виконавчому документі, як і було вказано представником АТ «Кредобанк» в своїй заяві про відкриття виконавчого провадження (вих. № 1707782 від 07.04.2023 року) і зі змісту якої видно, що представник стягувача взагалі не вказав про стягнення з боржника в примусовому порядку витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн.

Відповідно до частини 1 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Проте, зі змісту статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», яка має назву «Обов`язки і права виконавців, обов`язковість вимог виконавців» не вбачається обов`язку виконавця перевіряти зміст письмової заяви стягувача на предмет того, чому стягував заявив до виконання суму боргу, меншу, ніж зазначено у виконавчому документі.

Підставою для прийняття приватним виконавцем оскаржуваної стягувачем в постанови від 19.11.2024 року про закінчення виконавчого провадження слугувало положення п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», згідно з яким виконавче провадження підлягає закриттю у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Враховуючи встановлені обставини та оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що оскаржувана АТ «Кредобанк» постанова від 19.11.2024 року про закінчення виконавчого провадження № 71593606 прийнята приватним виконавцем Шавлуковою Заірою Арсенівною відповідно до закону, в межах повноважень приватного виконавця і право заявника не було порушено, а тому суд дійшов висновку щодо відмови в задоволенні скарги.

Керуючись ст.ст. 260, 261, 447-451 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги Акціонерного товариства «Кредобанк» на дії приватного виконавця Шавлукової Заіри Арсенівни відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею, може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом 15 днів.

Суддя Є.С. Боєв