Справа № 156/317/25
Номер провадження 2-о/156/28/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2025 року сел. Іваничі

Іваничівський районний суд Волинської області

в складі: головуючого судді Малюшевської І.Є.,

за участю секретаря судового засідання Киці Л.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку окремого провадження в залі суду сел. Іваничі цивільну справу № 156/317/25 за заявою ОСОБА_1 , представник заявника ОСОБА_2 , заінтересована особа ОСОБА_3 про видачу обмежувального припису,

учасники справи:

заявниця - не з`явилася,

представник заявниці - адвокат Назарук Ю.В. (в режимі відеоконференції),

заінтересована особа - не з`явився,

в с т а н о в и в :

І. Суть спору

До Іваничівського районного суду Волинської області 21.03.2025 року надійшла заява окремого провадження ОСОБА_1 , представник заявника ОСОБА_2 , заінтересована особа - ОСОБА_3 , про видачу обмежувального припису.

Заява обґрунтована тим, що тривалий час заявниця разом із кривдником проживали однією сім`єю і у 2014 році в них народилася донька ОСОБА_4 . У 2020 році заявниця офіційно одружилася з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з яким проживали за адресою: АДРЕСА_1 (за цією ж адресою обидвоє зареєстровані). Донька заявниці від першого шлюбу ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 стала проживати разом з ними. У 2015 році ОСОБА_6 почав зловживати спиртними напоями і на ґрунті цього, вчиняти відносно заявниці домашнє насильство, яке проявлялося в агресії, ображанні її нецензурною лайкою. Вона пробачала кривднику його поведінку, так як хотіла зберегти сім`ю. Такі сварки спочатку відбувалися приблизно один раз на місяць. Заявниця просила закодуватися чоловіка і навіть разом їздили в м. Луцьк. Дія кодування тривала 8 місяців, після чого чоловік знову почав вживати спиртні напої і заходити в запої. Тобто, з кінця 2016 року чоловік почав частіше вчиняти відносно неї домашнє насильство психологічного, фізичного та економічного характеру. Фізичне насильство проявлялося у тому, що чоловік почав «простягати до неї руки», тобто бив рукою по обличчю, після чого вона втікала з будинку. Психологічне насильство полягало у тому, що чоловік принижував її, говорив, що вона гуляща жінка, що вона страшна і нікому не потрібна, що він без неї проживе, а вона без нього не проживе, хіба що вона знайде собі іншого чоловіка, безпричинно ревнував її до всіх, до колег на роботі і навіть приходив до неї на роботу, де вчиняв сварки. Заявниці було дуже соромно перед колегами, перед керівництвом, так як всі вони знали про вчинки її чоловіка. Такі дії ОСОБА_6 вчиняв в стані алкогольного сп`яніння. Чоловік щоразу контролював її, контролював куди і на що вона витрачала зароблені грошові кошти, тобто вона мала звітувати за кожну гривню. Чоловік в той час працював в ДПО і рік на АЗС «Укрнафта» і мав заробітну плату на АЗС в сумі 12-15000 грн., а в ДПО мав заробітну плату 6000-7000 грн., так як працював по договору. Особисто їй чоловік не давав своїх грошових коштів, а також не давав на потреби обох дітей. Через день купував продукти харчування, для них всіх, хоча їх не вистачало. 28.11.2022 року ОСОБА_6 самовільно залишив робоче місце на АЗС «Укрнафта» і за це керівництво його звільнило. В грудні 2022 року ОСОБА_6 перейшов офіційно працювати трактористом у ДПО. Після зміни роботи чоловік знову не давав дружині грошові кошти на сімейні потреби, лише давав кошти на шкільне харчування доньок, приблизно в місяць по 200 грн. на кожну дитину. Продукти харчування став рідше купувати, але їв продукти, які вона купувала і готувала для всієї сім`ї. Комунальні послуги перестав оплачувати, його мама платила за подачу газопостачання, а заявниця оплачувала всі інші послуги.

Приблизно в кінці 2023 року на початку 2024 року ОСОБА_6 почав вчиняти частіше домашнє насильство відносно заявниці, свідками яких були її обидві доньки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . Саме з того часу, вона відмовилася мати з чоловіком інтимні відносини, пояснюючи йому це тим, що він її ображає, тому як їй проявляти свою любов до нього. Після цього, під час вчинення домашнього насильства, чоловік кожного разу схиляв її до інтимних відносин, а коли вона відмовляла, то простягав до неї руки, але до реальних дій не вдавався, так як вона тікала до сусідів. В кінці осені 2023 року, коли заявниця йому відмовила в близькості, ОСОБА_6 вдарив її рукою у живіт.

12.06.2024 близько 14.00 год. чоловік повернувся додому у сильному алкогольному сп`янінні і безпричинно почав вчиняти відносно заявниці домашнє насильство психологічного характеру, яке виражалося в образах нецензурними словами, приниженні її честі та гідності, кидався до неї з кулаками, а коли донька ОСОБА_8 стала захищатися за матір, то кривдник також її почав ображати нецензурними словами. В той час, ОСОБА_8 було 14 років і дитина дуже стресувала, заявниця змушена була давати їй заспокійливі ліки, а також сама вживала ліки, щоб заспокоїтися. Дані події бачила менша донька ОСОБА_7 , яка кричала до батька і просила не чіпати матір. У відповідь останній кричав до дружини, щоб вона йшла звідки прийшла. Очевидцем даних подій була свекруха ОСОБА_9 , яка сина не заспокоювала і лише сказала, щоб заявниця пішла ночувати до сусідів, а вранці, коли він заспокоїться, повернутись додому. Тоді вона пішла ночувати до сусідки ОСОБА_10 , яка проживає неподалік. З даного приводу заявниця викликала працівників поліції, які склали на ОСОБА_11 адміністративний протокол за вчинення відносно неї домашнього насильства.

22.11.2024 року близько 17:30 год. перебуваючи за адресою спільного проживання, кривдник вкотре перебуваючи у стані сильного алкогольного сп`яніння, вчинив із заявницею безпричинно сварку, під час якої ображав її нецезурними словами, принижував її людську гідність, не допускав її в будинок і в літню кухню, де вона мала приготувати собі їжу і для дітей, виганяв з будинку. Крім цього, ОСОБА_6 кидався до неї битися, проте заявниця втекла, а тому він не зміг вдатися до реальних дій. Свідком даних подій були обидві доньки, які просили батька більше не пити горілки і більше не ображати матір. Старша донька ОСОБА_8 говорила, що якщо він не хоче з заявницею жити, то щоб розійшовся із нею. Однак ОСОБА_6 відповів, що ніколи розлучення не дасть. З даного приводу заявниця викликала працівників поліції, які склали на чоловіка адміністративний протокол за повторне вчинення домашнього насильства відносно неї.

05.12.2024 року близько 17.00 год. заявниця вимушено переїхала з дітьми від чоловіка в інший будинок АДРЕСА_2 , бо більше не могла перебувати разом з чоловіком ОСОБА_12 , так як переживала за життя та здоров`я дітей та своє, адже своїми діями чоловік лякав їх усіх. ОСОБА_13 було відомо куди дружина разом з дітьми переїхала, а тому в цей же день, тобто 05.12.2024 близько 20:00 год. за їхнім новим місцем проживання прийшов в стані алкогольного сп`яніння і словесно погрожував дружині фізичною розправою, якщо вона до нього не повернеться. Вона дуже злякалася за своє життя і здоров`я, а також за життя дітей, так як вони кожного разу були свідками вищевказаних протиправних дій ОСОБА_11 по відношенню до неї та дітей. Заявниця злякалася і не відкрила ОСОБА_13 вхідні двері будинку свого проживання, а тому він став кидати каміння у вікна, при цьому погрожував фізичною розправою, а саме, що спалить її разом з дітьми, якщо вона до нього не вернеться. Свідком даних погроз були обидві доньки. З даного приводу вона викликала працівників поліції, які склали на ОСОБА_11 адміністративний протокол за повторне вчинення відносно заявниці домашнього насильства.

08.12.2024 близько 18:45 год. за новою адресою проживання заявниці, у стані алкогольного сп`янніня прийшов ОСОБА_6 , який почав словесно ображати її, обзивати нецензурною лайкою, кричав, що не дасть їй тут жити. Заявниця не відкриваючи вхідні двері, сказала ОСОБА_13 , що до нього не повернеться і щоб він більше її не турбував. Свідком даної події знову були обидві доньки, які переживали усі ці події. Після таких агресивних дій кривдника і заявниця, і її діти боялися заснути, бо думали, що він дійсно може підпалити будинок, в котрому вони проживають. Всі були в постійному стресі та тривозі, вимушені були пити заспокійливі ліки. Заявниця постійно телефонувала до дітей, коли перебувала на роботі. Діти боялися самі залишатися в будинку проживання, так як ОСОБА_6 міг прийти до них і у її відсутність.

08.12.2024 з приводу вчинення відносно заявниці домашнього насильства зі сторони чоловіка ОСОБА_11 також було викликано працівників поліції, які склали на нього адміністративний протокол за повторне вчинення домашнього насильства.

Одним із проявів агресії та насильства зі сторони кривдника були такі випадки, коли ОСОБА_6 калічив, бив, копав двох домашніх котів, якими гралися діти, але чомусь чоловік їх не любив. ОСОБА_6 постійно чіплявся до ОСОБА_8 (старшої доньки заявниці), так як вона більше годувала і доглядала домашніх улюбленців.

Також систематично влітку 2024 року (липень-серпень), майже щодня в стані сильного алкогольного сп`яніння ОСОБА_6 приходив на роботу та додому до заявниці та постійно ображав її та погрожував (також зафіксовано правовохоронними органами). Такі дії кривдника мають систематичний характер та несуть реальну загрозу здоров`ю потерпілої та її дітям.

Домашнє насильство має своє продовження і у 2025 році, незважаючи на те, що потерпіла всіляко намагалася уникнути контакту з кривдником. Так, 11.02.2025 близько 14:30 год. коли вона перебувала з дітьми за новою адресою проживання до неї знову прийшов ОСОБА_6 в стані алкогольного сп`яніння, з пляшкою горілки в кишені і став кричати, нецензурно ображати її. Вона із старшою донькою ОСОБА_8 вийшли на вулицю, а ОСОБА_7 стояла в коридорі і все бачила і чула. ОСОБА_6 ішов, похитуючись і наблизившись до дружини, почав просити, щоб вона повернулася. Коли вона відмовила йому, то ОСОБА_6 став її ображати нецензурними словами. Заявниця разом із донькою випхали ОСОБА_11 на подвір`я і закрили ворота ланцюгом. Тоді, кривдник повернувся у магазин і прийшов до них через город близько 17:30 год. В один момент, заявниця почула якийсь сильний звук, схожий на зрив гранати, вона дуже злякалася, так як в Україні війна. Вона з доньками вибігли на вулицю, на подвір`я і побачила свого чоловіка, який з усієї сили вдарив кулаком в скляну шибку вікна кухні і розбив її. У той вечір мав бути сильний мороз і вона переживала, щоб вони з дітьми не змерзли. В той час, ОСОБА_6 кричав до неї, ображав нецензурними словами, говорив, що вона погана, що гуляє тощо. Заявниця вкотре вимушена була викликати працівників поліції, а ОСОБА_6 почувши це, втік городами. За нову скляну шибку вона також змушена була оплатити. Наступного дня, тобто 12.02.2025 у ранкову пору доби, близько 09.00 год. ОСОБА_6 розбив другу скляну шибку у будинку, де вони проживали з дітьми. Власниця будинку пригрозила заявниці, що у випадку, якщо такі дії з боку ОСОБА_11 будуть продовжуватися, то вона виселить її разом з дітьми.

Крім вищевказаного, з відомостей сайту «Судова влада України» слідує, що гр. ОСОБА_3 вже неодноразово було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства, ще ряд справ перебуває на розгляді.

Також, щонайменше три адміністративні справи призначені до судового розгляду відносно гр. ОСОБА_11 за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

11 лютого 2025 року до СВ ВП №1 (м. Нововолинськ) Володимирського РВП ГУНП у Волинській області було подано заяву про вчинення злочину за попередньою кваліфікацією ст.126-1 КК України.

Надалі таке відношення терпіти неможливо, на даний час заявниця гр. ОСОБА_14 перебуває у постійному страху, у зв`язку з чим змушена звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису.

ІІ. Позиція учасників справи

В судове засідання заявниця не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. У заяві про видачу обмежувального припису представник просила розгляд даної заяви провести без особистої участі заявниці ОСОБА_1 .

Представник заявника ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримала подану заяву в повному обсязі та просила суд таку задовольнити з мотивів, викладених у ній.

Заінтересована особа ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, хоча належним повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи шляхом опублікування оголошення на сайті Судової влади України про його виклик на 11:00 год 24.03.2025 року.

ІІІ. Процесуальні дії у справі

Ухвалою судді від 21.03.2025 року відкрито провадження у даній справі та постановлено розгляд справи проводити за правилами окремого провадження. Судове засідання призначено на 11:00 год 24.03.2025.

Відповідно до ч. 2 ст. 350-5 ЦПК України суд розглядає справу про видачу обмежувального припису не пізніше 72 годин після надходження заяви, тобто 24.03.2025.

ІV. Обставини справи, встановлені судом

У судовому засіданні встановлено, що заявниця ОСОБА_1 перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 .

У заявниці є дочка ОСОБА_8 від попереднього шлюбу. Від шлюбу з ОСОБА_3 у сторін також є одна спільна дочка ОСОБА_7 .

Зі слів представника заявниці встановлено, що з 2015 року ОСОБА_6 почав зловживати спиртними напоями і на ґрунті цього, вчиняти відносно заявниці домашнє насильство, яке проявлялося в агресії, ображанні її нецензурною лайкою. З цього часу ОСОБА_6 систематично вчиняє психологічне домашнє насильство відносно заявниці та дітей ОСОБА_8 і ОСОБА_7 , яке проявляється в образах та погрозах. В стані сильного алкогольного сп`яніння ОСОБА_6 неодноразово приходив на роботу та додому до заявниці та постійно ображав її та погрожував. Відносно заявниці ОСОБА_6 систематично вчиняє і фізичне, і психологічне, і економічне насильство, в тому числі з метою змушування заявниці до інтимних стосунків.

У 2025 році заявниця орендувала будинок, куди переїхала разом з дітьми проживати.

Незважаючи на те, що потерпіла всіляко намагалася уникнути контакту з кривдником, ОСОБА_3 продовжив вчиняти відносно неї домашнє насильство: в стані алкогольного сп`яніння ОСОБА_6 прийшов до нового місця проживання заявниці і став кричати, нецензурно ображати її. Тоді почав просити, щоб заявниця повернулася до нього, а коли та відмовила, то ОСОБА_6 став ображати її нецензурними словами. Трохи пізніше, ОСОБА_3 повернувся на подвір`я орендованого заявницею будинку і з усієї сили вдарив кулаком в скляну шибку вікна кухні, розбив її. Ранком наступного дня ОСОБА_6 розбив другу скляну шибку орендованого будинку. Через таку поведінку ОСОБА_3 власниця орендованого будинку пригрозила заявниці виселенням.

Дії кривдника мають систематичний характер та несуть реальну загрозу здоров`ю потерпілої та її дітям.

Представник заявниці наполягала на видачі обмежувального припису саме на вказаний максимальний період - 6 місяців, оскільки відносно ОСОБА_3 триває досудове розслідування, яке станом на даний час перебуває на етапі проведення судових експертиз. Крім того, заявницею готуються документи для звернення з позовом про розірвання шлюбу, оскільки до цього вона не мала фінансової можливості оплатити судовий збір. Будинок, в якому на даний час вона проживає з дітьми, орендує неофіційно. Також представник заявниці запевнила суд, що примирення між сторонами неможливе, і заявниця не повернеться проживати спільно із чоловіком, у будинку його матері, оскільки остаточно прийняла рішення розірвати відносини з ОСОБА_3 , так як хвилюється за себе і за своїх дітей. Відтак, просить суд врахувати дані обставини та видати обмежувальний припис щодо кривдника - ОСОБА_3

ОСОБА_3 неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, що підтверджується витягами з ЄДРСР (автентичність перевірено), а саме постановами Іваничівського районного суду від 05.08.2024 року у справі № 156/717/24; від 25.07.2012 у справі № 3/0303/332/2012; від 17.10.2016 у справі № 156/701/169-п; від 27.09.2023 у справі № 156/942/23.

V. Застосоване судом законодавство

До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України (ЦПК України), Конституції України та Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Пунктами 3, 14, 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця /проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи;

Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Сексуальне насильство - форма домашнього насильства, що включає будь-які діяння сексуального характеру, вчинені стосовно повнолітньої особи без її згоди або стосовно дитини незалежно від її згоди, або в присутності дитини, примушування до акту сексуального характеру з третьою особою, а також інші правопорушення проти статевої свободи чи статевої недоторканості особи, у тому числі вчинені стосовно дитини або в її присутності.

Відповідно до ст. 4 зазначеного вище Закону основними засадами запобігання та протидії домашньому насильству, є гарантування постраждалим особам безпеки та основоположних прав і свобод людини і громадянина, зокрема права на життя, свободу та особисту недоторканість, на повагу до приватного та сімейного життя, на справедливий суд, на правничу допомогу, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини; належна увага до кожного факту домашнього насильства під час здійснення заходів у сфері запобігання та протидії домашньому насильству; врахування непропорційного впливу домашнього насильства на жінок і чоловіків, дітей та дорослих, дотримання принципу забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків під час здійснення заходів у сфері запобігання та протидії домашньому насильству; визнання суспільної небезпеки домашнього насильства та забезпечення нетерпимого ставлення до будь-яких проявів домашнього насильства; повага та неупереджене і небайдуже ставлення до постраждалих осіб з боку суб`єктів, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, забезпечення пріоритетності прав, законних інтересів та безпеки постраждалих осіб під час здійснення заходів у сфері запобігання та протидії домашньому насильству; конфіденційність інформації про постраждалих осіб та осіб, які повідомили про вчинення домашнього насильства; добровільність отримання допомоги постраждалими особами, крім дітей та недієздатних осіб; врахування особливих потреб та інтересів постраждалих осіб, зокрема осіб з інвалідністю, вагітних жінок, дітей, недієздатних осіб, осіб похилого віку; ефективна взаємодія суб`єктів, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, з громадськими об`єднаннями, неурядовими організаціями, медіа та іншими заінтересованими особами.

Частиною 1 ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: терміновий заборонний припис стосовно кривдника; обмежувальний припис стосовно кривдника; взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; направлення кривдника на проходження програми для кривдників.

У свою чергу ч.1-4 ст.26 цього Закону встановлено, що право звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника мають: постраждала особа або її представник; у разі вчинення домашнього насильства стосовно дитини - батьки або інші законні представники дитини, родичі дитини (баба, дід, повнолітні брат, сестра), мачуха або вітчим дитини, а також орган опіки та піклування; у разі вчинення домашнього насильства стосовно недієздатної особи - опікун, орган опіки та піклування.

Обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; обмеження спілкування з постраждалою дитиною; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

Відповідно до преамбули Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» його мета саме у запобіганні та протидії домашньому насильству. При цьому важливою є і встановлена послідовність двох зазначених завдань. Обмежувальний припис визначений у цьому законі як один з інструментів досягнення відповідних завдань. Метою реалізації обмежувального припису в межах ЦПК України є саме реалізація тимчасової перестороги, тимчасового заходу захисту на підставі оцінки ризиків здійснення домашнього насильства або його повторення. Це відповідає висновку, зробленому Верховним Судом у постанові від 05.09.2019 року у справі №756/3859/19.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 756/3859/19 (провадження № 61-11564св19) зроблено висновок, що враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у Кодексі України про адміністративне правопорушення та Кримінальним кодексом України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях.

Згідно з висновком Верховного Суду викладеного у постанові від 28 квітня 2020 року у справі №754/11171/19 (провадження № 61-21971 св 19) тимчасове обмеження права власності кривдника з метою забезпечення безпеки постраждалої особи при видачі обмежувального припису у порядку, визначеному Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», є легітимним заходом втручання у права та свободи особи. При вирішенні питання щодо застосування такого заходу суд на підставі установлених обставин справи та оцінки факторів небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства має оцінити пропорційність вручання у права і свободи особи враховуючи, що ці заходи пов`язані із протиправною поведінкою такої особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Саме на захист людини, її життя і здоров`я, недоторканості та безпеки спрямоване обґрунтоване застосування обмежувального припису.

Згідно з ч. 2 ст. 27 Конституції України кожен має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» постраждала особа має право на дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства.

Стаття 3 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод закріплює одну з фундаментальних цінностей демократичного суспільства. Вона категорично забороняє без будь-яких винятків катування, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження та покарання без огляду на обставини чи поведінку потерпілого.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод гарантує існування у внутрішньому праві засобів, які надають можливість скористатися правами і свободами, закріпленими в Конвенції, незалежно від того, як вони подані в національній правовій системі.

Згідно з вимогами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Такі докази мають відповідати критеріям достатності, допустимості, належності і достовірності, визначених ст. 77-80 ЦПК України.

Нормами ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

VI. Висновки суду

Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Строк дії обмежувального припису має бути пропорційним і достатнім та визначається судом із урахуванням оцінки ризиків. Тимчасові обмеження прав особи, що здійснює домашнє насильство, мають бути пропорційними меті застосування щодо неї обмежувального припису. Видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.

Оцінюючи вищенаведені докази, суд констатує, що заявниця ОСОБА_1 протягом тривалого часу зазнавала зі сторони заінтересованої особи ОСОБА_3 систематичного домашнього насильства у формі психологічного та фізичного насильства, остання потребує захисту у порядку, передбаченому Законом, оскільки ігнорування заінтересованою особою застосованих працівниками поліції до нього заходів впливу, повторюваність вчинення ним протиправних дій щодо заявниці, дають підстави вважати вірогідним продовження чи повторне вчинення у майбутньому кривдником ОСОБА_3 щодо заявниці ОСОБА_1 психологічного чи фізичного насильства та настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення.

Верховний суд неодноразово зазначав, що притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства може бути підставою для застосування заходів обмежувального припису.

Враховуючи викладене, з метою запобігання і протидії фізичному, психологічному, економічному і сексуальному насильству, що має місце з боку заінтересованої особи по відношенню до заявника, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення вимог заявника.

На думку суду, видача обмежувального припису повинна забезпечити дієвий, ефективний та невідкладний захист заявника від домашнього насильства та буде сприяти недопущенню повторних випадків такого насильства, а інтереси жертви домашнього насильства у даній конкретній ситуації переважають над інтересами кривдника.

Приймаючи рішення в частині заборони наближатися ОСОБА_3 до заявниці ближче ніж на 100 метрів, та заборони в будь-який спосіб контактувати із заявницею за місцем її проживання, суд враховує наступне.

Верховний Суд у своїй постанові від 28.04.2020 у справі №754/11171/19 вказав, що тимчасове обмеження права власності кривдника з метою забезпечення безпеки постраждалої особи шляхом встановлення судом обмежувального припису у порядку, визначеному Законом № 2229-VIII, є легітимним заходом втручання у права та свободи особи. При вирішенні питання щодо застосування такого заходу суд на підставі установлених обставин справи та оцінки факторів небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства має оцінити пропорційність втручання у права і свободи особи враховуючи, що ці заходи пов`язані із протиправною поведінкою такої особи.

Крім того, як свідчить практика Верховного Суду, при вирішенні питання щодо застосування такого заходу як позбавлення права на користування житлом, суд на підставі установлених обставин справи та оцінки факторів небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства має оцінити пропорційність втручання у права і свободи особи, враховуючи, що ці заходи пов`язані із протиправною поведінкою такої особи.

Оцінюючи пропорційність втручання у право користування нерухомим майном ОСОБА_3 , суд бере до уваги той факт, що насильство зі сторони ОСОБА_3 мало систематичний характер та відбувалося за місцем проживання заявниці, у будинку, що належить, зі слів представника завниці, їй на праві приватної власності його матері - свекрухи ОСОБА_1 та тривалий період, могло спричинити настання тяжких або особливо тяжких наслідків, а тому такий захід є пропорційним легітимній меті втручання у право користування нерухомим майном, оскільки заявниця на даний час проживає в іншому орендованому будинку.

Заінтересована особа забезпечена житлом за місцем проживання своїх батьків, а саме матері.

Враховуючи вищенаведені вимоги Закону та встановленні обставини справи, з урахуванням оцінки ризиків та з метою уникнення у майбутньому домашнього насильства у будь-якому прояві, захисту прав постраждалої ОСОБА_1 , суд вважає за необхідне видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_3 у виді заходів тимчасового обмеження йому прав, а саме: заборонити наближатися ближче ніж на 100 (сто) метрів до ОСОБА_1 та її місця проживання (перебування), зокрема до орендованого будинку АДРЕСА_2 ; заборонити наближатися ближче ніж на 50 (п`ятдесят) метрів до місця роботи ОСОБА_1 ВП "Волиньвантажтранс", розташованого за адресою АДРЕСА_3 ; заборонити в будь-який спосіб контактувати з ОСОБА_1 за місцем її проживання; заборонити вести листування, телефонні переговори із ОСОБА_1 , контактувати із нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб, в тому числі через її колег.

При цьому, суд вважає, що обмежувальний припис терміном на 6 місяців є пропорційним та необхідним, у тому числі для запобігання подальшого розвитку конфлікту, захисту здоров`я заявниці та її дітей.

Суд зауважує, що обмежувальний припис є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію, направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки особи з огляду на наявність передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» ризиків.

Суд також зазначає, що вирішуючи питання про застосування обмежувального припису відповідно до Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», пріоритет надається безпеці постраждалої особи, а не праву власника особі, яка вчинила домашнє насильство.

Суд зазначає, що Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» не вимагає надавати обґрунтування та перелік факторів, розглянутих у рамках оцінки ризиків, проте стандартом верховенства права є вмотивоване рішення суду. Метою використання інструментів оцінки ризиків є оцінювання летальності та серйозності домашнього насильства з метою запобігання подальшому насильству й керування ризиками.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (заява N 4909/04), що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (п.58 рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 09.12.1994 року, серія A, №303-A, п.29).

VII. Розподіл судових витрат між сторонами

Судові витрати, пов`язані з розглядом даної справи, відповідно до ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України відносяться на рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, 10-13, 76-81, 223, 258-260, 350-1-350-8 ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

Заяву ОСОБА_1 , представник заявника ОСОБА_2 , заінтересована особа ОСОБА_3 про видачу обмежувального припису - задовольнити.

Видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , мешканця АДРЕСА_1 , на строк шість місяців, яким визначити наступне тимчасове обмеження його прав, а саме:

1) заборонити наближатися ближче, ніж на 100 (сто) метрів, до ОСОБА_1 та її місця проживання (перебування), зокрема до орендованого будинку АДРЕСА_2 .

2) заборонити наближатися ближче ніж на 50 (п`ятдесят) метрів до місця роботи ОСОБА_1 ВП "Волиньвантажтранс", розташованого за адресою АДРЕСА_3 ;

3) заборонити в будь-який спосіб контактувати з ОСОБА_1 за місцем її проживання;

4) заборонити вести листування, телефонні переговори із ОСОБА_1 , контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб, в тому числі через її колег.

Попередити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про кримінальну відповідальність за ст. 390-1 КК України за умисне невиконання обмежувальних приписів.

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, віднести на рахунок держави.

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Копії рішення суду вручаються учасникам справи, які були присутні у судовому засіданні, негайно після проголошення такого рішення. Учасникам справи, які не були присутні у судовому засіданні, копія рішення суду надсилається рекомендованим листом з повідомленням про вручення негайно, але не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення.

Про видачу обмежувального припису не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомити уповноважений підрозділ органу Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також районну державну адміністрацію та виконавчий орган сільської, селищної, міської, районної у містах ради за місцем проживання (перебування) заявника.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або уразі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його (проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Інформація щодо сторін та інших учасників справи:

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 ;

Представник заявниці: адвокат Назарук Юлія Володимирівна, адреса: вул. Дружби, буд. 29, м. Нововолинськ, Володимирський р-н, Волинська обл.; діє на підставі Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ВЛ № 1219 від 20.03.2020 року та ордеру;

Заінтересована особа: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 .

Суддя І. Є. Малюшевська