Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/4807/24
Провадження № 2/553/464/2025
У Х В А Л А

Іменем України

24.03.2025м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави у складі головуючого судді Фоміної Ю.В., за участю секретаря судового засідання Долгової М.М., позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , представника відповідачів ОСОБА_3 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні цивільну справу №553/4807/24 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «ПОЛТАВАТРАНСБУД», ОСОБА_4 про визнання недійсним одностороннього правочину, застосування наслідків недійсності одностороннього правочину, витребування майна з чужого незаконного володіння, -

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Ленінського районного суду м. Полтави знаходяться матеріали цивільної справи №553/4807/24 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Полтавтрансбуд», ОСОБА_4 про визнання недійсним одностороннього правочину, застосування наслідків недійсності одностороннього правочину, витребування майна з чужого незаконного володіння.

В підготовчому судовому засіданні позивачем ОСОБА_1 подано заяву про забезпечення позову, шляхом заборони відповідачу ОСОБА_4 відчуження квартиру АДРЕСА_1 .

Вказана заява обґрунтована тим, що підставою звернення до суду із вказаним вище позовом є безпідставне та незаконне, на думку позивача, розірвання в односторонньому порядку ТзДВ «Полтавтрансбуд» Договору №70 купівлі-продажу майнових прав на квартиру від 18.12.2019 року. В подальшому право власності на спірну квартиру було зареєстровано за відповідачем ОСОБА_4 23.09.2024 року, тобто вже після ухвали судді Октябрського районного суду м. Полтави у справі №554/10037/24 про накладення арешту на зазначену квартиру.

Представник відповідачів в підготовчому судовому засіданні заперечила проти забезпечення позову, оскільки на дану квартиру вже накладено арешт в межах іншої цивільної справи №554/10037/24.

Предметом позову є вимоги позивача визнати недійсним, вчинений Товариством з додатковою відповідальністю «Полтавтрансбуд», односторонній правочин у формі Листа №172 від 25.04.2024 року про розірвання Договору №70 купівлі-продажу майнових прав на квартиру від 18.12.2019 року, який був укладений між Товариством з додатковою відповідальністю «Полтавтрансбуд» та ОСОБА_1 . Застосувати наслідки недійсності одностороннього правочину шляхом повернення сторін Договору до попереднього стану. Витребувати квартиру АДРЕСА_1 з незаконного володіння ОСОБА_4 на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Полтавтрансбуд».

Дослідивши надані матеріали справи, суд вважає, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктами 1,2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, забороною вчиняти певні дії.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

За змістом наведених вище приписів умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Тобто, в кожному конкретному випадку, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суду належить встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для ефективного захисту прав або інтересів позивача.

При цьому, відповідно до вимог частини 3 статі 12, частини 1 статті 81 ЦПК України обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.

Види забезпечення позову визначені частиною першою статті 150 ЦПК України. Зокрема, згідно з пунктом 2 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Частиною третьою статті 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність заходів забезпечення позову передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» визначено, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як виснувала Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24.04.2024 у справі № 754/5683/22, з 15 грудня 2017 року законодавець серед передумов забезпечення позову визначає можливий вплив невжиття заходів забезпечення позову не тільки на виконання рішення суду, а й на можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Ключовим є встановлення судом: 1) наявності спору між сторонами; 2) ризику незабезпечення ефективного захисту порушених прав позивача, який може проявлятися як через вплив на виконуваність рішення суду у конкретній справі, так і шляхом перешкоджання поновленню порушених чи оспорюваних прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду; 3) співмірності обраного позивачем виду забезпечення позову з пред`явленими позовними вимогами та 4) дійсної мети звернення особи до суду з заявою про забезпечення позову, зокрема, чи не є таке звернення спрямованим на зловживання учасником справи своїми правами.

Проаналізувавши доводи позивача та його представника щодо необхідності застосування заходів забезпечення позову та дослідивши подані до суду докази, суд дійшов до переконання, що між сторонами дійсно виник спір, предметом якого є також вимоги щодо витребування квартири АДРЕСА_1 з незаконного володіння ОСОБА_4 , який є керівником підприємства, одним з видів діяльності якого є купівля та продаж власного нерухомого майна, а отже існує ризик, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до порушення прав ОСОБА_1 , а також ускладнити та зробити неможливим виконання рішення суду, у разі задоволення позовної заяви.

Також, суд вважає, що заявлений позивачем вид заходу забезпечення позову у виді заборони ОСОБА_4 відчуження квартири АДРЕСА_1 , є доцільним в рамках даної справи та співмірним із заявленими вимогами.

На підставі зазначеного, заява про забезпечення позову підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.149-150,153 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.

Заборонити ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 відчуження в будь-який спосіб квартири АДРЕСА_1 .

Ухвала суду про забезпечення позову підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складений 28.03.2025 року.

Суддя Ленінського районного суду м. Полтави Ю. В. Фоміна