КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження: Доповідач - Кафідова О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 756/776/25

21 березня 2025 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кафідової О.В.

суддів - Оніщука М.І.

- Шебуєвої В.А

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 03 лютого 2025 року, постановлену під головуванням судді Белоконної І.В. у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Міністерство оборони України, про встановлення факту проживання однією сім`єю, -

в с т а н о в и в:

У січні 2025 року ОСОБА_1 звернулась до Оболонського районного суду м. Києва з заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 03 лютого 2025 року заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Міністерство оборони України, про встановлення факту проживання однією сім`єю разом з додатками надіслано за підсудністю до Криворізького районного суду Дніпропетровської області (50002, Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, просп. Миру, 5-А).

Не погоджуючись з такою ухвалою суду першої інстанції, 07 лютого 2025 року позивач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та передати справу на розгляд до Оболонського районного суду м. Києва.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права.

Зазначає, що наразі місце проживання заявника встановлено за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується Договором позички та Актом приймання-передачі до нього від 01.06.2024 року, заявою власника квартири від 16.12.2024 року.

З урахуванням зазначеного вважає, що суд першої інстанції на зазначене увагу не звернув у зв`язку з чим прийшов до помилкового висновку про наявність підстав для передачі справи дот іншого суду.

10 березня 2025 року до Київського апеляційного суду від представника Міністерства оборони України Завальнюк Жанни В`ячеславівни надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому представник зазначала, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, а тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 ч. 1 ст. 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді Кафідової О.В., обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши наявні у справі докази, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Передаючи справу за підсудністю до Криворізького районного суду Дніпропетровської області суд першої інстанції посилався на те, що згідно відомостей з Єдиного державного демографічного реєстру, заявник ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , що не відноситься до території Оболонського району м. Києва.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, відповідно до положень ч.1 ст.316 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

Згідно відомостей з Єдиного державного демографічного реєстру, заявник ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно ч.2 ст.294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Загальні правила підсудності визначені ст.ст. 27, 28 ЦПК України, згідно яких позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, або за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Відповідно до ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце проживання - житло з присвоєною у встановленому законом порядку адресою, в якому особа проживає, а також апартаменти (крім апартаментів у готелях), кімнати та інші придатні для проживання об`єкти нерухомого майна, заклад для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, стаціонарна соціально-медична установа та інші заклади соціальної підтримки (догляду), в яких особа отримує соціальні послуги.

Аналіз змісту даних норм дає підстави для висновку, що місцем проживання особи, вжитим у ч.1 ст.316 ЦПК України, є зареєстроване у встановленому законом порядку місце її проживання.

Колегія суддів зазначає, що ч.1 ст.316 ЦПК України надає заявнику право подати заяву про встановлення факту, що має юридичне значення виключно за його зареєстрованим місцем проживання.

Залишаючи без задоволення апеляційну скаргу, колегія суддів враховує п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, згідно якої кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у пункті 24 рішення у справі «Сокуренко і Стригун проти України» (заяви № 29458/04 та № 29465/04) від 20 липня 2006 року вказав, що «фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі «Занд проти Австрії» … Комісія висловила думку, що термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з (...) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів».

Розгляд справи судами з порушенням правил підсудності є порушенням п.1 ст.6 Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки такі суди не є встановленими процесуальним законом для такого розгляду.

За своїм змістом усі доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з наданою судом першої інстанції оцінкою зібраних у справі доказів та встановлених на їх підставі обставин, разом з тим доказів на спростування встановлених судом першої інстанції обставин апелянтом до апеляційної скарги не надано.

Відповідно ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що ухвала Оболонського районного суду м. Києва від 03 лютого 2025 року постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги позивача ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 03 лютого 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: Судді: