ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Лобов О.А.

судді: Дорош А.І., Триголов В.М.

розглянув в порядку письмового провадження без виклику учасників справу за апеляційною скаргою адвокатки Савченко Олени Олександрівни, представниці ОСОБА_1 , на рішення Київського районного суду м. Полтави від 13 листопада 2024 року (час ухвалення судового рішення та дата виготовлення повного текста судового рішення не зазначені) у справі за позовом Комунального підприємства «Харківводоканал» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги централізованого водопостачання і водовідведення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, апеляційний суд

установив:

У листопаді 2021 року КП «Харківводоканал» звернулось до суду з вказаним позовом, просило ухвалити рішення, яким стягнути у солідарному порядку із ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 заборгованість за послуги з централізованого водопостачання та з централізованого водовідведення у розмірі 49 383,32 грн.

В обґрунтування позову посилалося на такі обставини.

Відповідачі є споживачами послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення за адресою: АДРЕСА_1 , облік нарахувань та оплати за які здійснюється за абонентським особовим рахунком № НОМЕР_1 . Однак, відповідачі свого обов`язку щодо проведення оплати за комунальні послуги з централізованого водопостачання та з централізованого водовідведення не здійснюють, внаслідок чого утворилась заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.01.2017 по 30.09.2021 у розмірі 25034,80 грн; за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.01.2017 по 30.09.2021 у розмірі 18585,92 грн. У зв`язку з наявністю заборгованості на прострочену суму нараховано інфляційні витрати в розмірі 4146,65 грн та 3% річних в розмірі 1615,95 грн.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 03.11.2021 відкрито провадження у справі.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 "Про введення воєнного стану в Україні" із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб введено в Україні воєнний стан, який в подальшому продовжено.

Розпорядженням Голови Верховного Суду № 4/0/9-22 від 10.03.2022 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» змінено територіальну підсудність судових справ Орджонікідзевського районного суду м.Харкова, Ленінського районного суду м.Харкова та визначено територіальну підсудність справ за Київським районним судом м.Полтави.

Заочним рішенням Київського районного суду м.Полтави від 09 серпня 2023 року позов задоволений у повному обсязі.

Ухвалою Київського районного суду м.Полтави від 01 серпня 2024 року заочне рішення цього ж суду від 09 серпня 2023 року скасоване, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 13 листопада 2024 року позов КП «Харківводоканал» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги централізованого водопостачання і водовідведення задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Комунального підприємства «Харківводоканал» заборгованість за послуги з централізованого водопостачання та з централізованого водовідведення за період з 01.01.2017 до 28.02.2019 у розмірі 10 354 грн 98 коп., інфляційні втрати у розмірі 1 010 грн 80 коп., 3% річних від простроченої суми у розмірі 21 грн 29 коп., а всього 11 387 грн 07 коп.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , на користь КП «Харківводоканал» заборгованість за послуги з централізованого водопостачання та з централізованого водовідведення за період з 01.03.2019 до 31.07.2019 у розмірі 4538 грн 36 коп., інфляційні втрати у розмірі 1003 грн, 3% річних від простроченої суми у розмірі 73 грн 80 коп., а всього 5615 грн 16 коп.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , на користь КП «Харківводоканал» заборгованість за послуги з централізованого водопостачання та з централізованого водовідведення за період з 01.08.2019 по 30.09.2021 у розмірі 28 727 грн 38 коп., інфляційні витрати у розмірі 2 132 грн 85 коп., 3% річних від простроченої суми у розмірі 1 520 грн 86 коп., а всього 32 381 грн 09 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 на користь КП «Харківводоканал» 2270 грн, понесених судових витрат, по 567 грн 50 коп. з кожного.

В апеляційній скарзі адвокатка Савченко О.О., представниця ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати в частині стягнення коштів з ОСОБА_1 , ухвалити нове рішення в цій частині про відмову в задоволенні позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги стверджується, що суд першої інстанції залишив поза увагою, те, що з 20.08.2018 по цей час ОСОБА_1 фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується договором оренди квартири, тому жодних послуг централізованого водопостачання і водовідведення за адресою: АДРЕСА_1 він не отримував та не повинен їх сплачувати.

Судом не надано оцінку тому факту, що ОСОБА_1 не проживав за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично не був споживачем послуг з централізованого водопостачання та з централізованого водовідведення з 01.08.2019 до 30.09.2021.

Суд першої інстанції в порушення норм процесуального права фактично відмовив представнику відповідача в ознайомленні з позовною заявою та доданими до неї додатками, при цьому суд, пославшись на п. 115 «Положення про порядок функціонування окремих підсистем Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи», затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 17.08.2021 р. № 1845/0/15-21 (далі «Положення»), в якому нібито закріплено, що «сканування судом документів у паперовій формі та долучення їх до матеріалів електронної судової справи здійснюються за наявності такої можливості в суді». Проте, вказаний пункт Положення, в редакції, чинній на момент подачі заяви, та в редакції, чинній на даний час, не містить такої норми.

Таким чином, суд порушив права відповідача, не надав для ознайомлення позовну заяву та додатки до неї чим позбавив відповідача можливості викласти свої заперечення на позовну заяву.

Судом ухвалено рішення за відсутності відповідача та його представника, проігнорувавши заяву про відкладення слухання справи.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_6 , представник КП «Харківводоканал», посилаючись на необгрунтованість доводів апеляційної скарги, просить рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Стверджується, що відповідач викладає своє бачення спірних правовідносин без достатнього посилання на норми законодавства.

Твердження відповідача щодо розгляду справи за його відсутності також є необґрунтованими, оскільки матеріали справи містять довідку поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки.

Представник відповідача ОСОБА_1 стверджує, що доказом не проживання останнього за адресою: АДРЕСА_1 , слугує договір оренди квартири за адресою: АДРЕСА_3 , однак скаржником не було надано доказів сплати податку за укладеним договором, окрім того, відповідачем порушений обов`язок повідомлення виконавця комунальної послуги про фактичну кількість проживаючих у житловому приміщенні осіб, відповідно до п.11 ч.2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-VIII.

Звертає увагу, що у договорі оренди вказано, що обов`язок сплати комунальних послуг покладено на орендаря та сплачуються ним самостійно, однак на підтвердження користування послугами з централізованого водопостачання та водовідведення апелянтом платіжних інструкцій надано не було.

Щодо аргументів апеляційної скарги про незабезпечення судом першої інстанції права відповідача на ознайомлення з матеріалами справи через відсутність у системі «Електронний суд» позовної заяви КП «Харківводоканал» із додатками зазначається, що відповідно до пункту 124 розділу VI Перехідних положень Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженої рішенням Вищої ради правосуддя 17 серпня 2021 року № 1845/0/15-21 в редакції від 07.03.2024, що була чинна станом на дату подання ОСОБА_7 клопотання від 14.08.2024 слідує, що сканування судом документів у паперовій формі та долучення їх до матеріалів електронної судової справи здійснюються за наявності такої можливості у суді.

До того ж, листом від 15.08.2024 Київським районним судом м. Полтави представнику було повідомлено про відсутність технічної можливості сканування документів та було запропоновано ознайомитись з матеріалами справи в приміщенні суду, зі сторони апелянта доказів можливості сканування документів судом надано не було.

Рішення суду в частині стягнення заборгованості за послуги централізованого водопостачання і водовідведення з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 не оскаржується, а тому відповідно до приписів ст.367 ЦПК України його законність і обґрунтованість апеляційним судом не перевіряється.

Перевіривши матеріали справи у межах доводів апеляційних скарг та заявлених позовних вимог, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційні скарги слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374, ст.375 ЦПК України апеляційний суд за результатами розгляду має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідачі зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: ОСОБА_2 з 2014 року, ОСОБА_8 з 2013 року, ОСОБА_9 з 2019 року, ОСОБА_1 з 04.07.2019 (т.1 а.с.13)

Згідно відповіді № 1218931 від 21.03.2025, ОСОБА_1 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , в період з 04.07.2019 до 03.11.2021.

ОСОБА_2 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_1 були і є споживачами послуг з централізованого водопостачання і водовідведення, в період часу з 01.01.2017 до 30.09.2021, відкрито абонентський особовий рахунок за № НОМЕР_1 .

Згідно із розрахунком заборгованості по особовому рахунку № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 , відкритому на ім`я ОСОБА_2 , заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01 січня 2017 року до 30 квітня 2019 року становить 25 034 грн 80 коп., за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01 січня 2017 року до 30 квітня 2019 року становить 18 585 грн 92 коп. (а.с.4-8).

У встановленому законом порядку відповідачі не відмовлялися від послуг з централізованого водопостачання та з централізованого водовідведення, заборгованість не сплачували.

Заперечуючи проти позову, відповідач ОСОБА_1 прохав відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на непроживання за за дресою: АДРЕСА_1 , та надав суду копію договору оренди квартири (житлового приміщення) за адресою: АДРЕСА_3 , від 20.08.2018 ( а.с.13)

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що доказів ненадання послуг або надання послуг неналежної якості, що б давало підстави для звільнення від їх оплати, відповідачами не надано. Отже, останні мають обов`язок оплатити позивачу вартість отриманих послуг.

Позивач звертається до суду про стягнення заборгованості за період з 01.01.2017 по 30.09.2021, однак як вбачається із довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, ОСОБА_10 має зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 з 13.02.2019, а ОСОБА_1 з 04.07.2019 (з 03.11.2021 знятий з реєстрації за даною адресою), а тому у силу ст.9 Закону України «Про житлово комунальні послуги» саме із цього моменту вони несуть відповідальність з оплати житлово комунальних послуг за даною адресою.

Посилання відповідача про те, що він проживав за іншою адресою, а тому не користувався послугами позивача не заслуговує на увагу, адже у період коли ОСОБА_1 мав зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , у силу ст.9 Закону України « Про житлово комунальні послуги» він ніс солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг за вказаною адресою.

Враховуючи викладене, суд вважав, що відповідачі, як споживачі послуг з централізованого водопостачання та з централізованого водовідведення, перебувають у фактичних договірних правовідносинах з КП «Харківводоканал», але взяті на себе зобов`язання по оплаті послуг не виконують.

В зв`язку з тим, що відповідачі не виконують взяті на себе зобов`язання в повному обсязі та не оплачують послуги з централізованого водопостачання та з централізованого водовідведення, за ними утворилась заборгованість, яка за період з 01.01.2017 до 30.09.2021, становить за надані послуги з централізованого водопостачання у розмірі 25034,80 грн, за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.01.2017 по 30.09.2021 у розмірі 18585,92 грн, інфляційні витрати 4146,65 грн, 3% річних від простроченої суми 1615,95 грн.

Враховуючи, що відповідачі ОСОБА_10 та ОСОБА_1 зареєстрували місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 у 2019 році, саме із цього періоду необхідно стягнути заборгованість.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції та, перевіряючи доводи апеляційної скарги, керується такими міркуваннями.

Спірні правовідносини врегульовані, зокрема, нормами ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими Постановою КМУ №630 від 21 липня 2005 року (втратила чинність 02 лютого 2022 року).

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальними послугами визначається результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Суб`єктами цього Закону є органи виконавчої влади, місцевого самоврядування, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг, а також власники приміщень, будинків, споруд, житлових комплексів або комплексів будинків і споруд (стаття1, частина друга статті3, стаття19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Відповідно до вимог Закону України "Про житлово-комунальні послуги" послуги з централізованого водопостачання та водовідведення віднесено до комунальних.

Згідно п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги в строки, встановлені договором або законом.

Пунктом 18 «Правил надання послуг з центрального опалення, постачання холодної води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року №630, встановлено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць; плата вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

Згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України).

При цьому правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено обов`язок з оплати вартості отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина перша статті 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги.

Отже, виходячи з юридичної природи спірних правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

Згідно ч.2 ст.625 ЦК України боржники, які прострочили виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язані сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми.

Відповідно ч.3 ст.9 ЗУ «Про житлово комунальні послуги» дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Згідно ст.7 ч.1 п.6, ч.2 п.11 ЗУ «Про житлово комунальні послуги» споживач має право на неоплату вартості комунальних послуг (крім постачання теплової енергії) у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів, за умови документального підтвердження відповідно до умов договорів про надання комунальних послуг; споживач також інформувати управителя, виконавців комунальних послуг про зміну власника житла (іншого об`єкта нерухомого майна) та про фактичну кількість осіб, які постійно проживають у житлі споживача, у випадках та порядку, передбачених договором.

Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими Постановою КМУ № 630 від 21 липня 2005 року, встановлено, що споживач має право на зменшення розміру плати у разі тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї на підставі письмової заяви споживача та офіційного документа, що підтверджує його/їх відсутність (довідка з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби, відбування покарання); несплату вартості послуг за період тимчасової відсутності споживача і членів його сім`ї (у разі відключення виконавцем холодної та гарячої води і опломбування запірних вентилів у квартирі (будинку садибного типу) та відновлення надання послуг шляхом зняття пломб за свій рахунок протягом доби згідно з письмовою заявою (п.п.1,3 п.29).

Згідно п.п.7 п.45 Постанови КМУ № 690 від 05.07.2019 року споживач має право на неоплату вартості послуг у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів за умови документального підтвердження відповідно до умов договору.

Умовами п.п.11 п.47 Постанови КМУ № 690 від 05.07.2019 року встановлено, що індивідуальний споживач зобов`язаний: інформувати протягом місяця виконавця про зміну власника житла (іншого об`єкта нерухомого майна) шляхом надання виконавцю витягу або інформації з Реєстру речових прав на нерухоме майно та про фактичну кількість осіб, які постійно проживають у житлі споживача, у випадках та порядку, передбачених договором.

Виконавець зобов`язаний зменшувати розмір плати за послуги у разі тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї на підставі його письмової заяви та офіційного документа, що підтверджує його/їх відсутність (довідка з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби, відбування покарання) (п.п.14 п.32).

Отже, за змістом наведених спеціальних норм звільнення споживача від сплати вартості комунальних послуг або ж зменшення їх розміру можливе за умови, що споживач письмово повідомив виконавця послуг про тимчасову відсутність за місцем реєстрації (проживання) із долученням відповідного документа, що підтверджує такий факт.

Частиною 1 ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які на посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За ч.ч.5, 6 статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

ОСОБА_1 , посилаючись в апеляційній скарзі на непроживання за адресою: АДРЕСА_1 , не надав жодного доказу на підтвердження цієї обставини. Копія договору оренди квартири не свідчить про непроживання особи за зареєстрованим місцем проживання.

У будь-якому випадки ОСОБА_1 у встановленому порядку не повідомив КП «Харківводоканал» про припинення споживання послуг як того вимагає закон.

Посилання адвокатки Савченко О.О., представниці ОСОБА_1 , на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та ненадання їй для ознайомлення в електронному виді матеріалів справи не заслуговує на увагу, оскільки, відповідно п. 122. Положення про порядок автоматизованої системи документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року № 30 (зі змінами) та інструкції з діловодства, до початку функціонування всіх підсистем (модулів) ЄСІТС справи можуть розглядатися (формуватися та зберігатися) в паперовій, електронній чи змішаній формі залежно від наявних у суді можливостей.

Відповідно п.1 ч.1 статті 43 ЦПК України сторони мають право ознайомлюватися з матеріалами справи, робити з них витяги, копії, одержувати копії судових рішень.

Суд першої інстанції у листі-відповіді надав адвокатці Савченко О.О. обґрунтовано роз?яснив щодо можливості ознайомлення з матеріалами справи в як в електронному, так і у паперовому виді.

Інші доводи апеляційної скарги, враховуючи предмет спору і встановлені фактичні обставини, не є істотними і такими, що потребують детальних відповідей, у розумінні сталої практики Європейського суд з прав людини щодо застосування пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення ЄСПЛ у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року).

В апеляційній скарзі відсутні посилання на істотні обставини та відповідні докази, з якими процесуальне законодавство пов`язує можливість скасування чи зміни судового рішення.

Керуючись ст.367, ст.374, ст.375, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу адвокатки Савченко Олени Олександрівни, представниці ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 13 листопада 2024 року

залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках, передбачених ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови виготовлено 24 березня 2024 року.

Головуючий суддя О.А.Лобов

Судді А.І.Дорош

В.М.Триголов