Справа № 162/1170/24
Провадження № 2-о/162/11/2025
ЛЮБЕШІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2025 року селище Любешів

Любешівський районний суд Волинської області у складі: головуючого - судді Савича А.С., за участю секретаря судового засідання Гичук О.М.,

заявниці - ОСОБА_1 ,

представника заявниці - Солдаткіна О.С. (у режимі відеоконференції),

заінтересованої особи - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: військова частина НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , про встановлення факту, що має юридичне значення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 через свого представника - адвоката Солдаткіна О.С. звернулася 23.12.2024 до суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» з заявою заінтересована особа: військова частина НОМЕР_1 , про встановлення факту, що має юридичне значення.

Свою заяву мотивувала тим, що ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , що підтверджується довідкою від 05.06.2024 № 3507. ОСОБА_3 18.06.2024 зник безвісти під час наступально-штурмових дій противника в ході ведення бойових дій з військовими формуваннями російської федерації поблизу н.п. Берестове Бахмутського району Донецької області. У липні 2024 року заявник звернулась до командира військової частини НОМЕР_1 з питання отримання грошового забезпечення відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовців захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих нейтральних державах або безвісно відсутніх, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 № 884. Однак як вбачається з відповіді, з метою прийняття правового рішення командиром військової частини НОМЕР_1 щодо здійснення виплат заявнику, останній необхідно надати підтверджуючу інформацію щодо спільного проживання з ОСОБА_3 . Утім, зазначає, що заявниця дійсно проживала разом з її батьком ОСОБА_3 . Згідно з актом про спільне проживання членів сім`ї на території Любешівської селищної територіальної громади № 1031 від 12.12.2024, виданого старостою Залізницького старостинського округу Любешівської селищної ради Михальчук Л.О., з 2020 року ОСОБА_3 постійно проживав за адресою: АДРЕСА_1 , зокрема разом з заявником. У приміщенні наявні речі, що належать обом особам, зокрема одяг та особисті речі, які розташовані у спільних житлових кімнатах, що свідчить про їх спільне користування майном. У приміщенні спостерігається спільна організація побуту, зокрема користування кухонним приладдям, побутовою технікою, засобами гігієни, а також наявність ознак спільного ведення домашнього господарства. Крім того, у приміщенні знаходяться документи, листи та інші речі, які підтверджують обмін інформацією між особами, а також елементи інтер`єру (спільні фото). Зазначає, що ОСОБА_3 та заявниця до 18.06.2024 разом спільно проживали, вели спільне господарство, утримували спільне майно. Згідно з письмовими поясненнями сусідки ОСОБА_4 від 12.12.2024, заявник та ОСОБА_3 спільно проживали за адресою: АДРЕСА_1 , орієнтовно з початку 2020 року до середини 2024 року. Вони вели спільне господарство, зокрема разом випасали худобу, виходили разом на пасовище, доглядали за худобою та співпрацювали у питаннях її утримання. У селі всі знали, що вони живуть разом і допомагають один одному. Також, відповідно до письмових пояснень односельчанки ОСОБА_5 від 12.12.2024, заявник та ОСОБА_3 спільно проживали за адресою: АДРЕСА_1 , орієнтовно з початку 2020 року до середини 2024 року. Вони вели спільне господарство. Вони разом здійснювали покупки у сільському магазині. Зазвичай вони купували продукти харчування, товари для дому та інші необхідні речі, що вказувало на спільне ведення побуту. Відомо, що ці покупки були для їхнього спільного користування. Крім того, згідно з письмовими поясненнями односельчанки ОСОБА_6 від 12.12.2024, заявник та ОСОБА_3 спільно проживали за адресою: АДРЕСА_1 , орієнтовно з початку 2020 року до середини 2024 року. Вони вели спільне господарство, оскільки разом виконували хатні справи, разом обробляли город: садили та доглядали за рослинами, збирали врожай. Вони також облаштовували двір: прибирали територію, розставляли господарські речі тощо. Вказує на те, що ОСОБА_3 не перебував у шлюбі. За таких обставин, встановлення факту спільного проживання заявника та її батька ОСОБА_3 у судовому порядку забезпечить реалізацію права заявника на отримання грошового забезпечення.

Посилаючись на вищевикладене, заявниця просила суд встановити факт спільного проживання однією сім`єю ОСОБА_3 та його дочки ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою судді Любешівського районного суду Волинської області від 24.12.2024 відкрито окреме провадження у справі та призначено судове засідання в справі (а.с.42).

Ухвалою Любешівського районного суду Волинської області від 28.01.2024 залучено до участі у даній справі в якості заінтересованої особи: ОСОБА_2 (а.с.56-57).

Представник заінтересованої особи військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_7 подав до суду 20.01.2025 письмові пояснення, в яких зазначив, що для встановлення вказаного факту необхідно підтвердити наявність факту родинних відносин: батько-донька, а також факт їх спільного проживання. Згідно з копією паспорта ОСОБА_1 , серія НОМЕР_2 , її зареєстроване місце проживання з 16.01.2020: АДРЕСА_1 . Водночас, згідно з копією паспорта зниклого безвісти ОСОБА_3 , серія НОМЕР_3 , він 19.05.2020 знятий з реєстрації виконавчим комітетом Маловодянської сільської ради Долинського району Кіровоградської області. Записи про його проживання в с. Лобна відсутні. Також зазначають, що до заяви не додано Витяг з Реєстру територіальної громади про його зареєстроване місце проживання. Проаналізувавши предмет та підстави заяви, хронологію розвитку подій до моменту звернення до суду, командування військової частини НОМЕР_1 не може підтримати або спростувати наявність підстав для встановлення факту, що має юридичне значення (спільного проживання однією сім`єю ОСОБА_3 та ОСОБА_1 ). Представник заінтересованої особи просив судові засідання проводити без участі представника військової частини НОМЕР_1 (а.с.47-51).

Заявник ОСОБА_1 у судових засіданнях заяву підтримувала та просила суд її задовольнити з підстав, наведених у ній. Пояснила, що вона разом з своїм батьком, який зник безвісти в ході ведення бойових дій, спільно проживали за адресою: АДРЕСА_1 , орієнтовно з початку 2020 року до середини 2024 року. У липні 2024 року вона звернулась із заявою до командира військової частини НОМЕР_1 з питанням отримання грошового забезпечення відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовців захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих нейтральних державах або безвісно відсутніх, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 № 884. Однак командиром військової частини її заява про отримання грошового забезпечення не була ні задоволена, ні відмовлено в її задоволенні, тобто дане питання не було вирішено, оскільки було запропоновано їй надати підтверджуючу інформацію щодо спільного проживання з ОСОБА_3 . З урахуванням наведеного, вона вирішила звернутись із заявою про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю з своїм батьком за відповідною адресою.

Представник заявниці ОСОБА_8 у судових засіданнях заяву підтримував та просив суд її задовольнити з підстав, наведених у ній. Пояснив, що, незважаючи на те, що з 01 лютого 2025 року стаття 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» викладена в новій редакції Закону, якою змінено, зокрема порядок виплати грошового забезпечення, суб`єктний склад її отримання тощо, і те, що окрім доньки ОСОБА_3 - заявниці ОСОБА_1 , у ОСОБА_3 є рідна сестра ОСОБА_2 та рідний брат ОСОБА_9 , представник заявниці не вбачає в цьому випадку «спору про право», оскільки ОСОБА_2 та ОСОБА_9 раніше не звертались із заявою на отримання грошового забезпечення, тому на нього не можуть претендувати. Просив встановити факт спільного проживання однією сім`єю ОСОБА_3 та його дочки ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Заінтересована особа ОСОБА_2 у судовому засіданні 25.02.2025 не заперечувала проти задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення. Пояснила, що її рідний брат ОСОБА_3 разом проживав з своєю дочкою ОСОБА_1 у період, який зазначений у її заяві. Зазначила, що окрім ОСОБА_10 , має ще одного рідного брата - ОСОБА_11 . Вона як рідна сестра ОСОБА_12 , який зник безвісти, не претендує на отримання грошового забезпечення, встановленого відповідним законом.

Свідки ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , кожна зокрема, у судовому засіданні пояснили, що є односельчанами ОСОБА_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Підтримали свої письмові пояснення від 12.12.2024, та зазначили, що в період орієнтовно з початку 2020 року до середини 2024 року ОСОБА_1 проживала разом з своїм батьком ОСОБА_3 . Разом з ними проживали також чоловік ОСОБА_1 та двоє їх неповнолітніх дітей.

Заслухавши пояснення учасників судового провадження та свідків, дослідивши письмові докази, суд доходить висновку, що заяву ОСОБА_1 необхідно залишити без розгляду з таких підстав.

Частиною 1 ст. 55 Конституції України визначено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (ч.1 ст. 64 Конституції України).

Відповідно до ч. 7 ст. 19 ЦПК України визначено, що окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно із ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначеного іншого порядку їх встановлення.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 28.09.2022 в справі №139/122/14-ц (провадження № 61-3238св22) вказано, що: «Під спором про право розуміють перешкоди у здійсненні цивільного права, які згідно із законом можуть бути усунені за допомогою суду. Спір про право пов`язаний виключно з порушенням, оспоренням або невизнанням, а також недоведенням суб`єктивного права, при якому існують конкретні особи, які перешкоджають в реалізації права. При відсутності цих елементів відсутній спір про право».

Верховний Суд неодноразово зазначав, що спір про право - це формально визнана суперечність між суб`єктами цивільного права, що виникла за фактом порушення або оспорювання суб`єктивних прав однією стороною цивільних правовідносин іншою і яка потребує врегулювання самими сторонами або вирішення судом. Поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Отже, під час розгляду справ у порядку окремого провадження виключається існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають в реалізації такого права.

Відповідно до ч. 6 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (у редакції Закону № 3995-IX від 08.10.2024, який введений в дію з 01.02.2025, далі - Закону) за військовослужбовцями, захопленими в полон або заручниками, а також інтернованими в нейтральних державах або зниклими безвісти, зберігається виплата грошового забезпечення.

Військовослужбовець має право скласти у письмовій довільній формі особисте розпорядження на випадок захоплення його в полон або заручником, інтернування в нейтральних державах або зникнення безвісти про виплату належного йому грошового забезпечення особі (особам) за його вибором, визначивши розмір частки таких осіб у відсотках (далі - особисте розпорядження на випадок полону).

Порядок підтвердження справжності підпису військовослужбовця на особистому розпорядженні на випадок полону, оформлення та зберігання такого розпорядження та його скасування здійснюються у порядку, передбаченому пунктом 4 статті 16 цього Закону.

У разі відсутності особистого розпорядження на випадок полону грошове забезпечення виплачується дружині (чоловіку), законним представникам малолітніх (неповнолітніх) дітей, дітям з числа осіб з інвалідністю з дитинства (незалежно від віку) або їх законним представникам та батькам військовослужбовців (крім тих із зазначених осіб, які одержують від військовослужбовця аліменти, а також батьків, позбавлених батьківських прав, за умови що ці права не були поновлені). Таким особам рівними частками виплачується частина грошового забезпечення, що в загальній сумі не перевищує 50 відсотків грошового забезпечення, визначеного після здійснення встановлених законом відрахувань.

У разі відсутності особистого розпорядження на випадок полону та осіб, зазначених в абзаці четвертому цього пункту, грошове забезпечення виплачується повнолітнім дітям, рідним братам (сестрам), законним представником яких є військовослужбовець. Таким особам рівними частками виплачується частина грошового забезпечення, що в загальній сумі не перевищує 20 відсотків грошового забезпечення, визначеного після здійснення встановлених законом відрахувань.

Виплата грошового забезпечення особі (особам), визначеній (визначеним) в особистому розпорядженні на випадок полону, та особам, передбаченим цим пунктом, здійснюється до повного з`ясування обставин захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, інтернування військовослужбовців у нейтральних державах або зникнення безвісти, їх звільнення з полону або визнання судом безвісно відсутніми чи оголошення судом померлими. У всіх випадках виплата грошового забезпечення здійснюється не більше ніж до дня виключення військовослужбовця із списків особового складу військової частини.

Грошове забезпечення військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або зниклих безвісти, підлягає індексації відповідно до закону. Порядок та умови перерахунку розміру грошового забезпечення таких військовослужбовців встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або зниклих безвісти, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

У разі відсутності особистого розпорядження на випадок полону та осіб, зазначених в абзацах четвертому - п`ятому цього пункту, належні та не виплачені військовослужбовцям, захопленим у полон або заручниками, а також інтернованим у нейтральних державах або зниклим безвісти, суми грошового забезпечення після оголошення їх судом померлими включаються до складу спадщини.

Судом встановлено, що заявниця звернулася із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, з метою отримання грошового забезпечення, встановленого вищевказаним Законом.

Разом з тим, судом із пояснень заявниці та заінтересованої особи також встановлено, що в батька заявниці ОСОБА_3 , який зник безвісти в ході ведення бойових дій, є рідна сестра ОСОБА_2 та рідний брат ОСОБА_9 .

Дані особи, окрім заявниці, також відповідно до вимог вищевказаного Закону можуть претендувати на отримання грошового забезпечення, їх позиція щодо цього питання впливає на розмір частки грошового забезпечення (вона може бути більшою, чи меншою) для осіб, які бажають отримати таке грошове забезпечення.

Пояснення в судовому засіданні заінтересованої особи ОСОБА_2 про те, що особисто вона не претендує на отримання грошового забезпечення, не підтверджено будь-якими іншими доказами, а саме, що така її позиція є послідовною та незмінною.

Зокрема, вона не подала суду будь-яких заяв чи клопотань до відповідних уповноважених органів, зі змісту яких вбачалося б, що вона відмовляється від отримання грошового забезпечення, передбаченого Законом, як рідна сестра військовослужбовця ОСОБА_3 , який зник безвісти.

Відповідно до ч. 4 ст. 315 ЦПК України, якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Згідно з ч. 6 ст. 294 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Відтак виникає спір про право заявниці ОСОБА_1 , зокрема щодо державних пільг і виплат у зв`язку із зникненням безвісти ОСОБА_3 під час виконання бойового завдання.

Аналізуючи зміст заяви ОСОБА_1 , суд дійшов висновку про наявність спору про право, що підлягає вирішенню судом у порядку позовного провадження.

Керуючись статтями 13, 259-260, 294, 315, 353-354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: військова частина НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , про встановлення факту, що має юридичне значення залишити без розгляду.

Роз`яснити заявниці ОСОБА_1 право звернення до суду з позовом на загальних підставах.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складення повного судового рішення 21 березня 2025 року.

Суддя Любешівського районного суду

Волинської області А.С. Савич