Провадження №22-ц/812/492/25
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2025 року м. Миколаїв

Справа № 485/2036/24

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Шаманської Н. О.,

суддів: Кушнірової Т. Б., Тищук Н. О.,

переглянувши в апеляційному порядку без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) цивільну справу

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр»

до

ОСОБА_1

про стягнення заборгованості

за апеляційною скаргою

ОСОБА_1 , подану її представником ОСОБА_3

на рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області, ухвалене суддею Квєткою І. А., 04 лютого 2025 року в приміщенні цього ж суду, повний текст якого складено 04 лютого 2025 року,

у с т а н о в и в:

У вересні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (далі - ТОВ «Коллект Центр») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позов обґрунтовано тим, що 16 листопада 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інкасо Фінанс» та ОСОБА_1 укладено Договір № -148824 «Проста позика» відповідно до якого відповідач отримала кредит у сумі 2500 грн строком до 30 листопада 2021 року зі сплатою процентів за користування кредитом.

07 березня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інкасо Фінанс» та ТОВ «Коллект Центр» було укладено Договір №07/03/23, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» право вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором, укладеним із ОСОБА_1 .

У зв`язку із невиконанням відповідачем зобов`язань за Договором № -148824 загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом становить 11571 грн, з яких: 2500 грн - заборгованість за тілом кредиту, 686 грн - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги, 8385 грн - заборгованість за нарахованими процентами (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості).

Крім того, 28 жовтня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (далі - ТОВ «Мілоан») та ОСОБА_1 укладено Договір про споживчий кредит №3874258, відповідно до якого відповідач отримала кредит у сумі 5000 грн строком до 12 листопада 2021 року зі сплатою процентів та комісії за користування кредитом.

26 січня 2022 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу № 26-01/2022-83, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором, укладеним із ОСОБА_1

10 березня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» було укладено договір №10-03/2023/01 про відступлення (купівлю - продаж) прав вимоги, відповідно до умов якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило ТОВ «Коллект Центр» право вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором, укладеним із ОСОБА_1 .

Відповідач порушила зобов`язання за кредитним договором №3874258 від 28 жовтня 2021 року, допустила заборгованість, яка становить 28 512 грн 50 коп, з яких: 4750 грн - заборгованість за тілом кредиту, 22812 грн 50 коп - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги, 950 грн - заборгованість за комісіями.

Посилаючись на те, що відповідач не виконала зобов`язання за кредитними договорами, кредитні кошти у визначені строки не повернула, ТОВ «Коллект Центр» просило стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за двома договорами у загальній сумі 40 083 грн 50 коп, а також судовий збір у розмірі 3028 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 13000 грн.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача - адвокат Біла Т. В. зазначила про відсутність належних та допустимих доказів на підтвердження підписання ОСОБА_1 кредитних договорів одноразовими ідентифікаторами та згоди останньої із їх змістом. Крім того, відсутні належні докази на підтвердження отримання відповідачкою кредитних коштів, а розмір заборгованості недоведений. З урахуванням викладеного, у задоволенні позовних вимог просить відмовити за їх безпідставності та стягнути з позивача на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу адвоката.

В поданій заяві про розподіл витрат на правничу допомогу адвоката представник відповідача Біла Т. В. зазначила, що витрати позивача на етапі підготовки позову складають 12800 грн. Крім того, зауважила, що в додатковій угоді № 1 до договору про надання правничої допомоги сторони домовились, що у разі задоволення позову клієнт має сплатити адвокату 10000 грн. Отже, просила стягнути з позивача вказані витрати в розмірі 22800 грн.

У відповіді на відзив представник ТОВ «Коллект Центр» позовні вимоги підтримав. Заперечення відповідача проти позову вважає намаганням останньої уникнути обов`язку повернення кредитних коштів. Вказує, що відповідач уклала кредитні договори у електронній формі шляхом ідентифікації в ІТС позивача, підписала їх за допомогою електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором, зазначивши особисті дані, що узгоджується з вимогами законодавства. При цьому, вказані договори, їх умови у судовому порядку не оскаржувалися, не визнавалися недійсними, а тому є такими, що відповідають волевиявленню сторін. Факт отримання кредитних коштів відповідачем підтверджується укладеними правочинами, платіжним дорученням № 59790971 та листом ТОВ «Універсальні платіжні рішення» про перерахування коштів. Розрахунки заборгованості відповідачем не спростовані. Заявлені відповідачем витрати на правову допомогу не підтверджені належними доказами, а їх розмір є завищеним та необґрунтованим, а тому у стягненні таких з позивача просить відмовити.

Рішенням Снігурівського районного суду Миколаївської області від 04 лютого 2025 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» заборгованість за кредитними договорами у загальному розмірі 30 748 грн 50 коп, з яких: за договором позики № -148824 від 16 листопада 2021 року у розмірі 3186 грн (2500 грн - заборгованість за тілом кредиту, 686 грн - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення прав вимоги); за договором про споживчий кредит №3874258 від 28 жовтня 2021 року у розмірі 27562 грн 50 коп (4750 грн - по тілу кредиту, 22812 грн 50 коп - по процентам), а також 4459 грн 58 коп судових витрат.

В задоволенні решти позовних вимог та витрат на правничу допомогу відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що наявними у справі доказами підтверджується набуття ТОВ «Коллект Центр» права вимоги до відповідача за вказаними кредитними договорами, які укладено в електронній формі та умови яких позикодавцем не були виконані.

Разом із цим, стягнення 8385 грн заборгованості по відсоткам нарахованими відповідно до пункту 9.6 кредитного договору № -148824 від 16 листопада 2021 року є безпідставним, оскільки матеріали справи не містять доказів направлення позивачу відповідної вимоги, як передбачено цим договором, а тому судом відмовлено у їх стягненні.

Відмовляючи у задоволенні вимог про стягнення 950 грн заборгованості по комісії за договором від 28 жовтня 2021 року, суд виходив з того, що на відповідача не може бути покладений обов`язок про сплату платежів за послуги, які ним фактично не замовлялись і які позикодавцем не надавались, а встановлення платежів за такі послуги було заборонено нормативно - правовими актами.

Вирішуючи питання про розподіл витрат пов`язаних з правничою допомогою адвокатів сторін, суд виходив із реальності таких витрат, складності справи, принципів розумності та співмірності характеру наданої правової допомоги та визначив їх розмір по 4000 грн кожному.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, просив рішення суду першої інстанції в частині задоволених вимог скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволені позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не було враховано, що матеріли справи не містять доказів видачі одноразового ідентифікатора у формі алфавітно-цифрової послідовності та підписання таким ідентифікатором договору. Позивачем не надано належних та допустимих доказів (письмових та/або електронних) перерахування грошових коштів на користь відповідача. Вимоги про стягнення з відповідача заборгованості є безпідставними.

Крім того, зазначив, що суд першої інстанції без належного обґрунтування та підстав зменшив витрати на правничу допомогу адвоката з 12800 грн до 4000 грн. Надані послуги адвоката є співмірними із об`ємом виконаної роботи.

В скарзі представник також просив стягнути з ТОВ «Коллект Центр» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу адвоката в суді апеляційної інстанції в розмірі 6000 грн.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Коллект Центр» наголошувало, що рішення суду є законними та обґрунтованими, а доводи апеляційної скарги безпідставними.

Відповідно до частини першої статті 369 ЦПК України апеляційна скарга розглядається судом без повідомлення та виклику учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 16 листопада 2021 року між ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» та ОСОБА_1 було укладено договір позики №-148824 «Проста позика».

Відповідно до п.2.1. вищевказаного кредитного договору, Товариство приймає на себе зобов`язання надати, а позичальник має право отримати та зобов`язаний повернути кредит і сплатити плату за користування кредитом, у вигляді нарахованих на суму кредиту процентів, за фактичний строк користування кредитом, у порядку встановленому цим договором.

Згідно з п.2.2. кредитного договору, кредит надається в загальному розмірі (сума кредиту): 2500 грн.

Відповідно до п.2.3. кредитного договору, строк користування кредитними коштами складає: 14 днів та починається з 16 листопада 2021року і закінчується 30 листопада 2021року (включно).

За користування кредитом позичальник зобов`язаний сплатити Товариству плату згідно Графіку розрахунків, який є невід`ємною частиною цього договору (Додаток № 1 до цього договору) ( п.2.5 кредитного договору).

Відповідно до п.3.2. кредитного договору, кредит надається одноразово шляхом перерахування коштів виключно на рахунок позичальника, зазначений позичальником при подачі заяви про надання кредиту та зазначений у розділі 10 (реквізити сторін) цього договору.

Пунктом 9.2. кредитного договору передбачено, що цей договір укладається в електронній формі та є електронним договором, підписання якого відбувається, у відповідності до вимог ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, тобто даними в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних позичальником, який прийняв пропозицію (оферту) укласти цей договір, надсилаються товариству та призначені для ідентифікації підписувача цих даних.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором, вказаний у п. п. 9.2. цього договору, має юридичну силу власноручного підпису ( п. 9.3 кредитного договору).

Згідно з п.9.13. кредитного договору, за користування, наданими за цим договором, грошовими коштами у строк, передбачений п.2.3. цього договору, встановлюється процентна ставка у розмірі 702% річних (або 1,95% за один день користування грошовими коштами).

Сторони домовились, що після закінчення строку дії цього договору, проценти за користування кредитом можуть бути нараховані згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, на усю суму боргу та встановлюються у розмірі 1404% річних та підлягають сплаті не пізніше дня, що слідує за днем відправлення відповідної вимоги позикодавця позичальнику засобами ІТС та/чи на адресу електронної пошти позичальника (п.9.6 кредитного договору).

Договір укладено та підписано сторонами в електронній формі, зокрема відповідачем договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором E3CY9YVE від 16 листопада 2021 року, що відповідає ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію».

Факт перерахування коштів позики відповідачу у сумі 2500 грн підтверджується квитанцією за сплатою №119956129 від 16 листопада 2021 року, яке було здійснено за допомогою компанії ТОВ «Універсальні платіжні рішення», яка відповідно до умов договору доручення на здійснення переказу коштів № ФК-П-20/08-08 від 20 серпня 2020 року, що укладений між ТОВ «Універсальні платіжні рішення» та ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс», зобов`язалась надавати технічну можливість в перерахуванні коштів на карту позичальника на підставі укладеного договору позики.

Додатком №1 до кредитного договору, який є його невід`ємною частиною, підписаним відповідачем електронним підписом, передбачено графік розрахунків за цим договором, згідно якого загальна вартість кредиту становить 3186 грн.

07 березня 2023 року між ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» та ТОВ «Коллект Центр» був укладений договір відступлення (купівлю-продажу) прав вимоги № 07/03/23, відповідно до якого, ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» відступило ТОВ «Коллект Центр» за плату, а ТОВ «Коллект Центр» прийняло право грошової вимоги до боржників за договорами позики вказаними у Реєстрах боржників (Додаток № 1 до договору).

Відповідно до реєстру боржників до договору № 07/03/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 07 березня 2023 року, що є додатком №1 до вказаного договору, ТОВ «Коллект Центр» набуло право вимоги до ОСОБА_1 за договором позики №-148824.

Згідно з розрахунком заборгованості ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс», заборгованість станом на 07 березня 2023 року становить 3186 грн та складається з: 2500 грн - заборгованості по основній сумі кредиту; 686 грн - заборгованості за відсотками згідно акційної відсоткової ставки.

Відповідно до розрахунку заборгованості ТОВ «Коллект Центр», заборгованість станом на 10 вересня 2024 року становить 11 571 грн та складається з: 2500 грн - заборгованості по основній сумі кредиту; 686 грн - заборгованості за відсотками на дату відступлення права вимоги; 8385 грн. - заборгованості за відсотками, нарахованими з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку.

Крім того, 28 жовтня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 було підписано договір про споживчий кредит № 3874258, Паспорт споживчого кредиту № 3874258, анкету-заяву на кредит №3874258 від 28 жовтня 2021 року.

За умовами вказаного Договору відповідач отримав грошові кошти у розмірі 5000 грн на строк 15 днів до 12 листопада 2021 року зі сплатою комісії за надання кредиту в сумі 950 грн, яка нараховується за ставкою 19 % від суми кредиту одноразово, та процентів за користування кредитом в сумі 1500 грн, які нараховуються за ставкою 2,0 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом первісного строку кредитування - 15 днів, та процентів за стандартною (базовою) ставкою за користування кредитом, які нараховуються за ставкою 5,00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.

Відповідно до графіку платежів до договору про споживчий кредит 3874258 від 28 жовтня 2021 року за період з 28 жовтня 2021 року по 12 листопада 2021 року загальна вартість кредиту з урахуванням комісій та процентів має становити 7450 грн.

Паспорт споживчого кредиту № 3874258, який є Додатком №2 до Договору містить інформацію та контактні дані кредитодавця, основні умови кредитування, інформацію щодо орієнтовної реальної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту, додаткову інформацію.

Відповідно до анкети-заяви на кредит № 3874258 від 28 жовтня 2021 року ОСОБА_1 просила надати їй кредит у розмірі 5000 грн, строк кредиту - 15 днів з 28 жовтня 2021 року; дата повернення кредиту - 12 листопада 2021 року, сума до повернення 7450 грн. Складові частини сукупної вартості кредиту: комісія за надання кредиту - 950 грн, нараховується одноразово за ставкою 19.00 відсотків від суми кредиту за договором, проценти за користування кредитом - 1500 грн, нараховуються за ставкою 2,50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.

Відповідно до довідки ТОВ «Мілоан», клієнт ОСОБА_1 , з яким укладено договір № 3874258 від 28 жовтня 2021 року, ідентифікований ТОВ «Мілоан». Акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора) одноразовий ідентифікатор R49684, який було відправлено 28 жовтня 2021 року на тел. +71.

Факт перерахування коштів позики відповідачу у сумі 5000 грн підтверджується платіжним дорученням 59790971 від 28 жовтня 2021 року.

26 січня 2022 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу № 26-01/2022-83, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором, укладеним із ОСОБА_1 .

Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу № 26-01/2022-83 від 26 січня 2022 року, ТОВ «Вердикт Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 3874258 в сумі 21625 грн, з яких 4750 грн - сума заборгованості по тілу кредиту; 15 925 грн - сума заборгованості по відсоткам; 950 грн - сума заборгованості за комісією.

10 березня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» було укладено договір №10-03/2023/01 про відступлення (купівлю - продаж) прав вимоги, відповідно до умов якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило ТОВ «Коллект Центр» право вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором, укладеним із ОСОБА_1 .

Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до Договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №10-03/2023/01 від 10 березня 2023 року, ТОВ «Коллект Центр» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №3874258 в сумі 28 512 грн 50 коп, з яких 4750 грн - сума заборгованості по тілу кредиту; 22 812 грн 50 коп - сума заборгованості по відсоткам; 950 грн - сума заборгованості за комісією.

Зазначене підтверджується відповідним розрахунком, з якого вбачається, що нарахування заборгованості здійснювались до 23 лютого 2022 року включно.

За розрахунком заборгованості ТОВ «Коллект Центр», заборгованість за кредитним договором №3874258 від 28 жовтня 2021 року ОСОБА_1 станом на 10 вересня 2024 року становить 28 512 грн 50 коп, з яких 4750 грн - заборгованість за тілом кредиту, 22 812 грн. - заборгованість по відсотках, 950 грн заборгованість по комісії.

За умовами п.2.3.1.2. Договору від 28 жовтня 2021 року, позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли Позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів.

Відповідно до п.2.4.1. зазначеного договору, позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом не пізніше терміну передбаченого п.1.4 договору, а у випадку пролонгації - не пізніше дати завершення періоду на який продовжено строк кредитування.

Згідно з п. 4.2. вказаного Договору у разі прострочення позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього договору кредитодавець, починаючи з дня, наступного за датою спливу строку кредитування, з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), має право нарахувати проценти за стандартною (базовою) ставкою, передбаченою п. 1.6 договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ст. 625 ЦК України. У випадку нарахування процентів вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів у розумінні ч. 2 ст. 625 ЦК України, на рівні стандартної (базової) ставки, передбаченої п. 1.6 договору. Обов`язок позичальника по сплаті таких процентів настає після відповідної вимоги кредитодавця.

Пунктом 6.1 Договору передбачено, що цей кредитний договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, створений в інформаційно - телекомунікаційній системі Товариства та доступний зокрема через сайт Товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби.

Відповідно до листа - відповіді АТ КБ «ПриватБанк» від 24 грудня 2024 року № 20.1.0.0.0/7- 241219/5600-БТ, на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано карту № НОМЕР_1 , на рахунок якої за період з 18 жовтня 2021 року по 16 грудня 2021 року були зарахування на суму 5000 грн та 2500 грн.

Частиною 1статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

У відповідності до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 ст. 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з положеннями ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Також згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Як передбачено ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до положень ст.526, ст.530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установленні строки відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а згідно ст. 629 ЦК України - договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Крім цього у ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Також ст. 204 ЦК України встановлено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Статтею 1077 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Крім того за змістом ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» акцептом пропозиції укласти договір в електронній формі є відповідь особи, якій адресована пропозиція його укласти, про її прийняття надана шляхом:

- надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;

- заповнення формуляра заяви (форми) про прийнятім такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;

- вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Згідно з п.2 ч.1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до актів цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Згідно з п. 1 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування» кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Така інформація повинна містити наявні та можливі схеми кредитування у кредитодавця. Споживач перед укладенням договору про споживчий кредит має самостійно ознайомитися з такою інформацією для прийняття усвідомленого рішення.

Відповідач пройшов реєстрацію в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Мілоан», отримавши відповідний цифровий пароль на номер свого мобільного телефону, що свідчить, про те що він ознайомився з Правилами (примірним Договором) та іншою наданою інформацією.

Для оформлення кредиту та коштів відповідач обрав бажану суму кредиту та строк кредитування; ознайомився з текстом договорів, що пропонувалися для укладання.

Правилами, інформацією, зазначеною в статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансовий послуг» та іншою необхідною інформацією, шляхом перенаправлення (відсилання) до них/неї, що повністю відповідає частині 5статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», про що відповідач поставив відповідну відмітку в електронній системі Товариства, після чого створив заявку на отримання коштів згідно обраних ним умов.

Ознайомлення в Особистому кабінеті з Паспортом кредиту - інформація, яка надається споживачу до укладення договору (стандартизована форма) в порядку, за формою та за змістом, що передбачені ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування» та іншою необхідною інформацією.

Після прийняття Кредитодавцем позитивного рішення щодо надання кредиту Позичальнику Кредитодавець зробив Позичальнику пропозицію в Особистому кабінеті укласти електронний Кредитний договір, який містив усі істотні умови з якими Заявник мав можливість ознайомитись до моменту укладання Кредитного договору.

Після прийняття Позичальником умов Кредитного договору, він уклав з Товариством електронний Кредитний договір, який був підписаний у відповідності до вимог ч.ч. 6 та 8 ст. 11 і ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», а саме за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Як вбачається з матеріалів справи договір від 16 листопада 2021 року відповідачем підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором E3CY9YVE від 16 листопада 2021 року, що відповідає ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію».

Після укладання в електронному вигляді зазначених правочинів, позичальнику були надані відповідні кошти від кредитора, права вимоги щодо стягнення заборгованості за якими увійшли до переліку тих, що передані за договорами факторингу позивачу у справі.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд установлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги й заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи й підлягають установленню при ухваленні судового рішення (ч.ч.1, 2 ст.77 ЦПК України ).

Згідно з ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч.1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Встановивши, що відповідач, як позичальник, отримав кошти за вищевказаними договорами, які отримав на свою банківську картку, емітовану Приватбанк, що не спростовано ним належними і допустимими доказами; не повернув їх у визначені строки разом зі сплатою відсотків, отже має заборгованість, права вимоги щодо стягнення якої наявні у позивача, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про обґрунтованість позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту та відсотками.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності в матеріалах справи доказів перерахування коштів за договором та отримання їх відповідачем не заслуговують на увагу, оскільки в матеріалах справи наявні квитанція за сплату № 119956129 від 16 листопада 2021 про зарахування 2500 грн на банківську карту НОМЕР_2 та платіжне доручення 59790971 від 28 жовтня 2021 року, отримувач ОСОБА_1 , призначення платежу: кошти згідно договору 3874258. Банк платника «Приватбанк».

Таким чином, у даному випадку слід виходити з презумпції правомірності правочину (ст. 204 ЦК України), а також презумпції обов`язковості виконання договору (ст. 629 ЦК України). Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним, а договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Колегія суддів вважає, що позивачем, при зверненні до суду з цим позовом, було надано достатні та допустимі докази щодо перерахування відповідачу кредитних коштів на картковий рахунок.

Аргументи скарги щодо необґрунтованого зменшення судом першої інстанції розміру витрат на професійну правничу допомогу з 12800 грн до 4000 грн не заслуговують на увагу, оскільки суд першої інстанції при визначенні таких судових витрат дотримався вимог статей 137 ЦПК України, судової практики застосування цих норм права, викладених в постановах Верховного Суду України та рішеннях Європейського Суду з прав людини, виходячи при цьому з конкретних обставин справи, її складності та об`єму наданої професійної правничої допомоги.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального та відсутні підстави для його скасування.

Керуючись ст.374, 375, 382 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану через її представника ОСОБА_3 , залишити без задоволення, а рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області від 04 лютого 2025 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий: Н. О. Шаманська

Судді: Т. Б. Кушнірова

Н. О. Тищук

Повний текст постанови складено 25 березня 2025 року.