Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 695/2903/24
номер провадження 2/695/365/25

19 березня 2025 року м. Золотоноша
Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області у складі:
головуючого судді Середи Л.В.,
секретаря судового засідання Оніщенко Н.В.,
представника позивача Сергієнко І.І.,
представника відповідача адвоката Федини О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Золотоноша в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області до ОСОБА_1 про повернення переплаченої пенсії
Позивач Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області звернулось до суду з позовом, в якому просить стягнути із ОСОБА_1 на їх користь суму переплаченої пенсії.
В обґрунтування своїх вимог позивач вказує, що ОСОБА_1 на підставі його заяви та наданої ним довідки огляду МСЕК про встановлення групи інвалідності нараховано та виплачено кошти на вказаний відповідачем картковий рахунок, відкритий в АТ «Ощадбанк». За період із 19.02.2018 по 31.12.2018р. ОСОБА_1 нараховано та виплачено пенсію в загальній сумі 37 645 грн. 95 коп. Однак 11.12.2018р. позивачу надійшло повідомлення від КЗ «Черкаський обласний центр медико-соціальної експертизи Черкаської обласної ради» з приводу того, що виявлено факт підробки оформлення та фальсифікації медичних документів на ім`я ОСОБА_1 , що призвело до незаконного встановлення групи інвалідності, а тому виплату пенсії ОСОБА_1 було припинено 01.01.2019р.. Таким чином позивач вважає, що йому була заподіяна шкода в наслідок винних дій ОСОБА_1 , вина якого стверджується вироком суду від 21.12.2023р.., яким ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України. За таких підстав позивач, керуючись ст. 1166 ЦК України та ст. 50 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» звернувся до суду із цим позовом про стягнення із відповідача суму переплаченої пенсії у розмірі 37 645 грн. 95 коп., а також суми сплаченого судового збору за подання вказаної позовної заяви.
Ухвалою судді від 06.08.2024р. за даним позовом відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін, відповідачу роз`яснено право на подання відзиву на позовну заяву.
18.12.2024р. до суду надійшла заява представника відповідача про застосування строку позовної давності у якій вказано, що позивач звернувся до суду із цим позовом тільки у липні 2024р., однак знав про безпідставну виплату пенсії ще з грудня 2018р., брав участь у кримінальному провадженні щодо відповідача як потерпілий та не звернувся до суду із цивільним позовом в рамках розгляду кримінальної справи. Однак загальна позовна давність встановлена ст. 257 ЦК України, та становить три роки. Таким чином позов подано із пропуском су строку позовної давності.
Крім того, представник відповідача 18.12.2024р. надав до суду відзив на позовну заяву у якому проти задоволення позову заперечував, вказуючи при цьому, що позивачем не доведено жодних зловживань, які б привели до виплати відповідачеві пенсії у більшому розмірі, а отже підстави для стягнення надміру виплаченої пенсії з пенсіонера у суб`єкта владних повноважень відсутні. Також посилався на сплив позовної давності.
23.12.2024р. до суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач заперечував проти доводів відповідача щодо строку позовної давності вказуючи, що факт протиправних дій ОСОБА_1 , у тому числі щодо мотивів таких дій встановлені вказаним вироком суду, який набрав законної сили 28.05.2024р. Лише після належної кваліфікації дій ОСОБА_1 у позивача виникло відповідне право на подання цього позову про відшкодування заподіяної шкоди, а тому строк позовної давності позивачем не пропущено.
Згідно заперечення на відповідь на відзив, які отримані судом 24.12.2024р., представник відповідача наполягає на пропуску позивачем строків позовної давності зазначаючи, що позивач був повідомлений про порушення своїх прав ще з 11.12.2018р., останній був залучений до участі у справі як потерпіла особа на досудовому розслідуванні та судовому розгляді справи щодо відповідача за вчинення кримінальних правопорушень, однак звернувся до суду із цим позовом лише у 2024р.
У судовому засіданні представник позивача на задоволенні позову наполягав у повному обсязі з підстав, які вказані у позовній заяві, клопотання сторони відповідача про застосування наслідків пропуску строку позовної давності вважав необґрунтованим.
У судовому засіданні представник відповідача заперечував проти задоволення позову, вказував, що позивачу відомо було про скасування статусу інваліда відповідачу ще в 2018р., однак останній із невідомих причин позов не пред`явив, атому строк позовної давності позивачем давно пропущено.
Заслухавши пояснення представників сторін по справі, дослідивши надані сторонами докази, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено та не заперечується жодною із сторін, що ОСОБА_1 22.06.2018р. звернувся особисто до ГУ ПФУ в Черкаській області із заявою про призначення пенсії по інвалідності. У вказаній заяві, копія якої досліджена судом, відповідач вказав № рахунку куди перераховувати йому пенсію.
Відповідно до довідки МСЕК серії 12 ААА № 878730 йому було встановлено третю групу загального захворювання з 19.02.2018р., інвалідність встановлена безстроково.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначені Законом України від 09.07.2003 року № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (надалі - Закон № 1058).
Відповідно до статті 34 Закону № 1058 пенсія по інвалідності призначається на весь строк встановлення інвалідності.
Абзацом третім частини першої статті 35 Закону № 1058 встановлено, що у разі визнання особи, яка пройшла повторний огляд, здоровою пенсія виплачується до кінця місяця, по який встановлено інвалідність.
Згідно з даними довідки ГУ ПФУ України в Черкаській області ОСОБА_1 перебував на обліку в ГУ ПФУ України в Черкаській області й отримував пенсію по інвалідності з 19.02.2018 по 31.12.2018, розмір якої склав 37 645.95 грн.
Відповідачем не заперечується факту перебування на обліку в ГУ ПФУ України в Черкаській області та отримання ним вказаної позивачем суми пенсії.
Як встановлено судом обласна МСЕК №2 розглянувши наявні документи, які є в медико-експертній справі ОСОБА_1 , 04.12.2018 винесла рішення відмінити рішення МСЕК №2 та визнати ОСОБА_1 таким, який інвалідом не визнаний.
Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 21.12.2023р., який набрав законної сили, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 3 ст. 190 та ч. 4 ст. 358 КК України.

Відповідно до вказаного вироку суду ОСОБА_1 , серед іншого, перебуваючи у приміщенні ГУ ПФУ в Черкаській області реалізуючи свій злочинний план, направлене на незаконне заволодіння чужим майном шляхом обману, переслідуючи корисливі мотиви, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, 22.06.2018 у робочий час, тобто з 08:00 год. до 17:00 год. , більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, умисно подав до Управління заяву про призначення пенсії по інвалідності, на підставі чого, Протоколом Головного управління Пенсійного Фонду України в Черкаській області за пенсійною справою (Міноборони) від 02.07.2018, згідно ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 р. №2262-ХІІ, на підставі довідки МСЕК серія 12 ААБ №878730 від 19.02.2018, ОСОБА_1 призначено пенсію по інвалідності.

Відповідно до пункту 3 Порядку повернення сум пенсій, виплачених надміру, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 21.03.2003 № 6-4 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 25.11.2014 № 25-3, яка зареєстрована в Міністерстві юстиції України 15.05.2003 за № 374/7695), суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду України чи в судовому порядку відповідно до статті 50 Закону № 1058.

Відповідно до статті 50 Закону № 1058 суми пенсії, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Згідно із частиною другою статті 50 Закону №1058 відрахування з пенсії провадяться в установленому законом порядку на підставі судових рішень, ухвал, постанов і вироків (щодо майнових стягнень), виконавчих написів нотаріусів та інших рішень і постанов, виконання яких відповідно до закону провадиться в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Власник відповідно до статті 387 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Відповідно до положень частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно зі статтею 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно) зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб, чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: повернення виконаного за недійсним правочином; витребування майна власником із чужого незаконного володіння; повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Аналіз вищевказаної норми Закону свідчить про те, що не підлягає поверненню, крім іншого, безпідставно набута пенсія надана фізичній особі як засіб до існування, якщо її виплата проведена юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Також, ця стаття передбачає виключення із загального правила, тобто виплата таких сум, має бути проведена за відсутності недобросовісності з боку набувача.

При цьому, правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмується, отже, зазначене у ст.1215 ЦК України майно підлягає поверненню у разі наявності цих фактів.

Для правильного вирішення питання про утримання надміру сплачених сум пенсії орган, що уповноважений призначати пенсії, мав достеменно встановити факт переплати пенсії у зв`язку із поданням недостовірних відомостей, що враховуються при її обчисленні, та з чиєї вини нараховано суми соціальних виплат у розмірі, що суперечить вимогам Закону.

Отже, повернення надмірно сплачених сум пенсій передбачає стягнення зазначених сум лише у випадку, якщо така надмірна сплата відбулась з вини пенсіонера, а саме, через зловживання, зокрема у випадку надання недостовірної інформації або взагалі ненадання відповідної інформації.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Подання до Управління заяви про призначення пенсії по інвалідності на підставі умисно підроблених документів, що встановлено вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 21.12.2023р. є обставиною, про яку відповідач достовірно знав, отже, такі дії відповідача є обставиною, яка впливає на пенсійне забезпечення та призвела до виникнення безпідставної пенсійної виплати.

Надаючи правову оцінку доводам представника відповідача суд зазначає, що оскільки закон встановлює два виключення із правила відшкодування шкоди у цих правовідносинах, тобто відшкодування можливе якщо: по-перше, виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача.

Аналогічні за своїм змістом висновки про застосування статті 1215 ЦК України викладені, зокрема, у постановах Верховного Суду України від 22 січня 2014 року у справі № 6-151цс13, від 02 липня 2014 року у справі № 6-91цс14, підстав відступити від яких Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 січня 2019 року у справі № 753/15556/15-ц не встановила.

Правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, тому тягар доказування рахункової помилки та недобросовісності набувача покладено на платника відповідних грошових коштів.

Саме до таких правових висновків дійшов Верховний Суд у Постанові по справі №711/1509/17 від 12.12.2018 року, Постанові Верховного Суду від 21 червня 2018 року у справі 554/1809/17, Постанові Верховного Суду від 31.10.2018 року у справі 307/2100/16-ц та Постанові Верховного Суду від 13.04.2020 року у справі № 487/2596/17, провадження 61-123св18.

За цих підстав вбачається, що позивачу спочатку необхідно було встановити факт недобросовісних дій відповідача як підставу для повернення коштів. Крім того законом не обмежено право позивача щодо звернення до суду із цивільним позовом, після вступу вироку в законну силу, оскільки факт вини та причинний зв`язок між діями винної особи та фактом заподіяння шкоди вже доведено вироком суду.

Щодо заявлених представником відповідача доводів про пропуск позивачем строків позовної давності суд зазначає наступне.

У своїй постанові від 21.01.2020р. по справі №369/1850/18 Верховний Суд вказав, що аналіз змісту ч.ч. 1, 4 та 7 ст. 128 КПК України, ч. 2 ст. 265 ЦК України дає підстави для висновку про те, що початок перебігу позовної давності для потерпілого у кримінальному провадженні за вимогами про відшкодування шкоди збігається з моментом появи у кримінальному провадженні особи у статусі підозрюваного чи обвинуваченого, тобто коли у потерпілого виникає право на пред`явлення позову до конкретної особи.

Відшкодування майнової шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, має свої особливості, які полягають у тому, що згідно зі ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні може бути пред`явлено не до будь-якої особи, а виключно до підозрюваного чи обвинуваченого, що у свою чергу вказує на початок перебігу в такому випадку строку позовної давності саме з моменту повідомлення особі про підозру (ст. 276 КПК України).

Однак у цій справі спір стосувався деліктних правовідносин, відшкодування шкоди, завданої злочином, де необхідно було встановити вину, яка є однією з обов`язкових підстав цивільно-правової відповідальності, на відміну, наприклад, від відшкодування шкоди, завданої при дорожньо-транспортній пригоді, чи за незаконне засудження, де вина не є обов`язком доведення для позивача.

Також позивачем не враховано продовження строку позовної давності на період дії карантину ( з 12.03.2020р. по 13.05.2024р.) та продовження строків на період воєнного стану, що передбачено п.12 та п.19 ЦК України.

Таким чином доводи представника відповідача є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Частиною першою ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно платіжної інструкції №2688 від 23.07.2024р. позивачем сплачено 3028 гривень судового збору, з урахуванням розміру задоволених позовних вимог з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення в рахунок відшкодування судового збору 3028 гривень, що відповідає розміру ставок, визначених вищезазначеним Законом.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 141, 263-265, 268 ЦПК України, ст. 1166 ЦК України, -

ВИРІШИВ:

Позов Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області до ОСОБА_1 про повернення переплаченої пенсії задовольнити повністю.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (м. Черкаси, вул. Смілянська, 23, ) суму переплаченої пенсії 37 645 (тридцять сім тисяч сімсот сорок п`ять) гривень 95 коп.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (м. Черкаси, вул. Смілянська, 23, ) судовий збір у сумі 3028.00 (три тисячі двадцять вісім) гривень.

Рішення може бути оскаржено до Черкаського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з часу виготовлення повного тексту.

Повне судове рішення виготовлено 24 березня 2025 року.

Суддя Середа Л.В.