Унікальний номер справи 755/5156/23
Номер апеляційного провадження 22-ц/824/6839/2025
Головуючий у суді першої інстанції В.П. Катющенко
Суддя - доповідач у суді апеляційної інстанції Л. Д. Поливач
Постанова

Іменем України

05 березня 2025 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого - Поливач Л.Д. (суддя - доповідач),

суддів Стрижеуса А.М., Сушко Л.П.

секретар судового засідання: Комар Л.А.

сторони:

позивач ОСОБА_1

відповідач Житлово-будівельний кооператив «Механізатор»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником - адвокатом Осадчим Святославом Сергйовичем,

на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 10 грудня 2024 року, ухвалене у складі судді В.П. Катющенко в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва,

у с т а н о в и в :

ОСОБА_1 , звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом до ЖБК «Механізатор», в якому просить суд зобов`язати ЖБК «Механізатор» усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_1 нежитловим приміщенням АДРЕСА_1 , а саме: зобов`язати ЖБК «Механізатор» надати вільний доступ до єдиного входу у нежитлове приміщення АДРЕСА_1 шляхом ліквідації дерев та демонтажу металевого паркану, що перешкоджають входу у приміщення та не чинити перешкод у будівництві та облаштуванні доріжки для входу у приміщення, її подальшому використанні; зобов`язати ЖБК «Механізатор» укласти договір про надання житлового-комунальних послуг із ОСОБА_1 , а саме послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій для нежитлового приміщення розташованого за адресою: АДРЕСА_2 ; зобов`язати ЖБК «Механізатор» не чинити перешкод у здійсненні права користування нерухомим майном багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_3 щодо ненадання технічної можливості та безперешкодного доступу до технічних приміщень будинку операторам телекомунікаційних мереж для прокладання мережі Інтернет; стягнути з ЖБК «Механізатор» суму завданих збитків у розмірі 113 307 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що є власницею нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , яке належить їй на праві власності. Право власності на майно було набуте нею 28.09.2021 на підставі договору купівлі-продажу, укладеного із ОСОБА_2 ЖБК «Механізатор» надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій для споживачів, що проживають у будинку за адресою: АДРЕСА_3 . 12.05.2020 попередній власник приміщення ОСОБА_2 здійснив ряд робіт відносно приміщення, а саме облаштування підходу-доріжки до єдиної вхідної групи нежитлового приміщення за адресою АДРЕСА_2 , з використанням фігурних елементів мощення. Для виконання робіт був підписаний договір з ТОВ «Варліта», яке виконало зняття старого ґрунту, чистове планування землі, підготовку до ФЕМ, облаштування доріжки, установку поребрика. Для виконання робіт виконавець використовував власні матеріали, що підтверджується кошторисом (смета 1) до договору. Ключовим є те, що дане приміщення відповідно до проектної документації має лише один вхід. 17.05.2020 роботи були завершені, що підтверджується актом приймання-передачі виконаних робіт № 1. Також до цього було розроблено усю проекту документацію щодо реконструкції квартири АДРЕСА_4 під нежитлове приміщення з влаштуванням єдиної вхідної групи по АДРЕСА_3 . Уся реконструкція була здійснена відповідно до будівельних норм, без жодних порушень. 11.06.2020 було отримано технічний паспорт на групу нежитлових приміщень №3 по АДРЕСА_3 . У ньому було чітко вказане планування із відповідним планом, який включає в себе металеві сходи та підхід до єдиної вхідної групи. В подальшому позивач належним чином користувалась своїм майном, здійснювала передбачену законом господарську діяльність. 09.02.2022 позивач звернулась до відповідача із заявою про укладення договору про надання послуг з утримання будинку і споруд та прибудинкової території та надання безперешкодного доступу для прокладання мережі Інтернет. Згідно даної заяви позивач просила підготувати та запропонувати укладення договору на вищевказані послуги та припинити чинити перешкоди у здійсненні права користування нерухомим майном багатоквартирного будинку за адресою АДРЕСА_3 , щодо ненадання технічної можливості та безперешкодного доступу до технічних приміщень багатоквартирного будинку операторам телекомунікаційних мереж для прокладання мережі Інтернет, однак відповідач не виконав належним чином вказані у заяві дії та чинить перешкоди в облаштуванні приміщенням. Після цього відповідач не пропонував укладення договору щодо зазначених послуг, а позивач належним чином здійснював користування своїм майном. 26.01.2023 було укладено договір оренди нежитлового приміщення з ФОП ОСОБА_3 , згідно якого орендар прийняв у строкове платне користування нежитлове приміщення за адресою АДРЕСА_2 . Приміщення було надано для здійснення господарської діяльності, а саме: здійснення роздрібної торгівлі продовольчими та непродовольчими товарами із встановленням відповідного обладнання. Після підписання договору орендар почав здійснювати законну господарську діяльність. Проте 26.02.2023 представники відповідача вчинили грубе порушення прав позивача та самовільно незаконно почали демонтаж доріжки/підходу до входу у приміщення за адресою АДРЕСА_2. Такими діями відповідач здійснив перешкоди у користуванні приміщенням. Також представники відповідача почали самовільно садити дерева та здійснювати інші дії, які перешкоджають входу до приміщення позивача. Реакції на зауваження не було, була повністю демонтована доріжка та вчинено перешкоди для входу, а сама бруківка була вивезена в невідомому напрямку представниками відповідача, тобто ЖБК «Механізатор», що було зафіксовано на відеозаписах. У даному випадку представники відповідача не мали жодних дозвільних документів на демонтаж доріжки та на здійснення перешкод для входу у приміщення. Такі дії також перешкоджають законній діяльності позивача, а також законній господарській діяльності орендаря приміщення (третьої особи), що зумовило розірвання договору оренди. При цьому, позивач змушений був компенсувати третій особі вартість будматеріалів для оздоблення приміщення АДРЕСА_1 . 21.03.2023 позивач звертався до відповідача із письмовою заявою із проханням надати дозвіл на поділ земельної ділянки для входу у вказане у позові приміщення для нормальної роботи в даному приміщенні, проте жодної відповіді на заяву не надходило. Отже, були вжиті усі способи досудового врегулювання спору, проте відповідач і далі грубо порушує права позивача, через що вона змушена звертатись до суду з метою захисту своїх прав. Незаконними діями відповідача було завдано майнової шкоди, упущену вигоду за оплатне користування приміщенням орендарем у зв`язку із розірванням договору. Також на момент подання позову відповідач продовжує здійснювати перешкоди у користування майном, не усунув порушення. Зазначила, що будь-яких приписів органом державного архітектурно-будівельного контролю про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису їй не видавалося. Будь-яких доказів про те, що перебудова спірного об`єкта будівництва з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил є неможливою немає. Усі проведені будівельні роботи не порушували права відповідача, були проведені відповідно затвердженої проектної документації, тому дії відповідача в будь-якому випадку є незаконними, його представники не мали жодного права здійснювати демонтаж об`єктів, не мали на це дозвільних документів і такими діями грубо порушили закон та права позивача. Попередній власник приміщення здійснив усі дії щодо отримання проектного рішення та документації для влаштування єдиної вхідної групи, усе було проведено в рамках закону. Позивач придбав майно згідно чинного законодавства, не здійснював жодних перебудов, придбав вже готове приміщення під ведення господарської діяльності, проте його права були порушені. Незаконними діями позивачубуло завдано майновоїшкоди у сумі 16039,74 грн (сума за виконання будівельнихробіт, демонтаж якихнезаконно здійсниввідповідач, а також позивачембула понесена упущенавигода, внаслідок розірваннядоговору орендиу розмірі 33 000,00 грн.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 10 грудня 2024 року впозові ОСОБА_1 до ЖБК «Механізатор», третя особа, яка не заявляє самостійнихвимог на предмет спору: фізична особа-підприємець ОСОБА_3 , про усунення перешкоду користуванні, стягнення збитківвідмовлено.

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_1 через свого представника - адвоката Осадчого С.С. подала апеляційну скаргу, посилається на порушення судом норм процесуального та матеріального права, неповне з`ясування обставин справи, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що ОСОБА_1 є власником нежитлового приміщення, що знаходиься за адресою: АДРЕСА_2 . Право власності на майно було набуте нею 28.09.2021 на підставі договору купівлі-продажу, укладегого між нею та ОСОБА_2 .

Звертає увагу апеляційного суду на ту обставину, що до матеріалів справи було долучено отримані у ОСОБА_2 документи, що повністю підтверджують усю законність дій попереднього власника та позивача. Вони доводять, що дане приміщення законним чином було переведено у нежитлове і були виконані усі процедури з органами благоустрою та іншими, які відповідають за дані правовідносини. Дане приміщення, відповідно до проектної документації має лише один вхід. 17.05.2020 роботи були завершені, що підтверджується актом приймання-передачі виконаних робіт № 1. Також до цього було розроблено усю проектну документацію щодо реконструкції квартири АДРЕСА_4 під нежитлове приміщення з влаштуванням єдиної вхідної групи по АДРЕСА_3 .

На думку апелянта, 26.02.2023 представники відповідача вчинили грубе порушення прав позивача та самовільно незаконно почали демонтаж доріжки/підходу до входу у приміщення за адресою АДРЕСА_2 . Такими діями відповідач здійснив позивачці перешкоди у користуванні приміщенням. Також представникии відповідача почали самовільно садити дерева та здійснювати інші дії, які перешкоджають входу до приміщення позивача.

Таким чином, позивачу були завдані збитки внаслідок протиправих дій відповідача. Загальна сума завданих збитків становить 113 307 грн.

Вважає, що захистити порушене відповідачем право позивача можливо лише в спосіб забезпечення йому доступу до єдиного входу в приміщення за адресою АДРЕСА_2 , зобов`язання відповідача не чинити їй в цьому перешкод, а також перешкод в належному користування своїм приміщенням згідно його призначення.

ЖБК «Механізатор» подано до суду відзив на апеляційну скаргу.

Відповідачем зазначено, що ЖБК «Механізатор» не чинить перешкоди позивачу у користуванні саме належним їй примішщенням № 3 у будинку по АДРЕСА_3 . Однак, ОСОБА_1 без дозвільних документів та погоджень встановлено окрему вхідну групу прямо впритул до квартир інших співвласників багатоквартирного будинку, пошкоджено зовнішнє та внутрішнє утеплення будинку перед вікнами власників квартир, що порушує права та свободи відпвідача та співвласників багатоквартирного будинку.

Так, певними правовими актами визначено перелік документів, які повинні надаватися власником житлового приміщення для отримання дозволу на переведення цього приміщення в нежитлове та влаштування окремого власного входу з вулиці до цього приміщення, зокрема, це згода співвласників будинку, яка повинна буди оформлена відповідним рішенням викладеним у протоколі.

Окрім того, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» для реконструкції житлових та нежитлових приміщень з влаштуванням окремого входу забудовик повинен отримати від уповноваженого органу містобудування та архітектури містобудівні умови та обмеження, які видаються лише при наявності документа, що посвідчує право власності або користування земельною діялнкою, або копія договору про суперфікацію.

Відповідач зазначає, що позивач не має документів землекористування для використання земельної длянки для облаштування ганку з відповідною конструкцією багатоквартирного будинку та прибудинкової території третьої особи. Отже, позивачем розпочаті будівельні роботи за відсутності згоди балансоутримувача, співласників багатоквартирного будинку, дозволів та містобудівних умов та обмежень на проведення реконструкції приміщення 3 у будинку АДРЕСА_3 .

Відповідач зазначає, що позивач може вчиняти стосовно свого майна будь-які дії, але вони не можуть суперечить інтересам суб`єктам приватного права.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник позивача - адвокат Осадчий С.С. підтримав подану в інтересах ОСОБА_1 апеляційну скаргу, просив задовольнити на підставі викладених у ній доводів.

Позивач ОСОБА_1 , представник ЖБК «Механізатор» у судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явилися про час, дату та місце розгляду справи повідомлялися у відповідності до вимог закону, відповідач свого представника для участі у розгляді справи не забезпечив. Будь - яких заяв, клопотань від відповідача на час розгляду справи до суду апеляційної інстанції не надходило.

Враховуючи те, що позивач та відповідач повідомлявся про розгляд справи апеляційним судом, беручи до уваги ч. 2 ст. 372 ЦПК, відповідно до якої неявка сторін, або інших учасників справи належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, суд вважав за можливе розглянути дану справу за відсутності позивача, відповідача оскільки її неявка не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення представника позивача - адвоката Осадчого С.С., перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення в межах апеляційного оскарження, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Так, відповідно до ч. 2, ч. 4 ст. 263 ЦПК України, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із ч. 1, ч. 2 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 367 ЦПК України апеляційний суд переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції. При цьому суд апеляційної інстанції перевіряє законність рішення суду першої інстанції в межах тих обставин та подій, які мали місце під час розгляду справи судом першої інстанції.

Судом встанволено, 28.09.2021 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Скринником С.М. та зареєстрований в реєстрі за № 1479.

За умовами зазначеного договору продавець передав, а покупець прийняла у власність нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000.

28.10.2021 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності були внесені відомості про реєстрацію права власності на нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000, за ОСОБА_1 .

09.02.2022 ОСОБА_1 звернулась до голови правління ЖБК «Механізатор» Кушнірук Л.О. із заявою щодо укладання договору про надання послуг з утримання будинку і споруд та прибудинкової території та надання безперешкодного доступу до приміщень будинку для прокладання мережі інтернет.

26.01.2023 між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_3 було укладено договір оренди нежитлового приміщення, а саме: нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , який було розірвано угодою сторін від 27.02.2023.

21.03.2023 ОСОБА_1 звернулась до ЖБК «Механізатор» із вимогою про надання дозволу на поділ земельної ділянки комунальної власності в АДРЕСА_2 для входу в нежитлове приміщення, що належить їй на праві власності.

У листі Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації від 23.03.2023 ОСОБА_1 роз`яснено, що земельна ділянка надається для обслуговування житлового будинку (цілого) незалежно від кількості співвласників такого будинку і нормами земельного законодавства не передбачено можливості передачі земельної ділянки, на якій розташований багатоквартирний житловий будинок, або її частини у власність чи користування окремим співвласникам.

24.02.2023 були проведені загальні збори ЖБК «Механізатор» у зв`язку з виявленням порушень власником приміщення 3 у будинку АДРЕСА_3 земельного законодавства та самовільне зайняття земельної ділянки та було вирішено провести загальний день прибирання прибудинкової території, провести висадку дерев та кущів, прибрати бруківку до будинку встановлену власником приміщення 3 у будинку будинку АДРЕСА_3 , що було оформлено відповідним протоколом.

Судом також встановлено, що 20.01.2020 відбулись загальні збори ЖБК «Механізатор», оформлені протоколом загальних зборів, щодо надання згоди/дозволу ОСОБА_2 на виведення з житлового фонду в нежитловий фонд кв. АДРЕСА_4 та щодо надання згоди/дозволу ОСОБА_2 на зайняття земельної ділянки для встановлення вхідної групи з підходом, знесення огороджувальних конструкцій будинку та знищення зелених насаджень на цій ділянці та було вирішено одноголосно заборонити власнику квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_2 переведення з житлового фонду в нежитловий фонд квартиру АДРЕСА_4 , заборонено зайняття земельної ділянки з правом окремого виходу зі своєї квартири, знищенням зелених насаджень на цій ділянці, руйнуванням стін будинку, яке призведе до тріщин по будинку та в квартирах.

20.01.2020 було розроблено проектну документацію реконструкції квартири АДРЕСА_4 під нежитлове приміщення з влаштуванням вхідної групи без зайняття земельної ділянки по АДРЕСА_3 без отримання на тот згоди ЖБК «Механізатор».

Як убачається із листа Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) № 055-3511 від 18.03.2020, дозвіл на переведення житлового приміщення (квартири, житлового будинку) у нежитлове без визначення його функціонального призначення (використання) надано ОСОБА_2 № 1568 від 19.02.2020 на АДРЕСА_2 . Містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва по АДРЕСА_2 не надавались.

Згідно листа Головного управління Держгеокадастру у м. Києві від 12.02.2020 № 97-26-0.21-594/35-20 ОСОБА_2 , відомості щодо державної реєстрації земельної ділянки в Державному земельному кадастрі на території АДРЕСА_3 та рішення органів державної влади та місцевого самоврядування про передачу її у власність/користування фізичним чи юридичним особам, в Головному управління Держгеокадастру у м. Києві відсутні.

Так, у листі від 19.02.2020 Департаментом містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) надано дозвіл ОСОБА_2 на переведення житлового приміщення (квартири, житлового будинку) у нежитлове без визначення його функціонального призначення (використання) за адресою: АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_2 , з дотриманням умов, визначених даним дозволом.

10.03.2020 Департаментом містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) були затверджені містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва: реконструкції квартири АДРЕСА_4 під нежитлове приміщення (офіс) з влаштуванням вхідної групи без зайняття земельної ділянки по АДРЕСА_2 .

Відповідно до положень п. 5 Містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва, зокрема, але не виключно, необхідно було: до початку проєктування отримати згоду балансоутримувача (управителя, ОСББ, тощо) житлового будинку, власників (співвласників) приміщень, інтереси яких зачіпаються, власника або користувача земельної ділянки на наміри щодо влаштування вхідної групи та її елементів, на порушення благоустрою прибудинкової території для влаштування підходу до вхідної групи. Урахувати законні інтереси та вимоги власників або користувачів земельних ділянок, приміщень та будівель, що оточують місце будівництва, згідно із ст. 5 Закону України «Про основи містобудування».

28.04.2020 Департаментом міського благоустрою виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) було заведено контрольну картку № НОМЕР_1 на замовлення ОСОБА_2 на тимчасове порушення благоустрою та його відновлення в зв`язку з реконструкцією квартири АДРЕСА_4 під нежитлове приміщення (офіс) з влаштуванням вхідної групи без зайняття земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_3 .

11.06.2020 на замовлення ОСОБА_2 був виготовлений технічних паспорт на групу нежитлових приміщень № 3 за адресою: АДРЕСА_3 .

23.07.2020 була зареєстрована декларація про готовність об`єкта до експлуатації після реконструкції квартири АДРЕСА_4 під нежитлове приміщення (офіс) з влаштуванням вхідної групи без зайняття земельної ділянки.

20.12.2020 мешканцями квартир у будинку АДРЕСА_5 було складено акт, яким зафіксовано початок реконструкції житлового приміщення з втручанням в несучі конструкції будинку, шляхом їх знесення в повному обсязі та зайняттям частини прибуткової земельної території (земельної ділянки), а також встановлення окремої вхідної групи з зайняттям земельної ділянки без дозвільних документів під вікнами інших співвласників квартир.

Як убачається із листа Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) № 0570202/3-8917 від 26.04.2021, за даними Міського земельного кадастру земельна ділянка площею 0,3835 га на АДРЕСА_5 (код 90:136:0003) обліковується за житлово-будівельним кооперативом «Механізатор», публічним акціонерним товариством «Кредитпромбанк». Рішень стосовно зазначеної земельної ділянки Київська міська рада не приймала.

Згідно листа Департаменту територіального контролю м. Києва № 064-3272 від 27.03.2024, на виконання доручення Департаменту територіального контролю міста Києва від 22.09.2023 № 064-4408, Комунальне підприємство «Київблагоустрій» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) 26.09.2023 демонтувало металеві конструкції за адресою: АДРЕСА_5 про що складено відповідний акт.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд дійшов висновку, що ОСОБА_2 який відчужив нежитлове приміщення у власність ОСОБА_1 , отримавши проектну документацію, розпочав роботи по реконструкції квартири АДРЕСА_4 під нежитлове приміщення (офіс) з влаштуванням вхідної групи без зайняття земельної ділянки по АДРЕСА_3 з порушенням положень Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», оскільки не отримав згоди ЖБК «Механізатор» на влаштування окремої вхідної групи, що свідчить про необґрунтованість позовних вимог про усунення перешкод у користуванні нежитловим приміщення та є підставою для відмови у задоволенні позову в повному обсязі, оскільки вимоги про відшкодування збитків є похідними від первісної вимоги. При цьому, ОСОБА_1 , набуваючи майно у власність, повинна була пересвідчитися у наявності дозвільних документів на реконструкцію житлового приміщення в нежитлове з влаштуванням окремої вхідної групи та можливості проводити у такому приміщенні господарську діяльність.

Також, суд звернув увагу на ту обставину, що Комунальне підприємство «Київблагоустрій» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) демонтувало металеві конструкції за адресою: АДРЕСА_5 на виконання доручення Департаменту територіального контролю міста Києва, що вказує на те, що відповідачем не був проведений демонтаж металевих конструкцій, відтак у суду відсутні підстави зобов`язати відповідача вчинити дії на користь позивача, з урахуванням встановленого судом. Таким чином, покладання на відповідача відповідальності за демонтаж металевих конструкцій є безпідставним, оскільки такий демонтаж був проведений Комунальним підприємством «Київблагоустрій» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) зважаючи на недотримання приписів, визначених Містобудівними умовами та обмеженнями, наданими ОСОБА_2 на реконструкцію квартири АДРЕСА_4 під нежитлове приміщення (офіс) з влаштуванням вхідної групи без зайняття земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_5 .

Колегія суддів погоджується із такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно з частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити, які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення та забезпечити поновлення порушеного права.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про кооперацію» кооператив є первинною ланкою системи кооперації і створюється внаслідок об`єднання фізичних та/або юридичних осіб на основі членства для спільної господарської та іншої діяльності з метою поліпшення свого економічного стану. Відповідно до завдань та характеру діяльності кооперативи поділяються на такі типи: виробничі, обслуговуючі та споживчі. За напрямами діяльності кооперативи можуть бути сільськогосподарськими, житлово-будівельними, садово-городніми, гаражними, торговельно-закупівельними, транспортними, освітніми, туристичними, медичними тощо. Права учасників (членів) кооперативу та його статутних органів, визначені законом, не можуть бути звужені (обмежені) установчими документами кооперативу, рішеннями його статутних органів чи правочинами між кооперативом та його учасниками (членами). Положення установчих документів кооперативу, рішення його статутних органів чи правочини між кооперативом та його учасниками (членами), які звужують (обмежують) права учасників (членів) кооперативу, визначені законом, є нікчемними.

За приписами ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

Згідно з ч. 2 ст. 382 ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Згідно ст. 19 Закону України «Про кооперацію» кооператив є власником будівель, споруд, грошових та майнових внесків його членів, виготовленої продукції, доходів, одержаних від її реалізації та провадження іншої передбаченої статутом діяльності, а також іншого майна, придбаного на підставах, не заборонених законом. Володіння, користування та розпорядження майном кооперативу здійснюють органи управління кооперативу відповідно до їх компетенції, визначеної статутом кооперативу.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про кооперацію» вищим органом управління кооперативу є загальні збори членів кооперативу. До компетенції загальних зборів членів кооперативу належить: затвердження статуту кооперативу та внесення до нього змін, прийняття інших рішень, що стосуються діяльності кооперативу; утворення органів управління та органів контролю за діяльністю кооперативу, інших органів кооперативу; заслуховування звітів його органів управління і органів контролю; затвердження порядку розподілу доходу кооперативу; визначення розмірів вступного і членського внесків та паїв; визначення розмірів, порядку формування та використання фондів кооперативу; визначення розмірів оплати праці голови правління, а також кошторису на утримання апарату органів управління та органів контролю за діяльністю кооперативу; затвердження річного звіту і балансу кооперативу; затвердження рішення правління або голови правління про прийняття нових членів та припинення членства; прийняття рішень щодо володіння, користування та розпорядження майном; утворення спеціальних комісій із залученням як консультантів найманих працівників; прийняття рішень про вступ кооперативу до кооперативних об`єднань; прийняття рішень про реорганізацію або ліквідацію кооперативу. Рішенням загальних зборів членів кооперативу до компетенції загальних зборів можуть бути віднесені інші питання діяльності кооперативу.

У постанові Верховного Суду від 02.11.2022 у справі 452/2808/19 (провадження № 61-7110св22) зазначено, що: «щоб не порушувався принцип спільності здійснення права спільної сумісної власності, будь-яка дія стосовно спільного майна багатоквартирного будинку вимагає погодження всіх співвласників».

Відповідно до п.п. 2, 3 ст. 7 Закону України «Про особливості здійснення прав власності у багатоквартирному будинку» кожний співласник несе зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, ресарації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно до його частки співласника та, у разі відчуження квартири чи нежитлового приміщення новий власник набуває усіх обов`язків попереднього власника як співвлансика.

Згідно ст. 8 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» співвласники неуть відповідальність за шкоду, заподіяну треті особам у результаті невиконання або неналежноо виконання своїх обов`язків як співвласника. Відпловідальність кожного співласника визначається пропорційно до його частки співвласника.

Отже, ОСОБА_1 є власником приміщення АДРЕСА_1 , до якого було встановлено окрему вхідну групу.

Відповідно до п. 10.1 Правил забудови в м. Києві, затверджених рішенням Київської міської ради від 27.01.2005 р. № 11/2587, визначено, що дозвіл на проектування та реконструкцію окремих частин будівлі, споруди, в тому числі на реконструкцію горищ із влаштування мансард, технічного поверху, реконструкцію цокольного - першого поверхів, підвалів, влаштування окремих власних входів з вулиці до нежилих приміщень тощо, надається розпорядженням Київської міської державної адміністрації тільки після інформування власника існуючої будівлі, отримання його згоди на проведення таких робіт та оформлення відповідного протоколу. До складу вихідних даних та висновків включаються документи, що підтверджують згоду на передбачувану реконструкцію мешканців та власників квартир, інших нежилих приміщень будинку, законні інтереси яких мають бути враховані під час реконструкції вказаноо будинку.

У відповідності до згаданих Правил забудови в місті Києві, наказом Головного управління містобудування, архітектури та дизайну міського середовища від 30 січня 2010 року № 59 (далі - наказ № 59) було затверджено Порядок підготовки дозволів на проектування та реконструкцію, реставрацію й капітальний ремонт об`єктів, перепланування квартир та інших вбудовано- прибудованих приміщень, опорядження фасадів, встановлення антен стільникового (мобільного) зв`язку та переведення жилого будинку (жилого приміщення) до нежитлового фонду, пунктом 2.6 якого передбачено, що для отримання дозволу на переведення жилого будинку (приміщення) в нежилі з одночасною реконструкцією першого поверху та влаштуванням окремого власного входу з вулиці до нежилих приміщень надаються наступні документи: правовстановлюючі документи на об`єкт нерухомого майна; копія технічного паспорту; згода балансоутримувача будинку (оригінал); згода співвласників будинку на переведення житлового приміщення до нежитлового фонду; фотофіксація об`єкта; передпроектні пропозиції щодо влаштування окремого входу; довідка форми №3; довідка балаисоутримувача про відсутність заборгованості по квартирній платі та комунальних послугах; відомості про державну реєстрацію (для юридичних осіб свідоцтво про реєстрацію, статут, витяг з бази даних ЄДРПОУ); паспортні дані (для фізичних осіб); висновок комунальної організації «Центр містобудування та архітектури»; топографогеодезична зйомка М 1:2000.

Колегія суддів звертає увагу на ту обставину, що вищезазначеним правовим актом чітко визначено перелік документів, які повинні надаватися власником житлового приміщення для отримання дозволу на переведення цього приміщення в нежитлове та влаштування окремого власного входу при цьому згода співласників будинку має бути обов`язковою та повинна бути оформлена відповідним протоколом. Згода співвласників будинку є одним із ключових, найважливіших моментів у вказаній ситуації, адже люди, які проживають в такому будинку і несуть відповідальність за утримання спільного майна, повинні самі приймати рішення щодо доцільності проведення іншим співвласником будь-яких робіт, пов`язаних із реконструкцією окремих частин будівлі чи влаштуванням окремого входу і чи не призведуть такі роботи до обмеження їхніх прав користування спільним майном та руйнації будинку в цілому. Отже, узгодження окремого входу відбувається, якщо не зачіпаються місця загального користування, а також не порушується значна частина несучих конструкцій. Для окремого входу в нежитлове приміщення або квартиру, необхідно пройти наступні етапи:

1. звернення із заявою до головного управління архітектури, а конкретно - у відділ документального забезпечення;

2. розробка документів згідно з нормативно-правовими актами у сфері містобудування та архітектури;

3. отримати згоду від державної архітектурно-будівельної інспекції на здійснення конкретних будівельних робіт;

4. сплата необхідних зборів і внесків;

5. звернення до БТІ для оформлення нового технічного паспорта зі зміненою вхідною групою;

6. введення в експлуатацію;

7. оформлення об`єкта та зареєстрованого Свідоцтва про право власності.

Для цього потрібно отримати ряд документів.

Документи, які будуть потрібні для того щоб, належним чином оформити влаштування окремого входу:

1 паспортні дані та реєстраційний номер облікової картки податків;

2. Документація, що встановлює право на нерухомість.

3. Згода балансоутримувача будинку (оригінал);

4. Довідка форми № 3;

5. Довідка балансоутриувача про відсутність заборгованості по квартирній платі та комуналтних послугах;

6. Дозвіл сусідів на встановлення окремої вхідної групи;

7. Технічний паспорт;

8. Фотографії схеми об`єкта;

9. Статут та свідоцтво про державну реєстрацію (для юридичних осіб).

Окрім того, проект окремого входу передбачає проведення низки заходів. Вони спрямовані на його узаконення, щоб надалі не виникло жодних проблем з органами влади та експлуатацією об`єкта. У зв`яку з чим узгодження треба зробити до початку будівельних робіт.

Вхідна група обов`язково повинна бути узгоджена.

Стосовно земельної ділянки, слід зазначити наступне.

На земельній ділянці під ганком і сходами, до яких необхідно прибудувати ще й пандус або засоби безперешкодного доступу осіб з маломобільних груп населення, обов`язково треба отримати містобудівні умови та обмеження.

Під будь-яке будівництво, у тому числі при реконструкції (як у даному випадку - ганок та сходи) зі зміною конфігурації фундаменту будівлі повинна бути належним чином відведена земельна ділянка. Такий факт встановлюється набуття права власності або оренди.

Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» для реконструкції житлових та нежитлових приміщень з влаштуванням окремого входу забудовник повинен отримати від уповноваженого органу містобудування та архітектури містобудівні умови та обмеження, які видаються лише при наявності документа що посвідчує право власності або користування земельною ділянкою, або копія догові суперфікцію.

Питання власності та використання земельних ділянок багатоквартирних будинків врегульовано статтею 42 Земельного кодексу України:

1. Земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території державної або комунальної власності, надаються в постійне користування підприємствам, установам і організаціям, які здійснюють управління цими будинками.

2. Земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкова територія, що перебувають у спільній сумісній власні власників квартир та нежитлових приміщень у будинку, передаються безоплатно у власність або в постійне користування співвласникам багатоквартирного будинку в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

3. Порядок використання земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначається співвласниками.

4. Розміри та конфігурація, земельних ділянок, на яких розташовані багатокварті будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначаються на підставі відповідної землевпорядної документації.

5. У разі знищення (руйнування) багатоквартирного будинку майнові права на земельну ділянку, на якій розташовано такий будинок, а також належні до нього будівлі, споруди та прибудинкова територія, зберігаються за співвласниками багатоквартирного будинку.

Згідно з пунктом «г» частини другої статті 89 Земельного кодексу України у спільній сумісній власності перебувають земельні ділянки співвласників багатоквартирного будинку.

Відповідно пункту 6 статгі 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», спільне майно багатоквартирного будинку - приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія.

Разом з тим відповідно пунктів 1 та 2 статті 5 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» спільне майно багатоквартирного будинку є спільною сумісною власністю співвласників та спільне майно багатоквартирного будинку не може бути поділено між співвласниками, і такі співвласники не мають права на виділення в натурі частки із спільного майна багатоквартирного будинку.

Колегія суддів звертає увагу на ту обставину, що відповіддю наданою Дніпровською районною у м. Києві державною адміністрацією від 23.03.2023 підтверджено факт неможливості поділу між співвласниками спільного майна багатоквартирного будинку (т. 1 а.с. 48).

Для використання земельної ділянки для облаштування ганку з відповідною конструкцією необхідно належним чином оформити землекористування, залежно від форми власності багатоквартирного будинку, на прибудинковій території якого передбачається влаштування ганку.

ЖБК «Механізатор» являється користувачем земельної ділянки та діє в межах законодавства на підставі Статуту кооперативу. Всі загальні питання, що стосуються кооперативу, вирішуються Загальними зборами кооперативу та прибудинкова земельна ділянка перебуває на обслуговувані кооперативу.

Відповідно до Довідки КП «Київський міський центр земельного кадастру та приватизації №10-42840/2018, Витягу кадастрового плану земельної ділянки №90:136:003 встановлені межі земельної ділянки, яка перебуває в користуванні ЖБК «Механізатор».

Протоколом Загальних зборів ЖБК «Механізатор» від 20.01.2020 вирішено, зокрема, заборонити власнику квартири АДРЕСА_1 займати земельну ділянку, встановлювати окрему вхідну групу до приміщення квартири ОСОБА_1 .

Згідно з частиною другою етапі 382 ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче- огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Правовий режим спірної земельної ділянки, на якій розташований багатоквартирний житловий будинок, та прибудиикової території визначається земельним законодавством, юкрема Земельним кодексом України.

Відповідно до стати 92 ЗК України право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку. Права постійного користування земельною ділянкою із земель державної та комунальної власності набувають, зокрема - співвласники багатоквартирного будинку для обслуговування такого будинку та забезпечення задоволення житлових, соціальних і побутових потреб власників (співвласників) та наймачів (орендарів) свартир та нежитлових приміщень, розташованих у багатоквартирному будинку.

Частинами першою-третьою статті 42 Земельного кодексу України передбачено, що земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території державної або комунальної власності, надаються в постійне користування підприємствам, установам і організаціям, які здійснюють управління цими будинками. Земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкова територія, що перебувають у спільній сумісній власності власників квартир та нежитлових приміщень у будинку, передаються безоплатно у власність або в постійне користування співвласникам багатоквартирного будинку в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Порядок використання земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові ериторії, визначається співвласниками.

Згідно з четвертим та шостим пунктами частини першої статті 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» прибудинкова териорія - це територія навколо багатоквартирного будинку, визначена на підставі відповідної містобудівної та землевпорядної документації, у межах земельної ділянки, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди, що необхідна для обслуговування багатоквартирного будинку та задоволення житлових, соціальних і побутових потреб власників (співвласників та наймачів (орендарів) квартир, а також нежитлових приміщень, розташованих у багатоквартирному будинку. Спільне майно багатоквартирного будинку - приміїцеиня загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче - огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 серпня 2020 року у справі № 569/16666/16-ц (провадження № 61-14719св 19) зроблено висновок, що «системний аналіз зазначених положень законодавства дає підстави для висновку, що співвласники багатоквартирного будинку набувають права власності чи права користування земельною ділянкою, необхідною для обслуговування багатокварти будинку та задоволення їх житлових, соціальних і побутових потреб, після передачі такої ділянки у їх власність чи у постійне користування на загальних підставах у вставленому законом поорядку. Розміри та конфігурація такої земельної ділянки визначаються на підставі відповідної технічної документації із землеустрою, яка подається на затвердження уповноваженому на прийняття рішення органу місцевого самоврядування.

Зазначене у статті 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» поняття «права на земельну ділянку» варто розуміти як оформлене у встановленому законом порядку право власності чи право постійного користування. Лише оформлення такого права розміри і конфігурація земельної ділянки вважаються встановленими.

За статтями 125, 126 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту дер^ реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлі. відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майне обтяжень».

Як вбачається з матерілів справи ОСОБА_1 не має відповідних документів землекористування для використання земельної ділянки для облаштування ганку з відповідною конструкцією багатоквартирного будинку на прибудинковій території ЖБК «Механізатор». Не додано таких документів нею і до апеляційної скарги.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (Далі-Закон) відносини у сфері містобудівної діяльності регулюються Конституцією України, Цивільним, Господарським і Земельним кодексами України, цим Законом, законами України «Про Генеральну схему планування території України», «Про основи містобудування», «Про архітектурну діяльність», «Про комплексну реконструкцію кварталів (мікрорайонів) застарілого житлового фонду», «Про землеустрій», іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до п.8 статті 1 Закону містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки (далі - містобудівні умови та обмеження) - документ, що містить комплекс планувальних та архітектурних вимог до проектування і будівництва щодо поверховості та щільності забудови земельної ділянки, відступів будинків і споруд від червоних ліній, меж земельної ділянки, благоустрою та озеленення, інші вимоги до об`єктів будівництва, встановлені законодавсті містобудівною документацією.

Об`єктами будівництва згідно частини 2 статті 4 Закону є будинки, будівлі, споруди будь- якого призначення, їх комплекси та частини, лінійні об`єкти інженерно-транспортної інфраструктури (крім трубопроводів внутрішньогосподарських меліоративних систем).

Відповідно до статті 13 Закону України «Про архітектурну діяльність» до Уповноважених органів містобудування та архітектури належать, зокрема, структурні підрозділи обласних, районних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій з питань архітектури.

Статтею 29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачено, ідо основними складовими вихідних даних є: містобудівні умови та обмеження; технічні умови; завдання на проектування. Пунктом 25 Переліку об`єктів будівництва, для проектування яких містобудівні умови та обмеження не надаються, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 06.11.2017 р. № 289 визначено, що містобудівні умови та обмеження не надаються в разі реконструкції нежитлових приміщень без зміни їх зовнішньої конфігурації та функціонального призначення.

У разі, якщо окремий вхід влаштовується через вікно або балкон у багатоквартирному житловому будинку, то це призводить до зміни зовнішньої конфігурації, тому в такому випадку отримання власником приміщення містобудівних умов та обмежень є обов`язковим.

Департамент з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва також надав відповідь, відповідно до якої Департамент не видавав та не реєстрував документів дозвільного характеру, які б надавали право Позивачеві на виконання підготовчих і будівельних робіт та не приймав в експлуатацію об`єкт будівництва за вказаною адресою.

Якщо забудовник планує зводити будівлю з іншим функціональним призначенням, то важливо, щоб цільове призначення земельної ділянки відповідало цим намірам.

Отже, враховуючи вищенаведені нормативно-правові норми містобудівні умови і обмеження для проектування об`єкта будівництва є первинним документом, який надає право на проведення будівельних робіт або реконструкцію будинку, будівлі, споруди.

Колегія суддів звертає увагу і на ту обставаину, що дії щодо виведення житлового приміщення в нежитлове попереднім власником кв. АДРЕСА_1 вчинено з порушенням норм чинного законодавства.

Згідно п. 2 розділу VII Закону України «Про столицю України - місто-герой Київ» виконавчим органом Київської міської ради є Київська міська державна адміністрація.

Переведення житлового приміщення (квартири) у нежитлове без визначення функціонального призначення приміщення, без вхідної групи здійснюється згідно з рішенням Київської міської ради «Про дерегуляцію і спрощення порядку переведення житлових будинків і житлових приміщень в нежитлові в м. Києві» №781/1645 від 23.07.2015 року (далі за текстом - Рішення КМР).

Зазначене рішення Київська міська рада прийняла відповідно до статті 41 Конституції України, статті 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення», Житлового кодексу Української PCP, статей 319 та 320 Цивільного кодексу України, законів України «Про основи містобудування», «Про архітектурну діяльність», «Про регулювання містобудівної діяльності», «Про охорону культурної спадщини», «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», «Про заборону грального бізнесу в Україні», постанов Ради Міністрів Української PCP від 26.04.84 № 189 «Про порядок обстеження стану жилих будинків з метою встановлення їх відповідності санітарним та технічним вимогам та визнання жилих будинків і жилих приміщень непридатними для проживання», Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 № 572 «Про механізм впровадження Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», від 13.04.2011 № 461 «Питання прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів», від 13.04.2011 № 466 «Деякі питання виконання підготовчих і будівельних робіт», наказів Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 16.05- 2011 № 45 «Про затвердження Порядку розроблення проектної документації на будівництво об`єктів», від 07.07.2011 № 109 «Про затвердження Порядку надання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, їх склад та зміст», Міністерства культури і туризму України від 16.06.2007 № 661/0/16-07 «Про затвердження науково-проектної документації щодо визначення зон охорони пам`яток, меж і режимів використання історичних ареалів населених місць», Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 № 76 «Про затвердження Правил утримання жилих будинків та прибудинкових тери Державних будівельних норм України ДБН 360-92 «Містобудування. Планування і з;/ міських і сільських поселень», ДБН В.2.3-5-2011 «Споруди транспорту. Вулиці та населених пунктів», ДБН В.2.2-15-2005 «Житлові будинки. Основні положення», ДБ1І 2009 «Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт», ДБН В. 1.1-12:2006 «Будів у сейсмічних районах України», ДБН А.2.2-3-2004 «Проектування. Склад, порядок розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва», рішення Київської міської ради від 30.12.2010 № 573/5385 «Про бюджет міста Києва на 2011 рік», з метою забезпечення конституційних прав громадян на володіння, користування і розпорядження своєю власністю для здійснення господарської та іншого роду діяльності, яка не заборонена законодавством.

Рішенням Київської міської ради було затверджено Положення про порядок переведення житлових приміщень (житлових будинків) у нежитлові у місті Києві.

Положення про порядок переведення житлових приміщень (житлових будівль у нежитлові у місті Києві (далі - Положення) визначає механізм реалізації права на переведення житлових приміщень (житлових будинків) у нежитлові, якщо це не заборонено законодавстом, і є обов`язковим для фізичних та юридичних осіб, які мають намір перевести житлове приміщення (житловий будинок) у нежитлове у місті Києві.

Згідно з Постановою Верховної Ради України «Про порядок тимчасової дії на території України окремих актів законодавства Союзу PCP» від 12.09.1991 року №1545-ХІІ у зв`язку з Постановою Верховної Ради України від 14.08.1991 року «Про проголошення незалежності України» та прийняттям Акта проголошення незалежності України Верховною Радою України постановлено, що до прийняття відповідних актів законодавства України на території республіки застосовуються акти законодавства Союзу PCP з питань, які не врегульовані законода України, за умови, що вони не суперечать Конституції і законам України.

Відповідно до ч. 4 ст. 8 Житлового кодексу України переведення жилих будинків житлово-будівельних кооперативів у нежитлові не допускається.

Статтею 10 Житлового кодексу України встановлено, що громадяни зобов`язані дбайливо ставитися до будинку, в якому вони проживають, використовувати жиле приміщення відідно до його призначення, додержувати правил користування жилим приміщенням, економно витрачати воду, газ, електричну і теплову енергію.

Відповідно до ri. п. 8, 9 ч.І ст.12 Житлового кодексу України компетенція у галузі регулювання житлових відносин підлягають, зокрема: встановлення основних правил організації та діяльності житлово-будівельних кооперативів та державному контролю за використанням схоронністю житлового фонду і встановлення порядку його здійснення.

Також, відповідно до протоколу загальних зборів мешканців будинку ЖБК «Механізатор» від 20.02.2020 року було вирішено заборонити власнику квартири АДРЕСА_1 виводити з житлового фонду в нежитловий фонд приміщення кв. АДРЕСА_4 та займати земельну ділянку з правом встановлення окремого входу до своєї квартири.

Дозвіл та погодження сусідів як ОСОБА_1 так і попередньому власнику приміщення не надався, з ЖБК «Механізатор» не погоджено (а навпаки заборонено) влаштування окремого входу.

Таким чином, слід дійти висновку, що попередній власник приміщення АДРЕСА_4 ОСОБА_2 ,не мав погодження на влаштування окремого входу у приміщення із ЖБК «Механізатор».

Отже, ОСОБА_2 , розпочаті будівельні роботи за відсутності згоди балансоутримувача, співвласників багатоквартирного будинку, дозволів та містобудівних умов та обмежень на проведення реконструкції приміщення АДРЕСА_1 . Не отримано такої згоди і апелянтом ОСОБА_1 .

Стаття 21 Конституції України визначає, що всі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах.

Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними. Згідно статті 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені Конституцією, не є вичерпними Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. Частина 3 ст. 22 Конституції України підкреслює, що за прийняття нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Частина 2 статті 3 Конституції України зазначає, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Зокрема, стаття 55 Конституції України передбачає право кожного будь - якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Для забезпечення реалізації та захисту прав і свобод людини і громадянина, Конституція і законодавство України передбачають можливість здійснення громадянами певних дій, а також утворення системи органів держави, призначенням якої є допомога громадянам у реалізації і захисті їх прав.

Можливість здійснення громадянами певних вчинків щодо захисту власних прав і свобод і системи органів, які захищають і забезпечують ці права та свободи утворюють юридичний механізм захисту прав людини.

Юридичний механізм захисту прав людини - це можливість здійснення громадянами певних вчинків щодо захисту власних прав та свобод.

Відповідач постійно звертався та звертається за захистом своїх прав та свобод до виконавчої влади, а також вищої влади юстиції України.

Конституція України передбачає можливість здійснення громадянами дій, спрямованих на захист їх прав і свобод, такі як, зокрема: захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань; проводити збори, мітинги та демонстрації; направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення до органів державної влади; захищати в суді свої права і свободи; звертатися за захистом своїх прав до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини; звертатися за захистом своїх прав і свобод до відповідних міжнародних установ або органів.

Стаття 41 Конституції України декларує право власника володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Стаття 150 Житлового кодексу України передбачає право громадян, які мають у приватній власності квартиру, розпоряджатися нею на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Такі саме правила містяться у ст. ст. 319 Цивільного кодексу України, відповідно до яких власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

При здійснені своїх прав та виконання своїх обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Реалізуючи своє право власності власник повинен утримуватися від поведінки, яка може заважати його сусідам та не може виходити за загальні межі здійснення цивільних прав. Законодавством України встановлено можливість обмеження прав власності, зокрема у випадку, якщо його діями порушуються права інших осіб.

З наведеного слідує, що апелянт стосовно свого майна може вчиняти будь-які дії, але вони не можуть суперечити інтересам суб`єктам приватного права, в даному випадку мешканцям будинку (іншим співлвсникам квартир) АДРЕСА_3 .

Таким чином, оскаржуване судове рішення ґрунтується на правильно встановлених фактичних обставинах справи, яким надана належна правова оцінка, правильно застосовані норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, і суд під час розгляду справи не допустив порушень процесуального закону, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів звертає увагу, що загалом за своїм змістом доводи апеляційної скарги є аналогічними аргументам, викладеним ОСОБА_1 у позові, яким суд першої інстанції дав належну оцінку та висновки щодо яких вмотивовано та обґрунтовано виклав у мотивувальній частині ухваленого рішення.

Жодних доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції матеріали справи не містять. Таких доказів не додано апелянтом до апеляційної скарги та не отримано таких доказів судом апеляційної інстанції у ході розгляду справи.

На підставі викладеного суд апеляційної інстанціїне вбачає будь - яких порушень в діях відповідача, не вбачає підстав для задоволення вимог про зобов`язання відповідача вчинити певні дії, а відповідно, відсутні підстави для задоволенні вимог позивача про відшкодування збитків. Відтак колегія судді погоджується із висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову ОСОБА_1 .

При цьому колегія суддів зазначає, що Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обгрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо обґрунтування , що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Обставини справи встановлені судом на підставі оцінки зібраних доказів, проведеної з дотриманням вимог процесуального закону. Тобто суд дотримався принципу оцінки доказів, згідно з яким суд на підставі всебічного, повного й об`єктивного розгляду справи аналізує і оцінює докази як кожен окремо, так і в їх сукупності, у взаємозв`язку, в єдності і протиріччі, і ця оцінка повинна спрямовуватися на встановлення достовірності чи відсутності обставин, які обґрунтовують доводи і заперечення сторін.

Зважаючи на викладене, суд апеляційної інстанції рішення суду першої інстанції залишає без змін, а апеляційну скаргу позивача без задоволення.

Питання щодо розподілу судових витрат пов`язаних із розглядом справи у суді апеляційної інстанції суд вирішує відповідно до положень статті 141 ЦПК України.

Судові витрати ОСОБА_1 не підлягають відшкодуванню, оскільки суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 367, 368, 369, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, 381-384, 386, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником - адвокатом Осадчим Святославом Сергйовичем, залишити без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 10 грудня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повна постанова складена 24 березня 2025 року.

Судді

Л.Д. Поливач

А.М. Стрижеус

Л.П. Сушко