Справа № 527/2994/24
провадження 2/527/95/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2025 року м.Глобине

Глобинський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді - Левицької Т.В.,

з участю секретаря судового засідання - Папенко Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу № 527/2994/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», поданим представником - Шабатин Наталією Анатоліївною до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

Представник ТОВ «Споживчий центр» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що 15.10.2023 року між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір (оферти) № 15.10.2023-100000687. Відповідно до умов кредитного договору відповідачу надано кредит у розмірі 13000,00 грн, строком на 140 днів з дати його надання, процентна ставка фіксована незмінна - 1,00 % за один день користування кредитом, комісія, пов`язана з наданням кредиту - 15% від суми кредиту та дорівнює 1950,00 грн. Відповідач належним чином не виконує зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого, станом на 02.03.2024, утворилась заборгованість у розмірі 33149,91 грн, з яких 13000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 18199,91- заборгованість за процентами, 1950,00 грн - заборгованість за комісією.

Посилаючись на викладене, представник позивача просив суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість в сумі 33149,91 грн, а також понесені судові витрати.

28 листопада 2024 року відповідач направив до суду відзив на позовну заяву у якому зазначив, що заперечує проти позовних вимог з огляду на наступне. Він ставить під сумнів відповідність поданих копій (електронних копій) доказам оригіналам. Позивачем не надано доказів перерахування відповідачу грошових коштів, що свідчить про відсутність факту укладення договору, позивачем не надано доказів належності відповідачу електронного підпису на договорі, не надано доказів акцепту відповідачем пропозиції укласти договір.

06 грудня 2024 року представником позивача подано до суду відповідь на відзив у якому останній зазначив, що між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір у електронній формі, яка законодавчо прирівнюється до письмової, відповідачем було підписано договір за допомогою одноразового ідентифікатора, який надсилався у смс-повідомленні на номер, вказаний як фінансовий - НОМЕР_2. З довідки ТОВ «Старт-мобайл» вбачається, що «на номер абонента НОМЕР_1 15.10.2023 о 10:36:55 було доставлено SMS повідомлення з текстом: «Код підтвердження: НОМЕР_6». Видача коштів підтверджується Квитанцією від 15.10.2023, яка є первинним бухгалтерським документом. Документи, які складають Кредитний договір подано до суду в електронній формі та є оригіналами, за виключенням Заявки та Пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), квитанцію Ligpay подано до суду в оригіналі в електронному вигляді. Жодних аргументів, які б свідчили про необхідність витребування у позивача оригіналів документів відповідачем не зазначено.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив проводити розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про місце та час розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що 15.10.2023 ОСОБА_1 підписав за допомогою одноразового ідентифікатора (код з смс-повідомлення), який було направлено на фінансовий номер НОМЕР_2 - «НОМЕР_7: Додаток до анкети Позичальника, Пропозицію про укладення кредитного договору (оферта) (кредитної лінії) ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР», Заявку з Відповіддю позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору № 15.10.2023-100000687 від 15.10.2023, Паспорт споживчого кредиту (а.с.10-18).

Відповідно до Заявки, яка є невід`ємною частиною кредитного договору № 15.10.2023-100000687 від 15.10.2023: сума кредиту - 13000,00 грн (п.2); строк, на який надається кредит - 140 днів з дати його надання (п.3); дата повернення (виплати) кредиту - 02.03.2024; процентна ставка - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1 % за 1 (один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом всього строку на який надається Кредит (п.7); комісія, пов`язана з наданням Кредиту - 15% від суми кредиту та дорівнює 1950,00 грн, яка нараховується Кредитором та обліковується в день видачі кредит (п.9).

Аналогічні умови містяться у Відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору № 15.10.2023-100000687 від 15.10.2023.

На підставі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ч. 3 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію»електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Як зазначено в ч. 6 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону.

Відповідно до абз. 3 ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про електронну комерцію»електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторонни домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України).

Таким чином, вищезазначений договір, укладений у відповідності до ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» є електронним договором та вважається таким, що за правовим наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 16.12.2020 у справі №561/77/19.

Надаючи оцінку твердженням відповідача стосовно того, що позивачем не надано доказів належності відповідачу електронного підпису на договорі, не надано доказів акцепту відповідачем пропозиції укласти договір, суд встановив наступне.

Як вбачається із Додатку до анкети Позичальника, номер телефону НОМЕР_2 вказаний як основний/фінансовий номер.

Згідно Довідки № 0412/24-1 від 04.12.2024, виданої ТОВ «Старт-мобайл», останнє підтверджує, що на номер абонента НОМЕР_1 15.10.2023 о 10:36:55 було доставлено SMS - повідомлення з текстом «Код підтвердження: НОМЕР_6» (а.с.65).

Таким чином, судом встановлено, що 15.10.2023 року між ОСОБА_1 та ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» було укладено електронний кредитний договір, який підписано ОСОБА_1 електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора, який було направлено на його фінансовий номер, який ним було вказано в анкеті Позичальника.

Крім того, зі змісту Заявки вбачається, що у ній міститься Відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору № 15.10.2023-100000687 від 15.10.2023.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що твердження відповідача, повністю спростовуються наданими суду доказами.

Крім того, судом встановлено, що між Акціонерним товариством комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (Банк) та ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» (Клієнт) було укладено Договір № 4507 про надання послуги LiqPay від 01.11.2020, згідно з яким Банк надає дистанційне обслуговування фінансової послуги з прийому та відправлення платежів за допомогою системи LiqPay, а також забезпечує технологічне обслуговування з прийому платежів та перерахування грошових коштів за розпорядженням Клієнта на банківські картки Платників (а.с.58-63).

Відповідно до Заявки, електронним платіжним засобом для перерахування коштів позичальнику за даним та наступними договорами є:НОМЕР_8.

Згідно квитанції № Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК», за допомогою системи LiqPay було здійснено наступний платіж: сума - 13000,00 UAН, дата та час платежу - 2023.10.15 10:39, призначення - видача за договором № 15.10.2023-100000687, картка/рахунок отримувача - НОМЕР_3 (а.с.6).

Отже, судом встановлено, що ОСОБА_1 на виконання умов кредитного договору ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» було надано кредитні кошти в сумі 13000,00 грн, шляхом перерахування грошових коштів за допомогою системи LiqPay на картковий рахунок, який зазначено у Заявці, яку підписано позичальником, отже твердження відповідача, що він не отримав кредитні кошти повністю спростовуються доказами наданими позивачем.

Згідно із ст. 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором.

За ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

На підставі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Згідно з наданою довідкою - розрахунком, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 15.10.2023-100000687 від 15.10.2023 становить 33149,91 грн, з яких заборгованість за основою сумою боргу - 13000,00 грн, за процентами - 18199,91 грн, комісією - 1950,00 грн (а.с.25).

Представником разом з відповіддю на відзив надано Картку субконто за кредитним договором № 15.10.2023-100000687 від 15.10.2023 укладеним з ОСОБА_1 , з якого судом встановлено, що останній15.10.2023 отримав кредит в розмірі 13000,00 грн та з моменту отримання грошових коштів, відповідач жодного платежу на адресу позивача не здійснив.

Також судом встановлено, що ОСОБА_1 за користування кредитними коштами було щодня нараховано проценти в сумі 130,00 грн, що за підрахунками суду становить 1 % на день. Проценти нараховувалися за період з 15.10.2023 (дати отримання кредиту) до 02.03.2024 (останній день строку, на який надано кредит) (а.с.66-69).

Тобто, судом встановлено, що розмір відсотків, який було нараховано позивачем відповідає умовам кредитного договору, відсотки нараховано протягом строку кредитування визначеного у договорі.

Крім того, відповідач заперечуючи у відзиві на позовну заяву проти укладення кредитного договору, власного розрахунку суду не надав.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Пунктами 9 Заявки, а також Відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору № 15.10.2023-100000687 від 15.10.2023 сторони погодили розмір комісії, пов`язана з наданням Кредиту - 15% від суми кредиту та дорівнює 1950,00 грн, яка нараховується Кредитором та обліковується в день видачі кредиту.

Тобто, ОСОБА_1 підписавши вказані Заявку та Відповідь погодився на те, що в день видачі кредиту йому буде нараховано розмір комісії в сумі 1950,00 грн, тобто йому була відома вказана умова договору, на яку він погодився.

Відповідно до ч. 2 ст. 100 ЦПК України, електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, на яку накладено кваліфікований електронний підпис відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги". Законом може бути передбачено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу.

Згідно з ч. 5. ст. 100 ЦПК України, якщо подано копію (паперову копію) електронного доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал електронного доказу. Якщо оригінал електронного доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (паперової копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Судом встановлено, що кредитний договір було укладено між сторонами в електронній формі, позовну заяву та додані до неї докази сформовано в системі «Електронний суд», що передбачає накладення кваліфікованого електронного підпису, тому суд дійшов висновку, що докази подані позивачем з дотриманням вимог ч. 2 ст. 100 ЦПК України, тому у суду відсутні підстави ставити під сумнів подані докази, оскільки вони не є їх паперовою копією.

Приймаючи до уваги те, що відповідач, отримавши від позивача кредит в сумі 13000,00 грн, зобов`язання стосовно їх повернення, сплати відсотків та комісії у встановленому договорі розмірі не виконав, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 33149,91 грн, з яких заборгованість за основою сумою боргу - 13000,00 грн, за процентами - 18199,91 грн, комісією - 1950,00 грн, тому позов є законним, обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Згідно зі ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2422,40 грн.

Керуючись ст. ст. 2,19,76-81,89,133,141,258,259,263-265,268,273,352 ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр»- задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , рнокпп НОМЕР_4 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, буд.133-А, , за кредитним договором № 15.10.2023-100000687 від 15.10.2023:

13000,00 грн - заборгованість за основою сумою боргу;

18199,91 грн - заборгованість за процентами;

1950,00 грн - заборгованість за комісією;

а всього 33149,91 грн(тридцять три тисячі сто сорок дев`ять гривень 91 копійку).

Стягнути з ОСОБА_1 користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» суму сплаченого судового збору у розмірі 2422,40грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду.

Повне найменування сторін:

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 133-А, ).

відповідач: ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , НОМЕР_5 ).

Суддя Т. В. Левицька