Провадження № 22-ц/4808/458/25
Головуючий у 1 інстанції Кіндратишин Л. Р.
Суддя-доповідач Томин
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

головуючої Томин О.О.,

суддів: Бойчука І.В., Пнівчук О.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Івано-Франківського міського суду від 24 січня 2025 року, ухвалене в складі судді Кіндратишин Л.Р. у м. Івано-Франківську, повний текст якого складено 24 січня 2025 року, у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2024 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 27.12.2010 у розмірі 35611,27 грн., яка складається із: 28689,77 грн. заборгованості за тілом кредиту та 6921,50 грн. заборгованості за простроченими відсотками.

Позов мотивовано тим, що 27.12.2010 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було підписано Анкету-заяву, згідно якої відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, який у подальшому був збільшений до 30000 грн., тип кредитної картки Універсальна, строк дії до 01/14. Відповідач підписала Анкету-заяву та приєдналася до Умов та правил надання банківських послуг в тій редакції, що діяла на дату підписання та розміщена на сайті банку https://privatbank.ua/terms. 27.12.2010 року відповідачем також була підписана довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду».

Після спливу строку дії першої картки відповідачем для можливості користування рахунком додатково отримані наступні картки: Кредитна картка Універсальна, строк дії - 08/15; Кредитна картка Універсальна GOLD, строк дії - 01/18; Кредитна картка Універсальна GOLD, строк дії - 11/21; Кредитна картка Універсальна GOLD, строк дії - 05/23; Кредитна картка Універсальна GOLD, строк дії - 11/23; Кредитна картка Універсальна GOLD, строк дії - 03/28.

В процесі користування рахунком відбулася зміна відсоткової ставки на 40,8% річних. Відповідач була належним чином повідомлена про умови кредитування, зокрема щодо сплати відсотків. Починаючи з 16.09.2021 року відсотки нараховувались відповідно до підписаної відповідачем Заяви (п. 1.3) у розмірі 40,8%.

При цьому, у зв`язку з початком повномасштабного вторгнення та збройної агресії рф банк скасував відсоткову ставку у березні 2022 року, а в подальшому із 01.04.2022 року відсоткова ставка поступово була повернута до погодженого розміру.

Однак відповідач взятих на себе зобов`язань не виконала, а тому у неї станом на 16.10.2024 року виникла заборгованість в розмірі 35611,27 грн., яку позивач просив суд стягнути на його користь.

Заочним рішенням Івано-Франківського міського суду від 24 січня 2025 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 в користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» 28689 гривень 77 копійок заборгованості за Кредитним договором про надання банківських послуг №б/н від 27.12.2010 року, а також 1951 гривню 58 копійок судового збору. У задоволенні позову в іншій частині відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням суду в частині відмови у стягненні заборгованості за відсотками, представник АТ КБ «ПриватБанк» подав апеляційну скаргу, в якій посилається на те, що у вказаній частині рішення прийняте без повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи, без належної оцінки доказів по справі та з порушенням норм процесуального і матеріального права.

Зазначає, що відповідач звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав(-ла) Анкету-заяву №б/н від 27.12.2010 року та приєдналася до Умов та правил надання банківських послуг саме в тій редакції, що діяла на дату підписання та розміщена на сайті банку https://privatbank.ua/terms. Клієнт не міг приєднатися до іншої редакції, і саме ця редакція надається до позовної заяви. Оскільки це умови публічного договору, то суд має можливість самостійно перевірити відповідність умов та тарифів, що додаються до позовної заяви, та умов та тарифів на сайті банку, що діяли на дату підписання заяви.

Із Заяви про приєднання до Умов та Правил надання послуг від 16.09.2021 року вбачається що відповідач, яка діє на підставі власного волевиявлення, згідно зі статтею 634 Цивільного кодексу України, підписанням цієї Заяви приєднується до розділу «Загальні положення», підрозділів «Кредитні картки», «Поточні рахунки», «Використання картки», «Віддалені канали обслуговування», «Оплата частинами та Миттєва розстрочка», Умов та Правил надання банківських послуг Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (далі Умови та Правила), що розміщені в мережі Інтернет за адресою https://privatbank.ua/terms, в редакції, чинній на дату підписання цієї Заяви, які разом становлять Договір банківського рахунка (далі - Договір); приймає всі права та обов`язки, встановлені в цьому Договорі та зобов`язується їх належним чином виконувати.

Вказує, що Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг відповідачем підписано власноруч на планшеті, що відповідає вимогам постанови НБУ від 13.12.2019 року №151 «Про затвердження Положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України». При цьому, на момент підписання зазначеної Заяви відповідач мала заборгованість, що вбачається із виписки по рахунку та розрахунку заборгованості, тобто була належним чином повідомлена про умови кредитування, зокрема, щодо сплати відсотків. Починаючи з 16.09.2021 року відсотки нараховувалися відповідно до підписаної відповідачем Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, а саме згідно п. 1.3 у розмірі 40,8%. При цьому за погодженою ставкою Банком нараховано відсотки у розмірі 6921,50 грн.

Також звертає увагу суду, що у зв`язку із початком повномасштабного вторгнення та збройної агресії російської федерації банк скасував відсоткову ставку у березні 2022 року - розмір 0%, а з 01.04.22 року відсоткова ставка поступово була повернута до погодженого розміру.

Стверджує, що безпосередньо у Заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, підписаній відповідачем, зазначено основні умови кредитування. А оскільки такою Заявою визначено розмір відсотків за користування кредитом, то вони підлягають стягненню з позичальника на користь кредитора в примусовому порядку у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань за кредитним договором.

Отже, місцевий суд не мав законних підстав відмовляти у стягненні відсотків.

Також зазначає, що судом не враховано правові висновки, висловлені у постанові Верховного Суду від 16.09.2020 року у справі №200/5647/18 щодо представлення виписки по картковому рахунку, яка є належним доказом заборгованості відповідача за тілом кредиту, та повинна досліджуватися судом.

Здійснення транзакцій з використанням кредитних коштів відображено у виписці по рахунку, що надавалась до матеріалів позову. Із розрахунку заборгованості та виписки по картковому рахунку прослідковується, що відповідач користувалася кредитними коштами, частково сплачувала борг, однак не в повному обсязі, що призвело до утворення простроченої заборгованості.

Вказує, що користуючись кредитними коштами, відповідачці були відомі і зрозумілі умови договору, а тому твердження щодо незнання тарифів, умов та правил не відповідають дійсним обставинам справи.

Крім того, у розрахунку заборгованості, наданому позивачем, окрім загальної суми заборгованості зазначено: періоди здійснення погашення заборгованості за Кредитним договором; періоди та на яку суму зменшувалось сальдо за кредитом (тіло кредиту); період (кількість днів знаходження кредиту на прострочені) виникнення прострочення за тілом кредиту та її розмір;розмір відсоткової ставки, яка нараховується за користування кредитними коштами; розмір пені, що нараховується за невиконання умов кредитного договору та період (кількість днів за які нараховувалась пеня); період за який здійснювалося погашення відповідачем відсотків та їх розмір; розмір та період нарахування відсотків на поточну заборгованість та прострочену заборгованість (з зазначенням періоду виникнення прострочення); загальна заборгованість за відсотками; розмір та період нарахування комісії, що також підтверджує наявність боргу в зазначеному розмірі.

Просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині відмови у стягненні заборгованості за відсотками та ухвалити в цій частині нове рішення, задовольнивши позовні вимоги у повному обсязі, в іншій частині рішення залишити без змін, стягнути з відповідача судові витрати.

Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.

Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частиною 6 статті 19 ЦПК України визначено, що малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом позову у цій справі є вимога про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 35611,27 грн., тобто ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Отже, справа є малозначною в силу прямої вказівки закону.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За змістом апеляційної скарги судове рішення оскаржується в частині відмовлених позовних вимог, а тому апеляційним судом не переглядаються у задоволеній частині позову.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції в оскарженій частині зазначеним вимогам не відповідає.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження виникнення між сторонами кредитних правовідносин банком надано копію Анкети-заяви про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку від 27.12.2010 року, виконану на фірмовому бланку №190963868, підписану ОСОБА_1 та представником банку (а.с. 48-49).

Анкета-заява містить інформацію про персональні та контактні дані відповідача, у відповідності із змістом якої остання погодилася на те, що ця заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають Договір про надання банківських послуг, із якими клієнт банку ознайомилася та згідна з ними. Вказані документи надані клієнту в письмовому вигляді для ознайомлення. Вказано, що клієнт зобов`язується виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватись з їх змінами на сайті ПриватБанку www.privatbank.ua. Позичальник просить надати їй платіжну картку Кредитка «Універсальна», кредитний ліміт 1000 грн. Анкета містить рукописну відмітку щодо номера платіжної картки НОМЕР_1 .

Того ж дня, 27.12.2010 року, ОСОБА_1 було підписано Довідку про умови кредитування з використанням платіжної картки «Кредитка Універсальна» 30 днів пільгового періоду з фінансовими умовами, якою, зокрема, закріплено базову відсоткову ставку 3,0% в місяць, тип карти VISA Classic, тип кредитної лінії - поновлювальна, пільговий період 30 днів по кожній траті (а.с. 79).

Також 02.04.2020 року ОСОБА_1 підписано Паспорт споживчого кредиту (а.с. 77-78).

16.09.2021 року ОСОБА_1 підписано Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, згідно п. 1.3 якої встановлена процентна ставка для карт Універсальна 42,0% річних, для карт Універсальна Gold 40,8% річних (а.с. 50-61).

Відповідно до копії Виписки за Договором №б/н за період 31.12.2010 року 24.10.2024 року відповідач до 12.04.2024 року регулярно користувалася кредитом: знімала готівку, здійснювала покупки, перекази коштів, частково погашала кредит, в тому числі відсотки за користування кредитом (а.с. 62-76).

Згідно розрахунку заборгованості, доданого до позовної заяви, загальний залишок заборгованості за наданим кредитом станом на 10.10.2024 року становить 35611,27 грн., з яких: 28689,77 грн. заборгованість за тілом кредиту, 6921,50 грн. заборгованість за простроченими відсотками (а.с. 34-47).

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову про стягнення заборгованості за простроченими відсотками, суд першої інстанції дійшов висновку, що без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила банківських послуг відсутність у Анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами свідчить про недоведеність позовних вимог в цій частині.

Однак, апеляційний суд не може погодитися із такими висновками в оскаржуваній частині, з огляду на наступне.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України.

Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

У ч.ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковим відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги (ч. 1 ст. 633 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За змістом частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно із статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до змісту статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав у борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за тілом кредиту, заборгованість за простроченими процентами за користування кредитними коштами.

З огляду на вказані норми права та матеріали справи, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки фактично отримані позичальником кошти за тілом кредиту в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» повернуті не були, їх слід стягнути на користь позивача.

При цьому матеріали справи не містять підтверджень, що саме надані позивачем Витягом з Умов та правил надання батьківських послуг в ПриватБанку, які розміщені на сайті: https://www.privatbank.ua, розуміла відповідачка та ознайомилась і погодилась з ними, підписуючи заяву. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в Умови та Правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження №6-16цс15).

Разом з тим, місцевий суд не звернув уваги на те, що в матеріалах справи наявна підписана відповідачем ОСОБА_1 27.12.2010 року Довідка про умови кредитування з використанням платіжної картки «Кредитка Універсальна» 30 днів пільгового періоду з фінансовими умовами, якою закріплено базову відсоткову ставку 3,0% в місяць, тип карти VISA Classic, тип кредитної лінії - поновлювальна, пільговий період 30 днів по кожній траті (а.с. 79), а також підписана відповідачем 16.09.2021 року Заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, згідно п. 1.3 якої зазначена процентна ставка для карт Універсальна 42,0% річних, для карт Універсальна Gold 40,8% річних (а.с. 50-61).

У постанові від 20 жовтня 2020 року у справі №456/3643/17 Верховний Суд погодився з висновками судів попередніх інстанцій про доведеність вимог позивача у задоволеній частині щодо виникнення між сторонами кредитних правовідносин на підставі анкети-заяви та довідки про умови кредитування від 22 квітня 2008 року, які були підписані позичальником, погоджені ним, й не спростовані іншими доказами.

У постанові від 04 грудня 2019 року у справі №750/6058/17-ц Верховний Суд зазначив: «Висновок апеляційного суду про відмову у задоволенні позову з підстав необґрунтованості є помилковим, оскільки, відповідач, підписуючи 10 листопада 2011 року анкету-заяву, також підписала довідку про ознайомлення із умовами кредитування, тобто відповідач погодилась у письмовому вигляді з умовами кредитування. Укладення між сторонами договору шляхом підписання відповідачем анкети-заяви, відповідає вимогам статей 633, 634 ЦК України щодо порядку укладення договору приєднання, а тому висновки апеляційного суду про недоведеність укладення між сторонами договору - є безпідставними».

В постанові Верховного Суду від 04 листопада 2020 року у справі №534/1072/18-ц (провадження №61-12253св20) зазначено, зокрема: «… апеляційний суд не звернув уваги на те, що в матеріалах справи наявна підписана відповідачем довідка про умови кредитування з використання кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», в якій також визначені, у тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування (а.с. 11). … Підписавши вказану заяву, яка є складовою частиною кредитного договору, ОСОБА_1 відповідно до статей 3, 627 ЦК України добровільно погодилася на такі умови кредитного договору, взяла на себе відповідні зобов`язання.»

Таким чином, висновок суду першої інстанції про те, що сторонами не було узгоджено відсотки, є помилковим та спростовується матеріалами справи.

Відповідач такі докази не заперечила та не спростувала, контррозрахунку заборгованості теж не подавала.

Щодо посилання суду першої інстанції на те, що з наданих позивачем доказів неможливо встановити, який тип картки отримала відповідач та який розмір процентної ставки мав бути встановлений, то такі є безпідставні. Як вбачається з Анкети-заяви, Довідки про умови кредитування, ОСОБА_1 була видана картка «Кредитка Універсальна» 30 днів пільгового періоду, тип карти VISA Classic, тип кредитної лінії - поновлювальна, пільговий період 30 днів по кожній траті, номера картки НОМЕР_1 . А в Заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг вказана процентна ставка для карт Універсальна 42,0% річних та Універсальна Gold 40,8% річних (а.с. 49, 79).

Згідно інформації банку, Виписки за Договором №б/н за період 31.12.2010 року 24.10.2024 року після спливу строку дії першої картки позичальник отримала інші картки, зокрема: Кредитна картка номер 578182, тип - Універсальна, строк дії - 08/15; Кредитна картка номер 350768, тип - Універсальна GOLD, строк дії - 01/18; Кредитна картка номер 809730, тип - Універсальна GOLD, строк дії - 11/21; Кредитна картка номер 107110, тип - Універсальна GOLD, строк дії - 05/23; Кредитна картка номер 334120, тип - Універсальна GOLD, строк дії - 11/23; Кредитна картка номер 741944, тип - Універсальна GOLD, строк дії - 03/28.

Використання ОСОБА_1 вищевказаних кредитних банківських карток під час здійснення платіжних операцій, у т.ч. за рахунок кредитних коштів наданих банком у вигляді встановлених кредитних лімітів, підтверджується наданою банком до суду випискою руху коштів за відкритими позичальнику картковими рахунками за Договором №б/н за період 31.12.2010 року 24.10.2024 року.

А відповідач не заперечила факт видачі та використання вказаних кредитних банківських карток.

Отже, за обставин цієї справи, ураховуючи те, що матеріалами справи підтверджено факт підписання відповідачем довідки про умови кредитування, заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг із зазначенням відсоткової ставки, колегія суддів погоджується із доводами апеляційної скарги щодо наявності підстав для стягнення з відповідача відсотків за користування кредитом.

Таким чином, заочне рішення Івано-Франківського міського суду від 24 січня 2025 року в частині відмови у стягненні відсотків слід скасувати, ухваливши в цій частині нове судове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» відсотки за користування кредитом у розмірі 6921,50 грн.

Відповідно до частин 1, 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Ураховуючи те, що за результатами розгляду справи у суді апеляційної інстанції вимоги позову задоволено повністю, заочне рішення Івано-Франківського міського суду від 24 січня 2025 року в частині розподілу судових витрат слід змінити, збільшивши розмір судового збору, що підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк», з 1951,58 грн. до 2422,40 грн.

Відповідно до підпункту в пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається з резолютивної частини із зазначенням розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки вимоги апеляційної скарги задоволено, з відповідача на користь скаржника підлягає стягненню сплачений скаржником судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції у розмірі 3633,60 грн.

Згідно вимог пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Оскільки зазначена справа є малозначною в силу вимог закону, то судове рішення у цій справі в касаційному порядку оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

Заочне рішення Івано-Франківського міського суду від 24 січня 2025 року в оскарженій частині щодо відмови у задоволенні позову про стягнення заборгованості за простроченими відсотками - скасувати, ухвалити в цій частині нове судове рішення такого змісту.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за простроченими відсотками за Кредитним договором про надання банківських послуг №б/н від 27.12.2010 року у розмірі 6921 (шість тисяч дев`ятсот двадцять одна) грн. 50 коп.

Заочне рішення Івано-Франківського міського суду від 24 січня 2025 року в частині розподілу судових витрат змінити, збільшити розмір судового збору, що підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», з 1951 (одна тисяча дев`ятсот п`ятдесят одна) грн. 58 коп. до 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» 3633 (три тисячі шістсот тридцять три) грн. 60 коп. судового збору, сплаченого за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п. 2. ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач: О.О. Томин

Судді: І.В. Бойчук

О.В. Пнівчук

Повний текст постанови складено 24 березня 2025 року.