ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4650/25 Справа № 178/971/24 Суддя у 1-й інстанції - Берелет В. В. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.
УХВАЛА

28 березня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого Городничої В.С.,

суддів: Петешенкової М.Ю., Красвітної Т.П.,

розглянувши заяву представника ОСОБА_1 адвоката Бондара Іллі Азізовича про забезпечення позову по цивільній справі №178/971/24 за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади в особі Затишнянської сільської ради, треті особи: Дніпропетроська обласна військова адміністрація, Кам`янська районна військова адміністрація Дніпропетровської області, Криничанська державна нотаріальна контора, про визнання права оренди земельної ділянки в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 30 січня 2025 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до територіальної громади в особі Затишнянської сільської ради, треті особи: Дніпропетроська обласна військова адміністрація, Кам`янська районна військова адміністрація Дніпропетровської області, Криничанська державна нотаріальна контора, про визнання права оренди земельної ділянки в порядку спадкування за законом відмовлено в повному обсязі.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 , 28.02.2025 року подала апеляційну скаргу.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 03 березня 2025 року витребувано з Криничанського районного суду Дніпропетровської області матеріали цивільної справи №178/971/24.

26 березня 2025 року представник ОСОБА_1 адвокат Бондар І.А.через підсистему Електронний суд сформував заяву про забезпечення позову по справі №178/971/24, в якій просить накласти арешт на земельну ділянку площею 44,4 га, кадастровий номер земельної ділянки :02:401:0002, цільове призначення для рибогосподарських потреб, категорія земель землі водного фонду, розташовану на території Затишнянської (колишньої Преображенської) сільської ради Кам`янського (колишнього Криничанського) району Дніпропетровської області, яка на праві комунальної власності належить територіальній громаді в особі Затишнянської сільської ради (), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: 220.

Заява обґрунтована тим, що предметом позову у цій справі є визнання за ОСОБА_1 в порядку спадкування після смерті свого батька ОСОБА_2 права оренди спірної земельної ділянки водного фонду площею 44,4 га, кадастровий номер :02:401:0002, яка у даному випадку є предметом спору матеріальноправовим об`єктом, з приводу якого виник правовий конфлікт між позивачем і відповідачем. Право оренди вищезазначеної земельної ділянки зареєстроване за ОСОБА_2 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про інше речове право: 24604619; дата та час державної реєстрації: 25 січня 2018 року, 15:31:42. Необхідність забезпечення позову обґрунтовується отриманою заявником інформацією з офіційного вебсайту Затишнянської сільської ради Кам`янського району Дніпропетровської області (https://zatishst.otg.dp.gov.ua/rishennyagromadi/proiekty-rishen-50-sesii), на якому 25 березня 2025 року оприлюднено проєкт рішення 50-ої сесії VIII скликання Затишнянської сільської ради «Про розірвання договору №9 оренди земельної ділянки від 20 вересня 2002 року з додатковою угодою №42а від 10 серпня 2017 року про поновлення договору оренди земельної ділянки від 20 вересня 2002 року №9 та припинення права оренди». Вказаним проєктом рішення Затишнянської сільської ради пропонується припинити дію та розірвати Договір оренди земельної ділянки, яка є предметом спору по справі №178/971/24, що перебуває на розгляді у Дніпровському апеляційному суді. Також зазначеним проєктом рішення Затишнянському сільському голові доручається провести державну реєстрацію припинення права оренди вищезазначеної земельної ділянки, що в подальшому дозволяє органу місцевого самоврядування, від імені територіальної громади, розпорядитись спірною земельною ділянкою на власний розсуд до постановлення остаточного судового рішення у цивільній справі №178/971/24. Зазначені дії Затишнянської сільської ради істотно ускладнять право позивача у справі №178/971/24 на ефективний судовий захист та поновлення порушених спадкових прав за захистом яких вона звернулась до суду. Навіть більше, після державної реєстрації припинення права оренди спірної земельної ділянки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно вона буде вільною від будь-яких обтяжень, що надасть можливість Затишнянській сільській раді розпорядитись нею на власний розсуд, в тому числі передати у користування третім особам, а це практично унеможливить виконання рішення Дніпровського апеляційного суду у разі визнання за ОСОБА_1 права оренди на спірну земельну ділянку в порядку спадкування за законом. З огляду на наявність спору між ОСОБА_1 та Затишнянською сільською радою щодо права користування (оренди) земельною ділянкою водного фонду площею 44,4 га (кадастровий номер земельної ділянки :02:401:0002), який тривалий час перебуває на стадії судового розгляду, зважаючи на суперечливу та недобросовісну поведінку Затишнянської сільської ради під час розгляду цивільної справи №178/971/24 та спроби припинити дію Договору оренди земельної ділянки від №9 від 20 вересня 2002 року та Додаткової угоди №42а від 10 серпня 2017 року в позасудовому порядку шляхом односторонньої відмови від Договору до вирішення справи по суті судом, що у свою чергу істотно ускладнить як право позивача на ефективний судовий захист та поновлення порушених спадкових прав за захистом яких вона звернулась до суду, так і виконання рішення Дніпровського апеляційного суду у справі №178/971/24 у разі визнання за ОСОБА_1 права оренди на спірну земельну ділянку в порядку спадкування за законом, вважаю ефективним та співмірним із заявленими позовними вимогами вжиття такого виду забезпечення позову як накладення арешту на майно.

Перевіривши доводи заяви, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Статтею 149 ЦПК України встановлено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 3 ст. 150 ЦПК України).

Заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову (пункт 3 частини першої статті 151 ЦПК України).

Обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення заяви про забезпечення позову. Крім того, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна довести відповідність (адекватність) засобу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має пересвідчитися у тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності та обґрунтованості запропонованого заявником способу забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним способом забезпечення позову та предметом позову, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі №381/4019/18 (провадження №14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

За роз`ясненнями, що містяться в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу. Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Позивачка звернулась до суду з позовом до територіальної громади в особі Затишнянської сільської ради, треті особи: Дніпропетроська обласна військова адміністрація, Кам`янська районна військова адміністрація Дніпропетровської області, Криничанська державна нотаріальна контора, про визнання права оренди земельної ділянки в порядку спадкування за законом, в якому просила визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 право оренди на земельну ділянку площею 44,4 га, кадастровий номер :02:401:0002, цільове призначення якої для рибогосподарських потреб, яка розташована на території Затишнянської (Преображенської) сільської ради Кам`янського (Криничанського) району Дніпропетровської області, яке належало йому на підставі Договору оренди земельної ділянки №9 від 20 вересня 2002 року, посвідченого державним нотаріусом Криничанської державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за №1594, та Додаткової угоди №42а від 10 серпня 2017 року про поновлення договору оренди земельної ділянки від 20 вересня 2002 року №9, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: 220.

Рішенням Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 30 січня 2025 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до територіальної громади в особі Затишнянської сільської ради, треті особи: Дніпропетроська обласна військова адміністрація, Кам`янська районна військова адміністрація Дніпропетровської області, Криничанська державна нотаріальна контора, про визнання права оренди земельної ділянки в порядку спадкування за законом відмовлено в повному обсязі.

Рішення суду першої інстанції обґрунтоване тим, що позивачем не доведено належним чином виконання зобов`язання спадкодавця, що в свою чергу перешкоджає прийняттю позивачем права на спадщину, передбачене ст. ст. 1216, 1218 ЦК України у зв`язку з чим суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Разом з тим, на думку колегії суддів такий вид забезпечення позову, як накладення арешту на спірну земельну ділянку не є співмірним з позовними вимогами.

Окрім того, з матеріалів справи вбачається, що з моменту звернення позивача до суду з позовом і до моменту розгляду заяви про забезпечення позову відповідач по справі не здійснював будь-яких дій щодо відчуження спірної земельної ділянки, яка належить йому на праві комунальної власності, а також не вчиняв будь-який дій щодо передачі спірної земельної ділянки в оренду третім особам. Доказів на спростування вказаного позивачем надано не було.

Наявність на вебсайті Затишнянської сільської ради Кам`янського району Дніпропетровської області (https://zatishst.otg.dp.gov.ua/rishennyagromadi/proiekty-rishen-50-sesii), проєкту рішення 50-ої сесії VIII скликання Затишнянської сільської ради «Про розірвання договору №9 оренди земельної ділянки від 20 вересня 2002 року з додатковою угодою №42а від 10 серпня 2017 року про поновлення договору оренди земельної ділянки від 20 вересня 2002 року №9 та припинення права оренди», який був оприлюднений 25 березня 2025 року, не свідчить про недобросовісну поведінку Затишнянської сільської ради під час розгляду цивільної справи №178/971/24 та спроби відчужити спірну земельну ділянку або передати її в оренду третім особам, а тому доводи заявника в цій частині ґрунтуються лише на припущеннях.

Відтак, колегія суддів вважає, що поданими заявником доказами не підтверджено та необґрунтовано необхідність вжиття заходів забезпечення позову та наявності реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Ураховуючи, що метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача у разі існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання рішення суду, якщо воно буде прийнято на користь позивача, які мають бути співмірними з негативними наслідками, що можуть настати від вжиття цих заходів, а також конкретні обставини зазначеної справи, колегія суддів вважає, що заявником не обґрунтовано, у чому полягає необхідність вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту, не вказано мотивованих підстав, які б унеможливили захист прав, свобод та інтересів позивача без вжиття відповідних заходів, не надано суду відповідних належних доказів щодо недобросовісної поведінки відповідача спрямованої на відчуження чи передання в оренду третім особам спірної земельної ділянки, також з матеріалів заяви судом не встановлено обставин, які б вказували на існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, а тому колегія суддів дійшла до висновку про відсутність обґрунтованих підстав для задоволення вказаної заяви.

Керуючись ст. ст. 149, 150, 153, 259, ч. 2 ст. 381 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

У задоволенні заяви представника ОСОБА_1 адвоката Бондара Іллі Азізовича про забезпечення позову по цивільній справі №178/971/24 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з дня її постановлення та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Повний текст ухвали складено 28 березня 2025 року.

Головуючий В.С. Городнича

Судді М.Ю. Петешенкова

Т.П. Красвітна