Київський районний суд м. Полтави
Справа № 552/7589/24
Провадження №2-з/552/11/25
У Х В А Л А

21.03.2025 Київський районний суд м.Полтави в складі:

головуючого - судді Самсонової О.А.

секретар судового засідання Масцева А.П.,

розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 , адвоката Борсука Віктора Валерійовича, про забезпечення позову до Квартирно-експлуатаційного відділу міста Полтави Міністерства оборони України, Управління майном комунальної власності міста про визнання права власності на квартиру, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачів Квартирно-експлуатаційного відділу міста Полтави Міністерства оборони України, Управління майном комунальної власності міста про визнання права власності на квартиру.

В своїй позовній заяві просив суд визнати за ним право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

19 березня 2025 року представник позивача звернувся до суду з заявою про забезпечення вказаного позову.

У заяві зазначив, що предметом спору по даній справі є квартира АДРЕСА_1 , стосовно якої ОСОБА_1 є законним наймачем квартири і набув право володіння квартирою на підставі ордеру №524 від 10 грудня 1975 року, виданого КЕЧ Полтавського району Міністерства оборони.

Через те, що житловий будинок АДРЕСА_2 не перебуває ні у державній, ні у комунальній власності існує невизначеність правового стану позивача права на приватизацію державного житлового фонду, а саме: квартири АДРЕСА_1 .

У зв`язку з цим позивач не може реалізувати своє законне право на приватизацію житла, що і стало причиною звернення з позовом до суду.

В судовому засіданні 21 лютого 2025 року представником Управління майном комунальної власності міста долучено до матеріалів справи Інформаційну довідку з ДРРП на нерухоме майно № 414118953 від 19.02.25, відповідно до змісту якої в розділі «Актуальна інформація про речове право», власником майна, а саме житлового будинку за адресою АДРЕСА_2 вказано громадянина ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ), право власності на майно зареєстровано 21.02.22 державним реєстратором виконавчого комітету Скороходівської сільської ради Соць Веронікою Григорівною.

Вищевказаний житловий будинок знаходиться за однією і тією ж адресою та має таку ж саму загальну та житлову площу як і квартира, в якій мешкає позивач.

Також зазначав, що останнім часом стали з`являтися невідомі позивачу люди та цікавитися даним будинком, задаючи питання чи не продається будинок, чи він там зареєстрований, та чи є у нього якісь документи на квартиру.

Тому вважає, що є підстави вважати, що даний будинок без згоди позивача може бути відчужено на користь третіх осіб, що у разі невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду в майбутньому.

Тому просив з метою забезпечення позову накласти арешт на нерухоме майно, а саме на квартиру АДРЕСА_1 та на житловий будинок АДРЕСА_2 , та заборонити іншим особам вчиняти буд-які дії щодо вказаної квартири, заборонивши іншим особам вчиняти будь-які дії щодо вказаного нерухомого майна.

Згідно ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Відповідно до вимог ч.1 ст. 153 ЦПК України заява розглядається судом без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали заяви та додані до неї докази, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Частиною 2 ст.149 ЦПК України також передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача (який може сховати майно, продати знищити або знецінити його), що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення.

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Право власності на житловий будинок по АДРЕСА_2 не є предметом розгляду у даній справі. Позивач просить суд визнати право власності на квартиру АДРЕСА_3 у вказаному житловому будинку.

Тому підстави для накладення арешту на будинок відсутні, оскільки такі дії є не співмірними з предметом позову.

В частині накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , заява є необґрунтованою.

З вказаної заяви взагалі не вбачається на чому ґрунтується припущення позивача, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Фактично заява про забезпечення позову обґрунтовується лише фактом звернення позивача до суду з позовом про визнання права власності.

Посилання позивача на те, що якісь невідомі люди цікавляться будинком, долученими до заяви доказами не підтверджуються.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що в задоволенні заяви про забезпечення позову необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 149, 153 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви представника позивача, адвоката Борсука Віктора Валерійовича, про забезпечення позову ОСОБА_1 до Квартирно-експлуатаційного відділу міста Полтави Міністерства оборони України, Управління майном комунальної власності міста про визнання права власності на квартиру відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний термін.

Головуючий О.А.Самсонова