Справа № 297/198/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2025 року м. Берегове

Берегівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді ГАЛ Л. Л., за участю секретаря Фазекаш Н.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме за адресою: АДРЕСА_1 .

Позов мотивований тим, що 05.06.2019 року позивач на підставі договору дарування став власником будинку АДРЕСА_1 , а тому даний будинок є його приватною власністю.

У даному будинку проживаю позивач проживає зі своєю сім?єю: ОСОБА_3 (дружина), ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (діти). У будинку також зареєстрована сестра позивача - ОСОБА_2 , яка більше восьми років проживає за кордоном. Зі своїм чоловіком ОСОБА_2 розлучилась на підставі рішення Берегівського районного суду від 30.05.2018 року по справі №297/749/18. Будучи постійно за кордоном на заробітках, вона залишила двох своїх дітей батьку - ОСОБА_6 . На даний час ОСОБА_2 проживає за кордоном зі своїм співмешканцем та обоє ведуть спосіб життя, який є неприйнятним для позивача.

Будучи зареєстрованою в будинку, ОСОБА_7 має право на проживання в ньому, хоча будинок являється приватною власністю позивача. У ОСОБА_2 немає жодних прав на вказаний будинок. Повернувшись з-за кордону ОСОБА_2 можливо захоче проживати в будинку, чого позивач не хоче, оскільки в будинку живуть діти на яких відповідач буде

вкрай негативно впливати.

Також ОСОБА_2 може вчиняти різні правочини та вказувати будинок позивача як її місце проживання, що в подальшому може створити для нього проблеми.

Наявність факту реєстрації місця проживання відповідача у будинку позивача проти його

волі порушує його право як власника на мирне володіння майном.

Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

У відповідності до ч. 1 ст. 278 ЦПК України відповідач відзив щодо позову, а третя особа пояснення, не подали.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право.

Згідно до ч. 1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до договору дарування ННЕ №820083 від 05.06.2019 року, ОСОБА_1 прийняв у дарунок житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 10-11).

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 05.06.2019 року власником житлового будинку АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 в цілому (а.с. 12-13).

Згідно довідки Яношівського старостинського округу Берегівської міської ради Закарпатської області № 348 від 29.08.2024 року у житловому будинку АДРЕСА_2 , зареєстрований ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ;

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 9).

Однак відповідач фактично в ньому не проживає.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» орган реєстрації вносить зміни до реєстру територіальної громади на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житло або права користування житлом, про виселення, визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Згідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Частиною 2 ст. 406 ЦК України передбачено, що сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення.

Таким чином, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , не проживає там вже більше восьми років та добровільно не знялася із реєстрації місця проживання після переїзду за кордон, чим порушує права власника, тому позов про її позбавлення права користування житловим приміщенням, є підставним і підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 137, 141, 280-282, 284, 289, 352, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 16, 321, 391, 405, 406 ЦК України, п. 6 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні»,

рішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя: Лайош ГАЛ