Справа № 951/890/24
Провадження №2-к/951/1/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2025 року селище Козова

Козівський районний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді Лавренюк О.М.,

за участю секретаря судового засідання Горохівської Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , боржник ОСОБА_3 , про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України рішення іноземного суду,

ВСТАНОВИВ:

До Козівського районного суду Тернопільської області надійшло клопотання ОСОБА_2 , яка діє на підставі довіреності №12-1646-24 від 15.10.2024, виданої Міністерством юстиції України, в інтересах стягувача ОСОБА_1 , про визнання та надання дозволу на виконання на території України рішення районного суду м. Дєчін Чеської Республіки від 25.07.2013 в справі 9Nс 91/2013-11, яке набрало законної сили 04.09.2013, в частині стягнення з батька ОСОБА_4 на користь матері ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітньої дочки у розмірі 2000 чеських крон на місяць завжди до 15 числа кожного місяця наперед, починаючи з 01.08.2013.

Клопотання обґрунтоване тим, що батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_3 , а матір`ю ОСОБА_6 . Рішенням районного суду м. Дєчін Чеської Республіки від 25.07.2013 у справі №9Nс91/2013-11 ухвалено неповнолітню ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , передати на виховання матері ОСОБА_1 та зобов`язано батька ОСОБА_8 сплачувати на користь матері ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дочки в розмірі 2000 чеських крон на місяць завжди до 15 числа кожного місяця наперед, починаючи з 01.08.2013. Вказане рішення суду набрало законної сили 04.09.2013. Зі змісту рішення вбачається, що ОСОБА_9 був проінформований про розгляд справи про стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітньої дочки, так як брав безпосередню участь у судовому засіданні, також судом проведений його допит з приводу обставин справи та між ним та ОСОБА_10 був укладений договір про виховання та утримання неповнолітньої дочки.

Заявник вказує, що визнання рішення Чеської Республіки про стягнення аліментів в Україні та дозвіл на його виконання необхідне для звернення у виконавчу службу з метою його виконання з огляду на той факт, що стягувач є громадянином України та проживає на даний час на території України, а саме в селищі Козова.

Також заявник покликається на те, що 28.05.2001 між Україною та Чеською Республікою підписано Договір про правову допомогу у цивільних справах, ратифікований Законом України №2927-ІІІ від 10.01.2002. Договір набрав чинності 18.11.2002. Так, відповідно до пункту "а" статті 52 вказаного Договору договірні сторони, за умов, установлених цим Договором, визнаватимуть і виконуватимуть на своїй території наступні рішення, прийняті відповідними органами юстиції другої Договірної сторони, зокрема, рішення у цивільних справах, визначених у статті 1 цього Договору, майнового та немайнового характеру, які були постановлені компетентними органами юстиції, у тому числі рішення судів в частині судових витрат у справах, визначених у цьому підпункті.

На підставі викладеного просить клопотання задовольнити.

Ухвалою судді Козівського районного суду Тернопільської області від 20.12.2024 прийнято до розгляду клопотання ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , боржник ОСОБА_3 , про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України рішення іноземного суду; повідомлено ОСОБА_11 про надходження клопотання про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України рішення іноземного суду; запропоновано ОСОБА_12 у місячний строк з дня отримання примірника клопотання з додатками, подати можливі заперечення проти цього клопотання.

У місячний строк з часу повідомлення боржника ОСОБА_11 про одержане судом клопотання ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , боржник ОСОБА_3 , про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України рішення іноземного суду, заперечення на нього боржником ОСОБА_13 не подано.

Ухвалою суду від 26.02.2025, призначено розгляд клопотання ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , боржник ОСОБА_3 , про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України рішення іноземного суду у відкритому судовому засіданні на 26.03.2025 о 12:00 год.

У судове засідання стягувач ОСОБА_6 та її представник ОСОБА_2 не з`явились, проте у клопотанні представник стягувача просила здійснювати розгляд клопотання у відсутності стягувача та її представника. Заявлені у клопотанні вимоги підтримала у повному обсязі та просила задовольнити.

Боржник ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлений відповідно до вимог статті 128 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), заяв та клопотань на адресу суду не подавав.

У зв`язку з неявкою учасників справи, відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали клопотання, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є батьками ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням районного суду м. Дєчін Чеської Республіки від 25.07.2013, реєстраційний № 9Nc91/2013-11, у справі неповнолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в особі опікуна, Міського управління м. Румбурк, дитини ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про виховання та утримання неповнолітньої особи, вирішено: неповнолітню ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , передати на виховання матері; батько ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зобов`язується платити аліменти на неповнолітню ОСОБА_16 в розмірі 2000,00 крон на місяць матері ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , завжди до 15 числа місяця наперед, починаючи з 01.08.2013.

Вказане рішення районного суду м. Дєчін від 25.07.2013 набрало законної сили 04.09.2013 та підлягає виконанню в частині сплати аліментів, що підтверджується формою повідомлення про набрання законної сили рішенням Стаття 25 (1) с)) від 18.06.2024.

З розрахунку заборгованості по аліментах, долученого до клопотання, судом встановлено, що судове рішення в частині сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_18 належним чином не виконувалось, у зв`язку із чим існує заборгованість зі сплати аліментів, яка за період з грудня 2023 року по червень 2024 року становить 14000 чеських крон.

Відповідно до статті 3 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, передбачено інші правила, ніж встановлені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору України.

Статтею 462 ЦПК України передбачено, що рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних справ) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

За змістом статті 463 ЦПК України рішення іноземного суду може бути пред`явлено до примусового виконання в Україні протягом трьох років з дня набрання ним законної сили, за винятком рішення про стягнення періодичних платежів, яке може бути пред`явлено до примусового виконання протягом усього строку проведення стягнення з погашенням заборгованості за останні три роки.

Статтею 465 ЦПК України визначено, що клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду подається до суду безпосередньо стягувачем (його представником) або відповідно до міжнародного договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, іншою особою (її представником).

Відповідно до частини другої статті 466 ЦПК України до клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду додаються документи, передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно зі статтею 9 Конституції України та статтею 19 Закону України «Про міжнародні договори України» чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства.

За вимогами пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно зі статтями 81, 82 Закону України «Про міжнародне приватне право» в Україні можуть бути визнані та виконані рішення іноземних судів у справах, що виникають з цивільних, трудових, сімейних та господарських правовідносин, вироки іноземних судів у кримінальних провадженнях у частині, що стосується відшкодування шкоди та заподіяних збитків, а також рішення іноземних арбітражів та інших органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних і господарських справ, що набрали законної сили. Визнання та виконання рішень, визначених у статті 81 цього Закону, здійснюється у порядку, встановленому законом України.

Відповідно до пункту 1 статті 25 Конвенції про міжнародне стягнення аліментів на дітей та інших видів сімейного утримання, що підписана 23.11.2007, ратифікована Україною 11.01.2013 та набрала чинності для України 01.11.2013 (далі - Конвенція 2007), до заяви про визнання та виконання рішення суду повинні додаватися: a) повний текст рішення; b) документ, у якому зазначається, що рішення є таким, що підлягає виконанню в державі походження, та, якщо це рішення адміністративного органу, документ, у якому зазначається, що вимоги пункту 3 статті 19 виконані, якщо така держава не визначила відповідно до статті 57, що рішення її адміністративних органів завжди відповідають цим вимогам; c) якщо відповідач не з`явився та не був представлений у провадженні в державі походження, документ або документи, які засвідчують, залежно від обставин, що відповідач був належним чином повідомлений про провадження та мав можливість бути заслуханим, або що відповідач був належним чином повідомлений про рішення та мав можливість оскаржити або подати апеляцію на підставі неправильного встановлення обставин справи та застосування закону; d) у разі необхідності документ про суму будь-яких заборгованостей і дату, на яку ця сума нарахована; е) у разі необхідності стосовно рішення, яке передбачає автоматичне корегування шляхом індексації, документ з інформацією, необхідною для проведення відповідних розрахунків; f) у разі необхідності документація, яка показує обсяг безоплатної правової допомоги в державі походження, яку отримав заявник.

За змістом пункту 1 статті 37 Конвенції 2007 ця Конвенція не виключає можливості застосування таких процедур, які можуть бути передбачені внутрішнім законодавством Договірної держави для надання можливості особі (заявнику) звернутися безпосередньо до компетентного органу тієї держави з питання, що регулюється цією Конвенцією, у тому числі з урахуванням статті 18, для цілей винесення або зміни рішення про утримання. Тобто Конвенцією 2007 передбачена можливість для безпосереднього звернення до суду з метою визнання та надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду щодо стягнення аліментів.

Відповідно до підпункту «b» пункту 1 статті 20 Конвенції 2007 рішення, винесене в одній Договірній державі («держава походження»), визнається та виконується в інших Договірних державах, якщо відповідач прийняв юрисдикцію або висловивши це, або захищаючись по суті справи, не заперечуючи проти юрисдикції за першої можливої нагоди.

Згідно з пунктом 3 статті 23 Конвенції 2007 у випадках, коли клопотання подано безпосередньо до компетентного орану в запитуваній державі відповідно до пункту 5 статті 19, такий орган невідкладно проголошує рішення таким, що підлягає виконанню, або реєструє рішення для виконання.

Відповідно до статті 28 Конвенції 2007 жодний компетентний орган запитуваної держави не може переглядати рішення по суті.

За правилами статті 29 Конвенції 2007 фізична присутність дитини або заявника не вимагається в будь-якому провадженні в запитуваній державі відповідно до цього розділу.

На виконання Конвенції 2007 було затверджено Інструкцію про виконання в Україні Конвенції про міжнародне стягнення аліментів на дітей та інших видів сімейного утримання, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 15.09.2017 №2904/5 (надалі Інструкція).

Рішення іноземного суду визнається та виконується в Україні, якщо його визнання та виконання передбачено міжнародним договором України або за принципом взаємності у відносинах з іноземною державою, рішення суду якої має виконуватися в Україні.

Відповідно до Інструкції визначено спрощену процедуру стягнення аліментів на дитину або утримання на іншого члена сім`ї у відносинах, в тому числі з Чеською Республікою, яка ратифікувала вказану Конвенцію та керується положеннями спрощеної процедури стягнення аліментів.

28.05.2001 між Україною та Чеською Республікою підписано Договір про правову допомогу у цивільних справах, ратифікований Законом України № 2927-III 10.01.2001. Договір набрав чинності 18.11.2002.

Положенням статті 52 Договору між державами визначено, що договірні Сторони за умов, установлених цим Договором, визнаватимуть і виконуватимуть на своїй території наступні рішення, прийняті відповідними органами юстиції другої Договірної Сторони: a) рішення у цивільних справах, визначених у статті 1 цього Договору, майнового та немайнового характеру, які були постановлені компетентними органами юстиції, у тому числі рішення судів в частині судових витрат у справах, визначених у цьому підпункті; b) рішення у кримінальних справах, які стосуються відшкодування шкоди, заподіяної злочином; c) рішення арбітражних (третейських) судів України, рішення арбітражних судів Чеської Республіки.

Відповідно до статті 53 Договору встановлено, що клопотання про дозвіл виконання рішення подається правомочною особою безпосередньо компетентному суду Договірної Сторони, на території якої має бути визнане і виконане рішення або за правилами пункту 2 статті 3 цього Договору.

До клопотання додається: a) завірена належним чином копія рішення з підтвердженням суду про те, що воно набуло чинності та його можна виконувати; b) підтвердження про те, що відповідач, котрий не брав участі у процесі, був належним чином і вчасно повідомлений про розгляд справи відповідно до законодавства Договірної Сторони, на території якої постановлено рішення. У випадку, коли відповідач на час розгляду справи був недієздатним або обмежено дієздатним, має бути додане підтвердження, що він був належним чином представлений у суді; c) підтвердження про те, що учасникові, проти якого було постановлено рішення, копія зазначеного рішення була вручена відповідно до законодавства Договірної Сторони, на території якої воно було постановлено, разом із повідомленням про порядок оскарження рішення; d) засвідчений переклад клопотання про визнання і дозвіл виконання рішення та документів, зазначених у підпунктах a), b) і c) цього пункту мовою Договірної Сторони, на території якої рішення потрібно визнати чи виконати.

Перед прийняттям рішення щодо клопотання про дозвіл виконання рішення суд може заслухати відповідача та позивача, а також особу, яка подала клопотання про виконання рішення та запитати іншої інформації від суду, який виніс рішення.

При цьому, за положеннями частин першої, другої статті 55 Договору, постановлення рішення про визнання та виконання, як і саме виконання рішення, регулюються цим Договором та законодавством тієї Договірної Сторони, на території якої рішення виконується. Усі питання, пов`язані з виконанням рішення розглядає суд, який дозволив виконання рішення відповідно до законодавства своєї держави.

Згідно зі статтею 56 Договору рішення органів юстиції однієї Договірної Сторони, визнані або відносно яких постановлене рішення про їхнє виконання на території другої Договірної Сторони, мають таку ж чинність, що і рішення, постановлені органами юстиції другої Договірної Сторони.

Відповідно до статті 464 ЦПК України питання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду розглядається судом за місцем проживання (перебування) або місцезнаходженням боржника. Якщо боржник не має місця проживання (перебування) або місцезнаходження на території України, або його місце проживання (перебування) чи місцезнаходження невідоме, питання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду розглядається судом за місцезнаходженням в Україні майна боржника.

Подане ОСОБА_10 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , клопотання відповідає вимогам статті 466 ЦПК України, про розгляд справи у м. Дєчін ОСОБА_3 був повідомлений належним чином, що вбачається із змісту рішення районного суду м. Дєчін від 25.07.2013, з якого слідує, що між батьком ОСОБА_13 та матір`ю ОСОБА_10 укладено договір про виховання та утримання неповнолітньої доньки та в ході розгляду справи ОСОБА_3 погодився з пропозицією ОСОБА_1 . Розгляд клопотання проводиться за зареєстрованим місцем проживання боржника ОСОБА_11 .

Відповідно до частини першої статті 468 ЦПК України клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду не задовольняється у випадках, передбачених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Якщо міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, такі випадки не передбачено, у задоволенні клопотання може бути відмовлено з підстав визначених частиною другою статті 468 ЦПК України.

Підстав для відмови у задоволенні клопотання, передбачених частиною другою статті 468 ЦПК України судом не встановлено.

За правилами частини шостої статті 467 ЦПК України, розглянувши подані документи та вислухавши пояснення сторін, суд постановляє ухвалу про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду або про відмову у задоволенні клопотання з цього питання. Копія ухвали надсилається судом сторонам у триденний строк з дня постановлення ухвали.

Враховуючи те, що будь-яких недоліків щодо форми та змісту клопотання судом не виявлено, зазначене рішення іноземного суду, за законодавством держави, на території якого воно постановлено, набрало законної сили, підстав для відмови у задоволенні клопотання про визнання рішення іноземного суду, що підлягає примусовому виконанню не встановлено, а тому суд дійшов висновку, що рішення районного суду м. Дєчін від 25.07.2013, реєстраційний № 9Nc 91/2013-11, яке набрало законної сили 04.09.2013, підлягає примусовому виконанню на території України.

Відповідно до частини восьмої статті 467 ЦПК України, якщо в рішенні іноземного суду суму стягнення зазначено в іноземній валюті, суд, який розглядає це клопотання, визначає суму в національній валюті за курсом Національного банку України на день постановлення ухвали.

Станом на 26.03.2025 (день розгляду клопотання) за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком України щодо іноземної валюти, 1 чеська крона (CZK) становить 1,8140 грн.

З урахуванням викладеного, суд вважає за доцільне клопотання ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , задовольнити, визнати та надати дозвіл на примусове виконання на території України рішення районного суду м. Дєчін Чеської Республіки від 25.07.2013, реєстраційний № 9Nc 91/2013-11, яке набрало законної сили 04.09.2013, в частині сплати аліментів, яким зобов`язано ОСОБА_11 сплачувати на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 2000 чеських крон, що за офіційним курсом НБУ станом на 26.03.2025 становить 3628 (три тисячі шістсот двадцять вісім) гривень на місяць, що виплачуються матері ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_3 до 15 числа кожного місяця наперед.

Керуючись статтями 260, 261, 462-470 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , боржник ОСОБА_3 , про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України рішення іноземного суду задовольнити.

Визнати та надати дозвіл на примусове виконання на території України рішення районного суду м. Дєчін Чеської Республіки від 25.07.2013, реєстраційний № 9Nc 91/2013-11, яке набрало законної сили 04.09.2013 в частині сплати аліментів, яким зобов`язано ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 сплачувати на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 2000 чеських крон, що за офіційним курсом НБУ станом на 26.03.2025 становить 3628 (три тисячі шістсот двадцять вісім) гривень на місяць, що виплачуються матері ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до 15 числа кожного місяця наперед, починаючи з 01.08.2013.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Тернопільського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Головуючий суддя О.М. Лавренюк