КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження Доповідач- Кафідова О.В.
№ 22-ц/824/4633/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 359/3060/24

21 березня 2025року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кафідової О.В.

суддів - Оніщука М.І.

- Шебуєвої В.А

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20 вересня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Борця Є.О. у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором фінансового кредиту, -

в с т а н о в и в:

У березні 2024 року представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором фінансового кредиту.

В обґрунтування заявлених вимог зазначав, що 12.11.2019 рокуміж ТОВ «Інфінанс`та відповідачем було укладено договір позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № та отримання кредиту згідно Заявки-анкети на умовах Пропозиції (оферти) на укладення електронного договору позики № від 27.12.2019 року, що акцептована відповідачем 27.12.2019 року шляхом підписання електронним підписом відповідача.

Відповідно до умов договору позики кредит надається у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами ( траншами ) з максимальним лімітом 20 000 грн, в межах строку дії договору - 36 календарних місяців з дня підписання договору з остаточним терміном повернення кожного траншу кредиту не пізніше строку користування траншем, визначеного сторонами.

Строк та умови користування кожним траншем є окремим та визначається сторонами відповідно до умов договору.

Пропозиція ( оферта ) на отримання 3 траншу згідно Заявки-анкети № від 27.12.2019 року в рамках договору про надання позики № від 12.11.2019 року підписано позичальником 27.12.2019 року електронним цифровим підписом.

Відповідач здійснив дії, спрямовані на укладання договору позики шляхом заповнення заявки на сайті, з веденням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої в подальшому кредитодавцем (ТОВ «Інфінанс» ) було перераховано грошові кошти в розмірі 4 000,00 грн.

Підписанням договору позики відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма його умовами, в тому числі Правилами надання коштів у позику, та йому надана інформація, передбачена вимогами чинного законодавства.

14 липня 2021 року між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено Договір факторингу, відповідно до якого ТОВ «Інфінанс» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до боржників за договором позики, у т.ч. за Договором позики № від 12.11.2019 року, що укладений між ТОВ «Інфінас» та відповідачем.

У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до боржників ТОВ «Коллект Центр» відповідно до договору відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023 року, в тому числі за договором позики № від 12.11.2019 року, що укладений між ТОВ «Інфінанс» та відповідачем .

Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплати процентів, що підлягає стягненню з позичальника станом на 08.03.2024 року, відповідно до розрахунку, становить 77 640,00 грн, з яких: заборгованість за кредитом ( за тілом кредиту ) - 4 000 грн; заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги - 73 640,00 грн.

Проте, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності, позивач просить стягнути заборгованість у розмірі 48 105,00 грн, з яких: заборгованість за кредитом (за тілом кредиту ) - 4 000 грн; заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги - 44 105,00 грн.

З огляду на вище викладене просив суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 44 105,00 грн.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20 вересня 2024 року позов товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором фінансового кредиту задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» борг за договором фінансового кредиту № від 12 листопада 2019 року в розмірі 48 105 гривень 00 копійок, витрати на оплату судового збору в розмірі 3 028 гривень 00 копійок та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 13 000 гривень 00 копійок.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, 06 листопада 2024 року відповідач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що рішення суду першої інстанції постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що строк дії кредитного договору закінчився 27.01.2020 року, а позовна давність на подання позовної заяви про стягнення заборгованості по даному кредитному договору закінчився 27.01.2023 року. З матеріалів справи вбачається, що позивач не подавав клопотання про поновлення строку.

Вказує на те, що договорів про збільшення тривалості позовної давності, та пункту у первісному договорі про надання кредитних коштів, у якому би йшлось про збільшення терміну позовної давності за кредитним зобов`язанням немає.

Вважає, що наданий позивачем детальний розрахунок заборгованості за кредитом, підготовлені робітниками Товариства і обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» - є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків позивача і не є правовою підставою для стягнення відповідних сум та не може слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог позивача до відповідачів. Сама позовна заява не містить таких даних, а лише констатує наявність недоказаного розміру всієї суми непогашеного кредиту.

Також не погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу.

Вказує на те, що з наданих відповідачем Договору про надання правничої допомоги та Актів приймання-передачі виконаних робіт вбачається, що витрати на правову допомогу є абсолютно необґрунтованими та завищеними. Тому вважає, що витрати на вказану суму не є співрозмірними зі складністю цієї справи, обсяг наданих адвокатом послуг у суді не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру.

29 грудня 2024 року до Київського апеляційного суду від представника позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому представник зазначав, що зі змісту п.1.2 договору фінансового кредиту № від 12 листопада 2019 року вбачається, що строк дії договору закінчився лише 12 листопада 2022 року. З наступного дня розпочався трирічний строк позовної давності, перебіг якого закінчиться лише 12 листопада 2025 року. Тому посилання Відповідача на закінчення строку позовної давності підлягає критичній оцінці. Такий довід спрямований не на захист права відповідача, а виключно на його ухилення від виконання грошових зобов`язань за договором фінансового кредиту, що суперечить загальновідомому принципу цивільного права pacta sunt servanda (лат. договори повинні виконуватись).

Вказує на те, що згідно з п. 11.2 Правил надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту за умовами програми «MoneyBOOM», які є невід`ємною частиною Договору, сторони домовились, що позовна давність за всіма вимогами за цими Правилами та Договором становить п`ять років починаючи з дати, наступної за датою надання Фінансового кредиту (траншу), вказаною в Договорі, відтак позовна давність, встановлена законом, збільшена за домовленістю сторін відповідно до ст. 259 ЦК України.

Окрім того, відповідно до п. 12 Перехідних та прикінцевих положень до ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Звертає увагу суду на те, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження належного виконання умов договору та контррозрахунок заборгованості, здійснений Відповідачем. Таким чином, відсутні підстави для сумніву у правильності здійснених Кредитором розрахунків.

З огляду на вище викладене просив суд залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги колегія суддів приходить до висновку, що скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 12 листопада 2019 року між ТОВ «Інфінанс» та ОСОБА_1 укладено договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № , за умовами якого товариство надає позичальнику фінансову послугу з надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, а також згідно Правил надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту за умовами програми «MONEYBOOM», які є невід`ємною частиною договору, а позичальник зобов`язується отримати та належним чином використовувати і повернути в передбачені цим договором строки кредит та сплатити відсотки й інші платежі за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим договором та Правилами.

За пунктами 1.2 -1.5 цього договору кредит надається у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами) в межах строку дії договору - 36 календарних місяців з дня підписання договору з остаточним терміном повернення кожного траншу кредиту не пізніше строку користування траншем, визначеного сторонами у додатку №1 та додатку № 2 до договору - при наданні (отриманні) першого траншу кредиту та Додатку №3 та додатку №4 до договору - при наданні (отриманні) другого та наступних траншів кредиту. Строк користування кожним траншем є окремим та визначається відповідно до умов договору: додатку №1 та додатку №2 до договору - при наданні (отриманні) першого траншу кредиту, та додатку №3 та додатку №4 до договору - при наданні (отриманні) другого та наступних траншів кредиту. Позичальник має право здійснити дострокове погашення кредиту (траншу) за договором і сплатити проценти за фактичний строк користування кредитом (траншем). Мета отримання кредиту - для власних потреб. Кредит надається без умови його забезпечення. Загальний (максимальний) розмір кредитної лінії - 20 000 грн.

Пунктом 1.6 цього договору передбачено, що в рамках дії даного договору сторони погодили наступні загальні умови, а саме: до умов даного договору застосовуються фіксована процентна ставка. Порядок обчислення процентної ставки встановлюється цим пунктом договору та Правилами. Максимальний строк (кількість календарних днів користування Кредитом (траншем) 30 календарних днів, діючий ліміт (сума) кредиту (в національній валюті) 20 000,00 грн, максимальна відсоткова ставка нараховується за один календарний день на суму фактичного залишку (траншем) заборгованості 1,75 %.

За пунктами 1.10.2, 1.14 максимальна річна відсоткова ставка за кредитом становить 638,75%.

Договір підписано в електронному вигляді електронним підписом.

27 грудня 2019 року відповідач підписала заявку-анкету на отримання кредиту, а саме сума кредиту - 4 000,00 грн, термін кредиту - 30 днів, реквізити банківської картки - НОМЕР_1 .

27 грудня 2019 року відповідач також підписала пропозицію надання 3 траншу кредиту згідно заявки-анкети № від 27 грудня 2019 року та акцепт оферти від 27 грудня 2019 року в рамках договору надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № від 12 листопада 2019 року (оферта), за умовами яких розмір кредиту (траншу) 4 000 грн; строк користування кредитом (траншем) - 30 днів; строк дії договору надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № від 12 листопада 2019 року - 3 роки; відсоткова ставка - 1,75% за один день користування кредитом; річна відсоткова ставка - 638,75 %; загальна вартість кредиту у грошовому вираженні - 2 100,00 грн грн; реальна річна процентна ставка за кредитом (траншем) - 638,75 %.

Як вбачається з довідки про ідентифікацію, клієнт ОСОБА_1 ідентифікована ТОВ «Інфінанс», акцепт договору позичальника - аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора 6g6u6d, час відправки ідентифікатора позичальнику 12.11.2019, номер телефону/електронна пошта, на яку було відправлено ідентифікатор 84.

За листом ТОВ «Інфінанс» від 14 липня 2021 року, адресованим ТОВ «Вердикт Капітал» зазначено, що з метою надання вичерпної інформації щодо даних, які підтверджують видачу на банківські карти клієнтів онлайн-позики, право вимоги яких відступлено ТОВ «Вердикт Капітал» згідно з відповідним договором факторингу, надано інформацію про відповідача .

Також матеріали справи містять квитанцію за сплату № 45523794 від 27 грудня 2019 року ТОВ «Універсальні платіжні рішення» (сервіс онлайн платежів «iPay.ua»), відповідно до якої 27.12.2019 о 16:29 був здійснений переказ кредитних коштів та зараховано 4 000,00 грн на картку НОМЕР_1 .

14 липня 2021 року між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу № 14-07/2021, відповідно до якого ТОВ «Інфінанс» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до позичальників.

З реєстру боржників до договору факторингу № 14-07/2021 від 14 липня 2021 року вбачається, що також відступлено право вимоги за договором позики № , який укладено з відповідачем , сума виданого кредиту - 4 000 грн, заборгованість за тілом кредиту - 4 000 грн, заборгованість за процентами - 39 620,00 грн, загальна сума заборгованості за кредитом - 43 620,00 грн.

10 січня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-01/2023, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами ТОВ «Коллект Центр», в тому числі за договором позики № , укладений з відповідачем.

ТОВ «Коллект Центр» зазначив, що у відповідача обліковується прострочена заборгованість в розмірі 77 640,00 грн, з яких заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) - 4 000,00 грн; заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги - 73 640,00 грн.

Позивач, з урахуванням принципу розумності, співмірності і пропорційності, просив стягнути заборгованість у розмірі 48 105,00 грн, з яких заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) - 4 000,00 грн.; заборгованість за відсотками - 44 105,00 грн.

Задовольняючи позовні вимоги ТОВ «Коллект центр» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором фінансового кредиту суд першої інстанції посилався на те, що відповідач всупереч вимогам ч. 1 ст. 81 ЦПК України не подала жодного доказу на підтвердження належного виконання грошових зобов`язань.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).

Нормою статті 639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах.

Пунктами 5-7 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем.

Стаття 11 вказаного Закону передбачає порядок укладення електронного договору

Так, пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі «Інтернет» або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього.

Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору шляхом перенаправлення (відсилання) до них.

Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом:

надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;

заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;

вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту.

У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепту) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 36 Господарського процесуального кодексу України та статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України.

За змістом статті 12 цього Закону якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:

електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;

електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;

аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

З договору надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № від 12 листопада 2019 року, укладеного між ТОВ «Інфінанс» та відповідачем вбачається, що у відповідності до вимог частини 1 статті 638 ЦК України між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору, який оформлено в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатору, і такі дії сторін відповідають приписам чинного законодавства.

Оскільки цей договір укладено на сайті позикодавця, та відповідач підписала його одноразовим ідентифікатором, тому без отримання повідомлення з відповідним ідентифікатором, без здійснення входу на сайт товариства такий договір не був би укладений.

Зазначене відповідає висновкам, що викладені Верховним Судом у постановах від 07 жовтня 2020 року у справі № 132/1006/19 (провадження № 61-1602св20), від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20 (провадження № 61-2903св21), від 01 листопада 2021 року у справі № 234/8084/20 (провадження № 61-2303св21), від 14 червня 2022 року у справі № 757/40395/20 (провадження № 61-16059св21), від 08 серпня 2022 року у справі № 234/7298/20 (провадження № 61-2902св21).

Відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» такі правочини вважаються такими, що за правовими наслідками прирівнюються до договору, укладеного у письмовій формі.

На підтвердження виконання кредитором обов`язку щодо надання грошових коштів в сумі 4 000 грн позичальнику (відповідачу) на її картковий рахунок, позивач надав квитанцію № 45523794 від 27 грудня 2019 року сервіс онлайн платежів «iPay.ua», відповідно до якої 27.12.2019 о 16:29 був здійснений переказ кредитних коштів та зараховано 4 000,00 грн на картку НОМЕР_1 , що є належним і достатнім доказом.

Колегія суддів звертає увагу на те, що в підписаній 27.12.2019 відповідач заявці-анкеті на отримання кредиту в сумі 4 000,00 грн остання зазначила реквізити банківської картки - НОМЕР_1 .

При цьому, відповідно до п.10 Постанови Правління НБУ «Про затвердження Положення про додаткові вимоги до договорів небанківських фінансових установ про надання коштів у позику (споживчий, фінансовий кредит)» від 03 листопада 2021 року №113, передбачено, що договори, умови яких передбачають безготівкове перерахування кредитодавцем коштів у рахунок кредиту на рахунок споживача, включаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача, з урахуванням вимог пункту 9 розділу II цього Положення повинні містити номер такого рахунку споживача за стандартом IBAN, сформований відповідно до вимог нормативно-правових актів Національного банку України з питань запровадження міжнародного номера рахунку, та/або номер такого особистого електронного платіжного засобу споживача у форматі НОМЕР_3 (перші шість знаків і останні чотири знаки номера електронного платіжного засобу).

Доказів того, що на картковий рахунок НОМЕР_1 не було перераховано суму у розмірі 4 000 грн відповідач не надала.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов до правильного та обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позову. При цьому, жодних доказів на спростування факту наявності чи іншого розміру заборгованості відповідачем не надано.

Доводи апеляційної скарги відносно того, що строк дії кредитного договору закінчився 27.01.2020 року, а позовна давність на подання позовної заяви про стягнення заборгованості по даному кредитному договору закінчився 27.01.2023 року, колегія суддів відхиляє з огляду на наступне.

Сторони договору позики № від 12 листопада 2019 року в п. 1.9 погодили , що дія цього договору вважається продовженою на наступні 36 календарні місяці, якщо до закінчення строку дії договору жодна із сторін письмово не повідомила іншу сторону про його припинення у зв`язку з закінченням строку дії договору. Дія цього договору може бути достроково припинена за ініціативою будь-якої із сторін шляхом письмового повідомлення іншої сторони та при умові відсутності зобов`язань між сторонами.

З позовом до суду позивач звернувся 20 березня 2024 року, строк дії договору № від 12 листопада 2019 року закінчився 11 листопада 2022 року, тобто позов подано в межах строків позовної давності.

Доводи апеляційної скарги відносно того, що наданий позивачем детальний розрахунок заборгованості за кредитом, підготовлені робітниками Товариства і обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» - є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків позивача і не є правовою підставою для стягнення відповідних сум та не може слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог позивача до відповідачів, колегія суддів відхиляє оскільки відповідачем не було надано свого контрозрахунку.

Доводи апеляційної скарги відносно того, що з наданих відповідачем Договору про надання правничої допомоги та Актів приймання-передачі виконаних робіт вбачається, що витрати на правову допомогу є абсолютно необґрунтованими та завищеними. Тому я вважаю, що витрати на вказану суму не є співрозмірними зі складністю цієї справи, обсяг наданих адвокатом послуг у суді не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, колегія суддів відхиляє, оскільки суд першої інстанції надав належну та обґрунтовану оцінку наданим доказам і доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

За своїм змістом усі доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з наданою судом першої інстанції оцінкою зібраних у справі доказів та встановлених на їх підставі обставин, разом з тим доказів на спростування встановлених судом першої інстанції обставин апелянтом до апеляційної скарги не надано.

Відповідно ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20 вересня 2024 року ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 205, 207, 626, 628, 629, 638, 1054, 1055, Законом України «Про електронну комерцію» ст.ст. 77,80,81,89, 263,367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20 вересня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: Судді: