Дата документу 27.03.2025 Справа № 331/6915/24
Запорізький апеляційний суд
Єдиний унікальний №331/6915/24 Головуючий у 1-й інстанції: Яцун О.О. Провадження № 22-ц/807/722/25 Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2025 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідача Подліянової Г.С.,

суддів: Кочеткової І.В.,

Трофимової Д.А.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , представника, адвоката Рог Анастасії Сергіївни на ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 05 лютого 2025 року про повернення позовної заяви у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення безпідставно набутих коштів, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про повернення безпідставно набутих коштів.

В обгрунтування позову зазначає, що у квітні 2023 року ОСОБА_1 звернулася за правовою допомогою до адвоката Трубіцина Д.В., який за усною домовленістю між сторонами, повинен був надати останній правову допомогу, а саме здійснити повний юридичний супровід в отриманні документів, за якими її син матиме право законного перетину державного кордону України на виїзд для подальшого навчання за кордоном. Сукупно позивач переказала відповідачу грошові кошти в розмірі 184 500 грн. Після того як позивача почала просити від відповідача надати їй будь-яке підтвердження щодо виконання ним своїх обов`язків за усним договором про надання правової допомоги, останній зник. На даний час відповідач не відповідає на дзвінки позивачки, ігнорує її та обірвав всі зв`язки (заблокував месенджерах).В подальшому ОСОБА_1 звернулася до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя з позовом до адвоката Трубіцина Д.В. про розірвання договору та повернення грошових коштів (№331/2245/24), у задоволенні якого рішенням суду від 18 вересня 2024 року відмовлено. Даним рішенням встановлено, що між сторонами договір про надання правничої допомоги у письмовій формі укладений не був, так як це передбачено Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», між сторонами погоджений гонорар адвоката та взагалі не доведено позивачем, що саме на рахунок відповідача перераховувалися кошти у розмірі 184 500 грн.

На підставі вищевикладеного, позивач просила суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 184 500 грн та судові витрати.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 13 січня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху для усунення недоліків на підставі ч. 1 ст. 185 ЦПК України, оскільки вона не відповідає вимогам п. 5, 8 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, ч. 5 ст. 177 ЦПК України. Одночасно позивачу було також роз`яснено, що у разі неусунення недоліків у встановлений строк, позовна заява відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України буде повернута заявнику.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 05 лютого 2025 року позовна заява визнана неподаною та повернута позивачу на підставі ч.3 ст.185 ЦПК України у зв`язку не в повній мірі виконанням вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху, а саме не усуненням її недоліків, які перешкоджають відкриттю провадження у даній справі. Позивачу роз`яснено, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Не погоджуючись з таким судовим рішення, представник ОСОБА_1 адвокат Рог А.С. подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм процесуального права просила скасувати ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 05 лютого 2025 року і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ухвала суду від 05 лютого 2025 року у цій справі є помилковою як така, що порушує норми ЦПК України, оскільки позивач усунув недоліки вказані в ухвалі суду від 05 лютого 2025 року про залишення позовної заяви без руху, надавши до суду відповідні документи, які на думку позивача підтверджують факт перерахування нею відповідачу відповідні кошти. Зазначає, що норми ЦПК України не містять вимоги щодо обов`язкового надання доказів огтримання грошових коштів відповідачем при поданні позовної заяви. Надання відповідних доказів є питанням розгляду справи по суті, а не формальною підставою для повернення позову. На, що суд першої інстанції уваги не звернув та виніс помилкову ухвалу про повернення її позовної заяви, чим фактично позбавив її можливості розгляду справи по суті та захисту свого порушеного права та інтересу, помилково вважаючи надані докази недостатніми для відкриття провадження.

Відзиву на апеляційну скаргу в порядку ст. 360 ЦПК України, до суду не надходило. Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції. При цьому колегія суддів зауважує, що ухвалу про відкриття апеляційного провадження від 06 березня 2025 року та апеляційну скаргу ОСОБА_2 отримав06 березня 2025 року (а.с. 82-83).

Згідно з ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Частиною 6 ст. 353 ЦПК України передбачено оскарження ухвали суду першої інстанції про повернення заяви позивачеві (заявникові).

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи викладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з п. 6) ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженні у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Відповідно до частини першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення зазначеним вимогам не відповідає.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач усунув недоліки, які зазначені в ухвалі суду від 13 січня 2025 року не в повній мірі, а лише частково. Не додано жодних доказів до позовної заяви на підтвердження того, що позивачем ОСОБА_1 було перераховано адвокату Трубіцин Д.А. грошові кошти у розмірі 184 500 грн та доказів отримання останнім цих коштів. Долучені представником позивача до заяви про усунення недоліків довідки про рух коштів, переказ коштів, фактично не підтверджують обставини, на які позивач посилається у позовній заяві. Отже, у наданий судом строк позивач не усунув всі недоліки, які зазначені в ухвалі Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 13 січня 2025 року про залишення позовної заяви без руху, тому відповідно до ч.3 ст.185 ЦПК України, позовна заява вважається неподаною і підлягає поверненню позивачеві.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погодитися не може з наступних підстав.

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

З матеріалів справи вбачається, що у листопаді 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про повернення безпідставно набутих коштів у розмірі 184 500 грн, отриманих відповідачем від позивача за усною домовленістю між сторонами, за надання адвокатом Трубіциним Д.В., ОСОБА_1 правову допомогу, а саме здійснити повний юридичний супровід в отриманні документів, за якими її син матиме право законного перетину державного кордону України на виїзд для подальшого навчання за кордоном (а.с.1-7).

До позовної заяви додано: платіжну інструкцію №926 про сплату судового збору, копії квитанції на суму 184 500 грн, в кількості 16 штук; належним чином завірена копія ордеру на надання правничої (правової) допомоги (для суду); копія позовної заяви з додатками для відповідача (для суду) (а.с.7-25).

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 13 січня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху для усунення недоліків (а.с.33).

Постановляючи вказану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що позовна заява не відповідає вимогам п. 5, 8 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, ч. 5 ст. 177 ЦПК України, а саме: до позовної заяви позивач не долучив належним чином завірену копію рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 18 вересня 2024 року у справі №331/2245/24, на яке посилається позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги; до позовної заяви не додано жодних доказів на підтвердження того, що відповідач ОСОБА_3 отримав перераховані позивачем суму у розмірі 184 500 грн по квитанціям долученим до позовної заяви.

Позивачу надано строк п`ять днів з дня вручення копії цієї ухвали, також, роз`яснено, що у випадку невиконання зазначених вимог у встановлений строк будуть застосовані наслідки, передбачені ч.3 ст. 185 ЦПК України (а.с.33).

Як вбачається з матеріалів справи інтереси ОСОБА_1 у справі №331/6915/24 представляє адвокат Кириченко Р.Ю. на підставі ордеру на надання правничої допомоги серії АА №1308000 виданого на підставі договору про надання правничої допомоги за №719 від 01квітня 2024 року (а.с.9).

В матеріалах справи наявна довідка відповідальної особи працівника суду про доставку електронного документу, відповідно до якої електронну копію ухвали Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 13 січня 2025 року було доставлено до електронної скриньки адвоката Кириченко Р.Ю. зареєстрованого в підсистемі «Електронний суд» - 24 січня 2025 року 16:39:17 (а.с.34).

Враховуючи дату отримання стороною позивача ухвали суду, останній день на усунення недоліків позовної заяви для позивача спливає 29 січня 2025 року (робочий день, середа).

На виконання вимог ухвали Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 13 січня 2025 року, 03 лютого 2025 року до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя надійшла заява представника ОСОБА_1 адвоката Світличного О.С. про усунення недоліків позовної заяви, сформована адвокатом в підсистемі «Електронний суд» 31 січня 2025 року(а.с.35-36).

До заяви про усунення недоліків стороною позивача додано: ухвала про залишення позовної заяви без руху по справі №331/6915/24 з Єдиного державного реєстру судових рішень; рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 18 вересня 2024 року по справі №331/2245/24 з Єдиного державного реєстру судових рішень; рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 18 вересня 2024 року по справі №331/2245/24 з Єдиного державного реєстру судових рішень; копія довідки про рух коштів по картці в АТ «Універсал Банк» за період з 09 квітня 2023 року по 30 червня 2023 року; копія звіт-рахунку за період з 01 травня 2023 року по 31 липня 2023 року по картці в АТ «ОТП банк»; копія виписки по картці в АТ «ПриватБанк» про рух коштів за період 09 квітня 2024 року 30 вересня 2024 року; скрін з веб додатку АТ «ОТП банк» про переказ коштів від 26 травня 2023 року; скрін з веб додатку АТ «ОТП банк» про переказ коштів від 09 липня 2023 року; скрін з веб додатку АТ «ОТП банк» про переказ коштів від 17 липня 2023 року (а.с.37-58).

В заяві про усунення недоліків представником зазначено, що 27 січня 2025 року з Єдиного державного реєстру судових рішень стало відомо про залишення позовної заяви ОСОБА_1 без руху (забезпечено надання загального доступу 27 січня 2025 року). Тобто, останнім днем для усунення недоліків позовної заяви є 01 лютого 2025 року, оскільки 01 лютого 2025 року припадає на вихідний день, останнім днем для подання заяви про усунення недоліків позовної заяви є 03 лютого 2025 року включно.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 05 лютого 2025 року з урахуванням наданої представником ОСОБА_1 адвокатом Світличним О.С. заяви про усунення недоліків разом з доданими до неї документами, позовну заяву ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто позивачеві посилаючись на ч.3 ст.185 ЦПК України, у зв`язку з тим, що остання не усунула недоліки позовної заяви, зазначені в ухвалі жовтневого районного суду м Запоріжжя від 13 січня 2025року в установлений судом строк,тому суд першої інстанції позбавлений можливості відкрити провадження за його позовною заявою(а.с.59-60).

Згідно з положеннями статей 185-187 ЦПК України, суддя, отримавши позовну заяву, перевіряє дотримання позивачем вимог статей 175 і 177 ЦПК України щодо форми та змісту позовної заяви.

Статтею 175 ЦПК України встановлено ряд вимог, яким повинна відповідати позовна заява, зокрема, позовна заява повинна містити:

- виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини (п.5 ч. 3);

- перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви (п.8 ч.3).

Відповідно до ч. 5 ст. 177 ЦПК України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Згідно до ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. 175, 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175, 177 ЦПК України, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків (ч. 5 ст. 185 ЦПК України).

Чинним законодавством передбачено повернення позовної заяви, якщо у встановлений судом строк позивачем не виконано вимоги ухвали про залишення позовної заяви без руху. Повернення позовної заяви - це процесуальна дія, яка припиняє розгляд конкретної позовної заяви на стадії відкриття провадження без вирішення спору по суті, у випадку неможливості її розгляду з підстав, які можуть бути усунуті особою, яка звернулася до суду.

Згідно п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод державою гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини при розгляді справ виходить із того, що, реалізуючи положення Конвенції необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви або скарги - є порушенням права на справедливий судовий захист.

Зокрема, у рішенні від 04 грудня 1995 року у справі "Беллет проти Франції" ЄСПЛ зазначив, що ст. 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

У рішенні від 13 січня 2000 року у справі "МірагальЕсколано та інші проти Іспанії" та у рішенні від 28 жовтня 1998 року у справі "Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії" ЄСПЛ вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнано порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

Враховуючи той факт, що право на справедливий суд займає основне місце у системі глобальних цінностей демократичного суспільства, Європейський суд у своїй практиці пропонує досить широке його тлумачення.

Як свідчить позиція Верховного Суду у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Колегія суддів звертає увагу, що позивачем на виконання вимог ухвали про залишення без руху позовної заяви, 31 січня 2025 року представником ОСОБА_1 адвокатом Світличним О.С. надано зокрема квитанції про переказ грошових коштів, звіти-рахунки з банку про рух коштів, судові рішення по справі №331/2245/24,№331/2245/24з Єдиного державного реєстру судових рішень, в якій зазначив, що стороною позивача підтверджено списання грошових коштів з рахунку ОСОБА_1 та підтверджується їх не повернення. Крім того, зазначає, що з боку ОСОБА_1 не є зловживання її процесуальними правами та подано до суду позовну заяву до ОСОБА_2 з іншим предметом та підставами стягнення, ніж у інших справах за її позовом (№331/2245/24, №331/6915/24). У зв`язку з чим, ОСОБА_1 в особі свого представника адвоката Світличного О.С. просила суд постановити ухвалу про відкриття провадження у справі, призначення її за правилами загального позовного провадження, позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Тобто, зі змісту позовної заяви ОСОБА_1 та заяви її представника про усунення недоліків вбачається, що позивач зазначила обставини й доводи, якими вона обґрунтовує свої позовні вимоги, а також додано докази якими, на її думку, ці обставини підтверджуються.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що відповідно роз`яснень, викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», подання доказів можливе на наступних стадіях цивільного процесу, тому суд не вправі через неподання доказів при пред`явленні позову залишати заяву без руху та повертати заявнику (п.7).

Вказані висновки також узгоджуються з правовими висновками, що викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 серпня 2023 року у справі №990/114/23, згідно яких суд першої інстанції при вирішенні питання про відкриття провадження у справі не може надати оцінку достатності або недостатності всіх обставин, наявності або відсутності доказів. Ці всі питання можуть вирішуватись на інших стадіях судового процесу. Такі обставини не можуть виступати підставою для залишення позовної заяви без руху та підставами повернення позовної заяви позивачу. Враховуючи викладене, суд першої інстанції не був позбавлений можливості вирішити питання щодо відкриття провадження в справі на підставі наданих позивачем позовної заяви і доданих до неї доказів. Повертаючи заяву, суд фактично дав оцінку доказам наданим позивачем на обґрунтування позовних вимог, що є неприпустимим. Крім того, при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом. Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, що є підставною для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Аргументи апеляційної скарги є виправданими.

Враховуючи, що передача справи для продовження розгляду не є остаточним вирішенням спору по суті, підстави для розподілу судових витрат відсутні. Такий висновок узгоджується з правовим висновком Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, викладеним у постанові від 18 травня 2020 року у справі №530/1731/16-ц.

Керуючись ст. ст.367, 368, 369, 374, 379, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , представника, адвоката Рог Анастасії Сергіївни - задовольнити.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 05 лютого 2025 року скасувати, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Повна постанова складена 27 березня 2025 року.

Головуючий, суддя Суддя Суддя

Подліянова Г.С. Кочеткова І.В. Трофимова Д.А.