Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа №711/2239/25
Провадження №2-з/711/10/25
У Х В А Л А

Іменем України

25 березня 2025 року Придніпровський районний суд м. Черкаси у складі:

головуючого-судді Скляренко В.М.,

при секретарі Кошубінській Л.В., Пасічній Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову,-

в с т а н о в и в:

18.03.2025р. ОСОБА_1 звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси із позовом до ОСОБА_2 , в якому просить стягнути із ОСОБА_2 на його (позивача) користь 14 818 342 грн. 10 коп., з яких 7 500 000 грн. сума позики, 1 325 445 грн. 19 коп. проценти за користування позикою, 5 062 235 грн. 56 коп. інфляційні втрати та 930 661 грн. 33 коп. 3 % річних, нарахованих відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Одночасно з позовом до суду надійшла заява позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову, в якій останній просить:

1) накласти арешт на нерухоме майно, яке належить ОСОБА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ), а саме на:

- частку житлового будинку загальною площею 488,1кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ;

- частку земельної ділянки загальною площею 0,114га з кадастровим номером :01:016:0066, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

2) заборонити вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо нерухомого майна, яке належить ОСОБА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ), а саме:

- частки житлового будинку загальною площею 488,1кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ;

- частки земельної ділянки загальною площею 0,114га з кадастровим номером :01:016:0066, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Заслухавши пояснення представника позивача адвоката Алексєєва О.Є., вивчивши матеріали заяви про забезпечення позову та матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 149 Цивільного процесуального кодексу України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Позов забезпечується шляхом, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб (п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України).

Як роз`яснено у п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Тобто, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, у тому числі для запобігання потенційним труднощам щодо подальшого виконання такого рішення.

В п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено, що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Розглядаючи таку заяву суддя має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Системний аналіз положень ст.ст. 149, 150 ЦПК України свідчить, що, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників справи; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позову, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню через вжиття таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками справи.

Відповідно до ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинено особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Як зазначено в рішенні Європейського суду з прав людини від 29.06.2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом».

Як вбачається із матеріалів позовної заяви, позивач звертаючись до суду із даним позовом, просить стягнути із відповідача ОСОБА_2 на його (позивача) користь 14 818 342 грн. 10 коп., з яких 7 500 000 грн. сума позики, 1 325 445 грн. 19 коп. проценти за користування позикою, 5062 235 грн. 56 коп. інфляційні втрати та 930 661 грн. 33 коп. 3 % річних.

З метою забезпечення саме цього позову, позивач просить накласти арешт нерухоме майно, яке належить відповідачу, а саме на частку житлового будинку загальною площею 488,1кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 та частку земельної ділянки загальною площею 0,114га з кадастровим номером :01:016:0066, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а також заборонити вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо такого нерухомого майна, задля забезпечення позивачу реального та ефективного виконання судового рішення, якщо таке буде прийняте на користь позивача, оскільки існує ризик відчуження майна, що може в подальшому призвести до утруднення виконання судового рішення.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 21.03.2025 року (номер інформаційної довідки 419036097) частина житлового будинку, загальною площею 488,1кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , та частина земельної ділянки, загальною площею 0,114га, з кадастровим номером :01:016:0066, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , належать на праві власності відповідачу ОСОБА_2 .

Враховуючи викладене, суд пересвідчився в тому, що між сторонами дійсно виник спір, предметом якого є стягнення із відповідача боргу за договором позики, процентів за користування позикою, 3% річних та інфляційних втрат в загальній сумі 14 818 342 грн. 10 коп.

Наявність реальної можливості у відповідача на відчуження вищевказаного майна може істотно ускладнити чи унеможливити виконання майбутнього рішення суду (у випадку задоволення позову) або ефективний захист прав позивача, тому, на думку суду, є підстави для забезпечення даного позову.

При цьому, слід зазначити, що обраний позивачем вид забезпечення позов, а саме накладення арешту на частину житлового будинку та земельної ділянки не призведе до невиправданого обмеження прав відповідача та не перешкоджатиме його праву користуватися даним майном, оскільки арештоване майно фактично перебуватиме у володінні власника, а обмежуватиметься лише розпорядження ним.

На підставі викладеного вище та, керуючись ст. ст.149, 150, 153 Цивільного процесуального кодексу України, постановою Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного-процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову», суд, -

у х в а л и в:

Заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на частину житлового будинку, загальною площею 488,1кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , та частину земельної ділянки, загальною площею 0,114га з кадастровим номером :01:016:0066, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що на праві власності належать ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 ), - шляхом заборони суб`єктам владних повноважень, державним реєстраторам, нотаріусам, іншим органам, які здійснюють реєстрацію речових прав на нерухоме майно, здійснювати реєстраційні дії, що стосуються відчуження вищезазначеного нерухомого майна.

Копію ухвали направити до Другого відділу ДВС у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) для виконання, а також заявнику для самостійного пред`явлення до виконання, та сторонам для відому.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів з дня її складання, проте її оскарження не зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали складений 25 березня 2025 року.

Головуючий: В.М. Скляренко