Номер провадження: 22-ц/813/6/25
Справа № 520/4088/13-ц
Головуючий у першій інстанції Рева С.В.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

27.02.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого судді Сєвєрової Є.С.,

суддів: Вадовської Л.М., Комлевої О.С.,

за участю секретаря Малюти Ю.С.,

учасники справи:

позивач Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» в особі Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп»,

відповідач ОСОБА_1 ,

третя особа Приватне акціонерне товариство «Акціонерна страхова компанія «Інго Україна»,

розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_1 про затвердження мирової угоди,

встановив:

У березні 2013 року ПАТ «Дельта Банк» звернулося до суду з позовом про стягнення заборгованості, з урахуванням уточнених позовних вимог, в якому просило суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитом у розмірі 210 750,23 грн, посилаючись на порушення умов кредитного договору.

Відповідач ОСОБА_1 заперечував проти задоволення первісного позову з мотивів його необґрунтованості та звернувся до суду із зустрічним позовом до ПАТ «Дельта Банк» в якому просив суд: 1) розірвати кредитний договір №5-165/ФКВ-07 від 08.05.2007 року з дати настання ДТП з повним знищенням предмета договору третіми особами, а саме 29.07.2010 року; 2) визнати претензії ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 такими, що не відповідають дійсності, таким чином недійсними; 3) стягнути із ПАТ «Дельта Банк» судові витрати у розмірі 2529 (дві тисячі п`ятсот двадцять дев`ять) гривень; зобов`язати ПАТ «Дельта Банк» відшкодувати моральну шкоду у розмірі 210750 (двісті десять тисяч сімсот п`ятдесят) гривень 23 копійки.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 14 серпня 2015 року відмовлено ПАТ «Дельта Банк» у задоволенні позову. Зустрічний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Розірвано кредитний договір від 8 травня 2007 року, укладений між товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» та ОСОБА_1 . У задоволенні решти вимог відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Не погодившись з рішенням суду, ПАТ «Дельта Банк», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» подало апеляційну скаргу, у якій просить рішення скасувати, позов банка задовольнити, в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 відмовити.

В апеляційному суді від ОСОБА_1 надійшла заява про затвердження мирової угоди. З вказаної заяви вбачається, що між ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду до кредитного договору №5-165/ФКВ-07 від 08.05.2007 року, згідно якої сторони дійшли домовленості про вирішення спірних правовідносин щодо виниклої заборгованості за кредитним договором.

Заслухавши суддю-доповідача, представників учасників процесу, дослідивши заяву про затвердження мирової угоди, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 7 ст. 49 ЦПК України сторони можуть укласти мирову угоду на будь-якій стадії судового процесу.

Згідно статті 207 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб.

Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу.

До ухвалення судового рішення у зв`язку з укладенням сторонами мирової угоди суд роз`яснює сторонам наслідки такого рішення, перевіряє, чи не обмежені представники сторін вчинити відповідні дії.

Укладена сторонами мирова угода затверджується ухвалою суду, в резолютивній частині якої зазначаються умови угоди. Затверджуючи мирову угоду, суд цією ж ухвалою одночасно закриває провадження у справі.

Суд постановляє ухвалу про відмову у затвердженні мирової угоди і продовжує судовий розгляд, якщо:

1) умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб, є невиконуваними; або

2) одну із сторін мирової угоди представляє її законний представник, дії якого суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Колегія суддів звертає увагу, що клопотання про затвердження мирової угоди не містить самої мирової угоди укладеної та підписаної між сторонами в порядку передбаченому законодавством. Представником позивача не підтверджено наявність волі на укладення мирової угоди.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку про відмову у затвердженні мирової угоди.

Керуючись ст.ст. 207, 389, 390 ЦПК України, суд

ухвалив:

В задоволенні клопотання ОСОБА_1 про затвердження мирової угоди відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складений 25.03.2025

Головуючий

Судді: