Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/721/25
Номер провадження2/711/797/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2025 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси у складі:

головуючого судді Петренка О.В.,

за участю секретаря судових засідань Овезової Ю.В.,

представника позивача адвоката Литвин О.П.,

відповідача ОСОБА_1 ,

представника відповідача адвоката Галан О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на повнолітню доньку, яка продовжує навчання,

ВСТАНОВИВ:

27 січня 2025 року ОСОБА_2 звернулася до Придніпровського районного суду м.Черкаси із вказаною позовною заявою, в якій просить суд стягнути із відповідача ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходу щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до закінчення навчання 30.06.2028.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що з відповідачем по справі перебувала в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14.04.2009.

Перебуваючи у шлюбі, у сторін в справі народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 15.11.2013 (справа №711/6164/13-ц) з відповідача на користь позивача були стягнуті аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 в розмірі частини всіх видів його доходу щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

ІНФОРМАЦІЯ_2 донька сторін у справі досягла повноліття і право на аліменти припинилось.

27 серпня 2024 року між відповідачем ОСОБА_1 як замовником та Київським національним університетом імені Тараса Шевченка було укладено договір про надання платної освітньої послуги (навчання), на підставі якого донька сторін у справі здобуває освіту за освітньою програмою «Журналістика та соціальна комунікація» за спеціальністю «Журналістика».

Як зазначає позивач, у мотивувальній частині позовної заяви, замовником, згідно означеного договору, виступив відповідач, проте вартість навчання оплачується позивачем.

Оскільки доходів позивача недостатньо для покриття усіх фінансових потреб повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, адже позивач отримує мінімальну заробітну плату, працюючи на посаді керівника гуртка в ЦДЮТ, а повнолітня донька потребує коштів як на оплату навчання, так і проживання в гуртожитку, придбання одягу, підручників, канцелярського приладдя тощо, відповідач у свою чергу має можливість надавати позивачу матеріальну допомогу на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, адже він працює та отримує стабільний дохід, тому позивач звернулася до суду із позовом та просить суд стягнути із відповідача аліменти на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, в розмірі частини всіх видів його доходу.

Вказаний розмір аліментів позивач вважає абсолютно справедливим і є відображенням принципу несення рівної відповідальності.

Крім того позивач також просить суд покласти судові витрати на відповідача.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 30 січня 2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на повнолітню доньку, яка продовжує навчання; розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження; призначено судове засідання по суті о 10 год 00 хв 26 лютого 2025 року в приміщенні Придніпровського районного суду м. Черкаси.

20 лютого 2025 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, що поданий представником відповідача ОСОБА_1 адвокатом Галан О.О. (вхідний №6905/25).

Обгрунтовуючи заперечення проти пред`явлених позовних вимог, представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Галан О.О. у відзиві на позов зазначає, що позовні вимоги її клієнтом визнаються частково, а саме: стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 в розмірі 1/10 частини всіх видів його заробітку (доходу), з огляду на таке.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 15.11.2013 з відповідача на користь позивача були стягнуті аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 в розмірі частини всіх видів доходу щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 16.07.2013.

Так, з 16.07.2013 до ІНФОРМАЦІЯ_3 (настання повноліття), відповідач добросовісно сплачував аліменти на утримання доньки. Проте, починаючи із 30.07.2016, сімейний стан відповідача змінився, оскільки означеного дня він уклав шлюб з ОСОБА_4 , а ІНФОРМАЦІЯ_4 у них народився син ОСОБА_5 .

У цьому контексті представник відповідача звертає увагу суду, що, незважаючи на народження другої дитини, відповідач добросовісно продовжував сплачувати аліменти позивачу в розмірі, який був визначений рішенням суду, а саме: частка від доходу, та із заявою про зменшення розміру аліментів до суду не звертався.

Також у відзиві представник відповідача зазначає, що з 2023 року відповідачу встановлено діагноз: хронічний панкреатит, та інших хронічних хвороб, лікування яких потребує значних матеріальних витрат та призводить до збільшення видаткової частини сімейного бюджету.

У відзиві представник відповідача зазначає, що відповідач постійно надає щомісячну матеріальну допомогу своїм батькам, які є пенсіонерами, а саме: купує ліки, інколи продукти харчування та допомагає сплачувати комунальні послуги. Крім того матері відповідача встановлено ІІІ групу інвалідності.

Також у відзиві констатується, що розмір вже сплачених відповідачем аліментів за останні 6 місяців перебільшує понесені позивачем витрати на оплату навчання та гуртожитку.

У цьому контексті представник відповідача звертає увагу суду та учасників процесу, що позивачем не надано доказів скрутного матеріального стану повнолітньої доньки, яка як повнолітня особа та майбутній спеціаліст має змогу у періоди між навчанням додатково підробляти.

З огляду на викладене представник відповідача просить суд позовні вимоги задовольнити частково, стягнувши із відповідача на користь позивача на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, аліменти у розмірі 1/10 частини всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання судовим рішенням законної сили і продовжувати стягнення до закінчення навчання ОСОБА_3 , але не більше, ніж до досягнення нею 23 річного віку.

Також представником відповідача ОСОБА_1 адвокатом Галан О.О. 26.02.2025 подані до суду додаткові пояснення (вхідний №7644/25), у яких зазначено, що з призми заробітної плати відповідача за січень 2025 року, розмір аліментів буде становити 8025,81 грн. У зв`язку із цим, представник відповідача робить висновок, що аліменти на утримання доньки, які будуть вираховуватись у майбутньому, значно перевищують розмір витрат, що об`єктивно покладаються на позивача.

24 лютого 2025 року на адресу суду позивачем було направлено, засобами поштового зв`язку, відповідь на відзив (надійшла до суду 28.02.2025, вхідний №8038/25), у якій ОСОБА_2 звертає увагу суду на те, що обставини, які сторона відповідача вважає, що є підставами для зменшення розміру аліментів до 1/10 частини, а саме: наявність у відповідача іще однієї дитини, наявність ІІІ групи інвалідності у матері, наявність у самого відповідача захворювання та наявність у зв`язку із цим витрат на лікування, не виникли після пред`явлення позивачем позову про стягнення аліментів на повнолітню дочку, яка продовжує навчання, а існували задовго до цього.

Крім того позивач у відповіді на відзив зазначає, що дочка ОСОБА_6 навчається лише на 1 курсі на денній формі навчання, тому об`єктивно не може працювати, щоб забезпечувати себе самостійно. У зв`язку із навчанням дочки обсяг витрат складається не тільки із витрат зі сплати контракту чи проживання у гуртожитку, а й з витрат на харчування, проїзд, придбання літератури, канцтоварів, одягу тощо.

Також у відповіді на відзив позивач вказує, що на її утриманні перебуває неповнолітня дитина від іншого шлюбу ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та батьки: ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які є особами з інвалідністю ІІ групи та потребують матеріальної допомоги.

Ураховуючи наведені обставини, позивач вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти в розмірі частини його доходів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання.

Протокольною ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 26.02.2025 відкладено розгляд справи №711/721/25 до 14 год 00 хв 20 березня 2025 року.

Позивач ОСОБА_2 у судове засідання 20 березня 2025 року о 14 год 00 хв не з`явилася, про причини неявки не повідомила, хоча про місце, день і час розгляду справи була повідомлена належним чином (а.с.153).

Водночас у судове засідання з`явилася представник позивача адвокат Литвин О.П., яка позовні вимоги підтримала повністю з підстав, що викладені у мотивувальній частині позовної заяви.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник адвокат Галан О.О., що приймали участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, позовні вимоги визнали частково, а саме: стягнення аліментів на повнолітню дочку в розмірі 1/10 частини всіх видів заробітку (доходу) позивача з підстав, що викладені в мотивувальній частині відзиву на позовну заяву.

20 березня 2025 року суд, після оголошення про перехід до стадії ухвалення судового рішення, у зв`язку зі складністю справи, керуючись положеннями ч.1 ст.244 ЦПК України, відклав ухвалення та проголошення судового рішення до 12 год 30 хв 24 березня 2025 року.

Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши позицію позивача, висловлену письмово, та позицію представника позивача, що висловлена під час проголошення вступного слова, а також позицію відповідача та його представника, що викладені письмово та проголошені у вступних словах, дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , що видане 30.01.2007 відділом реєстрації актів цивільного стану по Придніпровському району міста Черкаси Черкаського міського управління юстиції Черкаської області, батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с.15).

Із витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя №8 від 12.07.2017 суд встановив, що ОСОБА_11 та ОСОБА_2 14 лютого 2013 року уклали шлюбу, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Черкаси Черкаського міського управління юстиції, актовий запис №105, у зв`язку із чим ОСОБА_2 змінила прізвище на « ОСОБА_2 » (а.с.10-11).

Із копії рішення Придніпровського районного суду м.Черкаси від 15.11.2013 у справі №711/6164/13-ц, що 26.11.2013 вступило в законну силу, суд встановив, що із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , стягнуто аліменти щомісячно в розмірі частки від доходу, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до її повноліття, починаючи з 16.07.2013 (а.с.16-17).

Згідно безпосередньо дослідженої у судовому засіданні копії договору про надання платної освітньої послуги (навчання) для підготовки фахівців Київського національного університету імені Тараса Шевченка №1592/1 іпс від 27.08.2024 (далі - Договір) суд встановив, що між ОСОБА_1 , для здобувача ОСОБА_3 , та означеним вищим навчальним закладом укладений цей правочин, предметом якого є фінансові зобов`язання ОСОБА_1 , щодо оплати освітньої послуги, що надається ВНЗ здобувачу ОСОБА_13 за денною формою навчання за освітньою програмою «Журналістика та соціальна комунікація» за спеціальністю «Журналістика» для здобуття ступеня вищої освіти: бакалавр, освітня програма є акредитованою строком до 01.07.2028 (п.1.2 Договору).

Пунктом 3.1 Договору встановлено, що загальна вартість платної освітньої послуги за весь строк навчання становить 268 800 грн. Вартість платної освітньої послуги за роками навчання становить: 2024/2025 навчальний рік - 58900 грн; 2025/2026 навчальний рік - 67700 грн; 2026/2027 навчальний рік - 71100 грн; 2027/2028 навчальний рік - 71100 грн (п.п.3.1.2 п.3.1 Договору) (а.с.22-25).

Із довідки Київського національного університету імені Тараса Шевченка №1269 від 03.01.2025 суд встановив, що ОСОБА_3 дійсно є студенткою 1 курсу денної форми здобуття освіти бакалаврського рівня Навчально-наукового інституту журналістики Київського національного університету імені Тараса Шевченка. Початок навчання: 01.09.2024, закінчення навчання: 20.06.2028 (а.с.26).

Як встановлено судом із довідки про доходи ОСОБА_2 за період з липня по грудень 2024 року, заробітна плата ОСОБА_2 становила 63098,88 грн, а з вирахуваними податками - 51940,55 грн (а.с.27).

Також суд, дослідивши безпосередньо платіжні інструкції від 02.01.2025 та 09.12.2024, встановив, що ОСОБА_3 здійснила оплату за проживання в гуртожитку, щоразу в сумі 1621,19 грн (а.с.28-29).

Із плану лікування від 20.12.2024 та консультативного висновку спеціаліста від 22.01.2025 суд встановив, що стан здоров`я ОСОБА_3 потребує консультацій та допомоги фахівців у галузі медицини (а.с.30-31).

Із оригіналу квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки №90 від 27.01.2025 суд встановив, що позивачем ОСОБА_2 сплачено 29450 грн в рахунок оплати вартості навчання ОСОБА_3 згідно умов Договору, отримувачем яких є Київський національний університет імені Тараса Шевченка (а.с.32).

Крім того суд, дослідивши актовий запис про шлюб №1409, роздрукований із порталу «Дія», встановив, що 30.07.2016 між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 був укладений шлюб, що зареєстрований Дарницьким районним в місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві (а.с.60).

Із актового запису про народження №2270, роздрукованого із порталу «Дія», суд встановив, що ІНФОРМАЦІЯ_4 народився ОСОБА_5 , батьками якого є: ОСОБА_1 та ОСОБА_14 (а.с.61).

Також, із копій консультації гастроентеролога, терапевта, а також лікаря пульмонолога суд встановив, що відповідач ОСОБА_1 , у період часу з 2023 по 2024 рр, здійснював консультування та медичні дослідження з призми стану свого здоров`я (а.с.66-69).

Із актового запису №475, роздрукованого із порталу «Дія», суд встановив, що батьками відповідача ОСОБА_1 є: ОСОБА_15 , який є пенсіонером за віком, та ОСОБА_16 , якій, у встановленому законом порядку, визначено ІІІ групу інвалідності довічно, починаючи із 11.06.2024 (а.с.70, 75, 82).

Суд, безпосередньо дослідивши довідки про доходи батьків відповідача, що видані Пенсійним фондом України, встановив, що за період час із серпня 2024 року до січня 2025 року включно розмір пенсійного забезпечення ОСОБА_15 становив 22695,24 грн, а ОСОБА_16 - 24147,66 грн (а.с.83, 83 зворот).

Також суд дослідив заяву батьків відповідача ОСОБА_1 від 17.02.2025, що адресована суду, зі змісту якої вбачається, що останні підтверджують той факт, що ОСОБА_1 надає їм матеріальну допомогу, а саме: купує ліки, інколи продукти та допомагає сплачувати комунальні послуги (а.с.86).

Із довідки АТ КБ «Приватбанк» від 21.02.2025 суд встановив, що за період з 01.12.2024 до 21.02.2025 загальний розмір витрат ОСОБА_3 становив 62173,89 грн, а надходжень за цей же період часу було 61477,42 грн (а.с.102-109).

Крім того, із копій магнітно-резонансної томографії, протоколу ультразвукового обстеження, консультативного висновку спеціаліста за період із серпня 2024 року до січня 2025 року суд встановив, що повнолітня дочка сторін у справі за станом здоров`я потребувала консультацій лікарів та проведення різних видів діагностичних досліджень (а.с.117-120).

Із копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , що видане 20.08.2015 відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Придніпровському району міста Черкаси реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції, суд встановив, що ІНФОРМАЦІЯ_7 народилася ОСОБА_7 , батьками якої є: ОСОБА_11 та ОСОБА_2 (а.с.122).

Із свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , що видане 14.05.1987 відділом РАЦС Соснівського райвиконкому, у взаємозв`язку із витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №0 від 13.10.2009, суд встановив, що ІНФОРМАЦІЯ_8 народилася ОСОБА_2 , яка після укладення 12.08.2006 шлюбу із ОСОБА_1 , змінила прізвище на « ОСОБА_2 », батьками якої є: ОСОБА_8 , який з 18.08.2014 є особою з інвалідністю ІІ групи, та ОСОБА_9 , яка є пенсіонером за віком і якій встановлено також ІІ групу інвалідності (а.с.123-126).

Також суд дослідив заяву батьків позивача ОСОБА_2 від 21.02.2025, що адресована суду, зі змісту якої вбачається, що останні підтверджують той факт, що ОСОБА_2 надає їм матеріальну допомогу, щоб проходити своєчасно необхідне лікування (а.с.127).

Обов`язок батьків утримувати повнолітніх доньку, сина законодавцем регламентовано главою 16 розділу ІІІ Сімейного кодексу України (далі - СК України).

Статтею ст. 199 СК України регламентовано, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

З аналізу означеної норми матеріального права, суд зробив висновок, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дітей виникає у випадку, зокрема, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги. Водночас право звернення до суду про стягнення аліментів на повнолітню дочку, сина має, крім безпосередньо повнолітніх дочки, сина, також і той з батьків, з ким вони проживають.

Частиною 2 ст.6 СК України передбачено, що малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років. Неповнолітньою вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років.

Водночас ч.1 ст.34 Цивільного кодексу України передбачено, що повну цивільну дієздатність має фізична особа, яка досягла вісімнадцяти років (повноліття).

З огляду на означені норми матеріального права, суд дійшов висновку, що ОСОБА_3 досягла повноліття ІНФОРМАЦІЯ_3 . Отже, станом на день пред`явлення ОСОБА_2 позову, ОСОБА_3 є повнолітньою дочкою сторін у справі.

Крім того, як встановлено у судовому засіданні і підтверджується матеріалами справи, повнолітня дочка сторін у справі - ОСОБА_3 , починаючи із 01.09.2024, продовжує навчання у Навчально-науковому інституті журналістики Київського національного університету імені Тараса Шевченка; дата закінчення навчання - 20 червня 2028 року.

Юридичний факт того, що повнолітня ОСОБА_3 потребує матеріальної допомоги підтверджується матеріалами цивільної справи №711/721/25, що безпосередньо досліджені в судовому засіданні, що відбулося 20.03.2025, мова йде про оплату навчання на денній формі у Навчально-науковому інституті журналістики Київського національного університету імені Тараса Шевченка (а.с.22-25, 32), а також оплату вартості проживання в гуртожитку (а.с.28-29, 110-111, 114), оплату вартості консультацій профільних лікарів та діагностику стану здоров`я (а.с.30-31, 117-118, 120-121).

Також суд констатує, що матеріалами справи підтверджується той юридичний факт, що означені вище витрати дійсно мають місце, доказом чому є довідка АТ КБ «Приватбанк» №RSSFLC0GPKQG35Q2 від 21.02.2025 про рух коштів по картковому рахунку, відкритому на ім`я ОСОБА_3 (а.с.102-109).

Отже з аналізу фактичних обставин справи, що встановлені судом під час розгляду справи по суті і перевірені судом письмовими доказами, які містяться в матеріалах справи, суд встановив, що стороною позивача доведені підстави для звернення до суду із позовом про стягнення аліментів на повнолітню дочку ОСОБА_6 , яка продовжує навчання, які стороною відповідача не спростовані належними і допустимими засобами доказування.

У цьому контексті суд звертає увагу учасників справи, що стороною відповідача підстави для звернення до суду позивача із означеним позовом, а також підстави щодо стягнення із відповідача аліментів на утримання повнолітньої дочки, визнані у заяві по суті справи - у відзиві на позовну заяву, а тому, керуючись ч.1 ст.82 ЦПК України, не підлягають доказуванню.

З огляду на викладене, суд встановив, що фактично спір між учасниками справи стосується лише розміру аліментів, які підлягають сплаті відповідачем на користь позивача для утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, та часу, з якого такі аліменти підлягають стягненню.

Частиною 1 ст.200 СК України встановлено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Частиною 1 ст.182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Суд звертає увагу, що відповідач доказів належного виконання своїх обов`язків по утриманню повнолітньої доньки ОСОБА_3 суду не надав. Більше того, у судовому засіданні, що відбулося 20.03.2025, визнав той факт, що участі, в оплаті вартості навчання повнолітньої дочки ОСОБА_6 у вищому навчальному закладі, не приймає. У зв`язку із цим, суд дійшов висновку про невиконання відповідачем своїх обов`язків по утриманню повнолітньої доньки та порушення відповідного права, яке підлягає захисту шляхом стягнення з відповідача коштів на утримання повнолітньої доньки (аліментів), яка продовжує навчання.

Визначаючись щодо розміру та способу стягнення аліментів, суд враховує обов`язок обох батьків утримувати повнолітню дочку до часу закінчення навчання, але не більше як до досягнення нею 23-річного віку, та те, що відповідач є особою працездатного віку та має можливість надавати матеріальну допомогу, а повнолітня дочка потребує такої допомоги зі сторони батька, що підтверджується матеріалами справи і у повній мірі не спростовано відповідачем у спосіб, передбачений ч.1 ст.81 ЦПК України.

У п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язковою сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба в зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі №748/2340/17 зроблено висновок по застосуванню статті 199 СК України, який полягає в тому, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

У постанові від 16 лютого 2022 року у справі № 381/2423/20 (провадження № 61-17937св21) Верховний Суд сформував правовий висновок, що стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, потрібних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, існує незалежно від форми навчання. При визначенні розміру аліментів потрібно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Приписи цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Заперечуючи проти розміру аліментів, які заявлені позивачем до стягнення у п.1 прохальної частини позовної заяви, тобто в розмірі частини всіх видів заробітку (доходу), відповідач та його представник адвокат Галан О.О. посилаються на те, що: 1) сімейний стан відповідача, починаючи із 30.07.2016, змінився: він вдруге одружився і в нього народився у другому шлюбі син ОСОБА_19 ; 2) з 2023 року відповідачу встановлено діагноз хронічного панкреатиту та інших хронічних хвороб, а тому лікування відповідача потребує значних матеріальних витрат; 3) відповідач щомісячно надає матеріальну допомогу своїм батькам, які є пенсіонерами, а мати відповідача іще і особою з інвалідністю ІІІ групи; 4) бажана позивачем до стягнення із відповідача частка доходу (1/4) у рахунок сплати аліментів на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_6 , перевищує у 3,5 рази частину, яку може об`єктивно забезпечити позивач.

Як встановлено судом і підтверджується, дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами, відповідач ОСОБА_1 вдруге одружився 30.07.2016, уклавши шлюб із ОСОБА_4 , і у них ІНФОРМАЦІЯ_4 народився син ОСОБА_19 .

Проте суд, проаналізувавши усі матеріали цивільної справи у своїй сукупності, дійшов висновку, що означена підстава для визначення розміру аліментів на повнолітню ОСОБА_3 , яка продовжує навчання, в 1/10 частині від доходу відповідача, як про те прохає представник відповідача у відзиві на позовну заяву, з призми зміни його сімейного стану, безумовно не свідчить про необхідність стягнення аліментів у розмірі 1/10 частини від усіх видів доходу відповідача, оскільки матеріали справи не містять належних і допустимих доказів тому, що зміна сімейного стану відповідача об`єктивно унеможливлює останнього сплачувати аліменти у розмірі, що є більшим, аніж 1/10 частина його доходу.

У цьому контексті суд звертає увагу учасників справи, що відповідач, після зміни його сімейного стану, тобто після 30.07.2016, іще до 07.01.2025 здійснював сплату аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_6 у розмірі його доходу, не подаючи при цьому позовної заяви до суду про зменшення розміру аліментів на утримання позивачем їх спільної дитини. Це у свою чергу свідчить про те, що розмір доходу відповідача, що відповідає частині і відраховувався із його заробітної плати на користь позивача для утримання їх спільної доньки ОСОБА_6 , жодним чином не впливав на належне відповідачем забезпечення як дружини ОСОБА_4 , так і їх спільного сина ОСОБА_19 .

Відносно незадовільного стану здоров`я відповідача з призми діагностування у 2023 році у відповідача хронічного панкреатиту та інших хронічних хвороб як підстави до стягнення із нього аліментів на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_6 в розмірі 1/10 частини його доходу, то суд зазначає про таке.

Так, судом безпосередньо досліджені матеріали справи, що стосуються консультацій відповідача гастроентерологом, терапевтом та лікарем пульмонологом (а.с.65-69), з яких суд встановив наявність певних проблем зі здоров`ям відповідача, що змусили останнього звернутись до означених медичних фахівців. Водночас сам факт звернення відповідача до означених фахівців безумовно не свідчить про той юридичний факт, що матеріальний стан відповідача унеможливлює його сплачувати аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_6 у розмірі, що є більшим, ніж 1/10 частина його доходу.

У цьому контексті суд звертає увагу учасників справи, що матеріали цивільної справи №711/721/25 не містять належних і допустимих доказів тому, що відповідачем, з метою покращення/відновлення свого стану здоров`я здійснено витрати на придбання ліків та/або проведення медичних досліджень у розмірі, що перевищує розмір доходу останнього, або суттєво впливає на майновий стан відповідача, що унеможливлює його сплачувати аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_6 у розмірі, що є більшим, ніж 1/10 частина його доходу.

Частиною 6 ст.81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Щодо заперечень відповідача відносно неможливості сплачувати аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_6 в розмірі, що є більшим, аніж 1/10 частина його доходу, оскільки відповідач щомісячно надає матеріальну допомогу своїм батькам, які є пенсіонерами, а мати відповідача іще є і особою з інвалідністю ІІІ групи, то суд зазначає про таке.

Відповідач, всупереч процесуальному обов`язку доведення своїх заперечень проти позовних вимог, не надавав суду належних і допустимих доказів, що він є єдиною дитиною у батьків, яким, як стверджує відповідач, щомісячно надає матеріальну допомогу. Водночас, як встановлено судом, батьки відповідача отримують відповідний розмір пенсії, а допомагати непрацездатним батькам це обов`язок кожної повнолітньої дитини (ч.1 ст.202 СК України). Крім того, такі обставини не впливають на обов`язок батьків сплачувати аліменти на повнолітню дитину, яка продовжує навчання.

У цьому контексті суд відхиляє, надану стороною відповідача, як доказ його участі у матеріальному забезпеченні своїх батьків шляхом придбання ліків, продуктів харчування та сплатою комунальних послуг, заяву ОСОБА_15 та ОСОБА_16 від 17.02.2025 (а.с.86), оскільки означений доказ є недопустимим.

Частиною 2 ст.78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Частинами 1, 2 ст.76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частиною 1 ст.90 ЦПК України встановлено, що показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи. Не є доказом показання свідка, який не може назвати джерела своєї обізнаності щодо певної обставини.

Частиною 1 ст.91 ЦПК України передбачено, що виклик свідка здійснюється за заявою учасника справи.

Отже, з аналізу означених норм процесуального законодавства, суд робить висновок, що покази свідка/свідків є допустимим засобом доказування лише у випадку, якщо такі покази надані у судовому засіданні.

Водночас, як встановлено судом, виклик стороною відповідача ОСОБА_15 та ОСОБА_16 як свідків у судове засідання не здійснювалось. Тому покази останніх, що викладені у їх спільній заяві від 17.02.2025, не є допустимим доказом, оскільки одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Відносно заперечень відповідача та його представника щодо можливості сплачувати аліменти у більшому, аніж 1/10 частина доходу відповідача, на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_6 , з підстав того, що бажана позивачем до стягнення із відповідача частка доходу (1/4) у рахунок сплати аліментів на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_6 , перевищує у 3,5 рази частину, яку може об`єктивно забезпечити позивач, то суд зазначає про таке.

Як встановлено судом під час розгляду справи по суті і підтверджується матеріалами справи, відповідач не приймає участі у матеріальному забезпеченні доньки ОСОБА_6 після 07.01.2025, тобто після досягнення нею повноліття. Водночас судом встановлено, що у період часу із 01.12.2024 до 21.02.2025, позивачем здійснено лише перерахування на банківську картку ОСОБА_3 26 287 грн (а.с.102-109), а також оплачена вартість навчання в розмірі 29450 грн (а.с.32), джерело походження яких не входить до предмету доказування в означеній категорії справи.

У зв`язку із цим, суд критично оцінює означене вище твердження сторони відповідача про непропорційність частки доходу відповідача, що заявлена позивачем до стягнення, тій частці, що може об`єктивно забезпечити позивач.

Водночас суд також відхиляє як доказ необхідності визначення розміру аліментів у частці від доходу відповідача, що подані стороною позивача, а саме: свідоцтво про народження ОСОБА_7 , яким сторона позивача підтверджує факт перебування лише на її утриманні малолітньої доньки ОСОБА_7 , а також довідку до акту огляду МСЕК серії 10 ААВ №855173 та пенсійне посвідчення № НОМЕР_4 від 08.08.2019, згідно яких батьки позивача є особами з інвалідністю ІІ групи, і спільну заяву батьків позивача від 21.02.2025, відповідно до змісту якої позивач надає їм допомогу, щоб проходити своєчасно необхідне лікування, з огляду на таке.

Копія свідоцтва про народження доньки ОСОБА_7 безумовно не свідчить, що малолітня дитина позивача від другого шлюбу перебуває виключно на утриманні позивача, оскільки утримувати дитину до повноліття зобов`язані обоє батьків у рівних частках (ст.141 СК України). Також народження дитини у позивача, перебуваючи у іншому шлюбі, жодним чином не впливає на розмір аліментів, що підлягають визначенню і стягненню із відповідача на утримання повнолітньої доньки, оскільки визначальним у такому випадку є майновий стан останнього (ч.1 ст.199 СК України).

Також і встановлення батькам позивача відповідної групи інвалідності не може слугувати безумовною підставою для встановлення допустимим твердження позивача, що останні перебувають на її утриманні, а відповідно із відповідача підлягає стягненню частина доходу на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання.

Крім того заява батьків позивача також є недопустимим доказом участі у матеріальному забезпеченні своїх батьків з підстав, що викладені судом під час аналізу аналогічного доказу, що наданий стороною відповідача.

Отже, враховуючи, що відповідач є працездатною особою, не надав суду даних про неможливість надання ним матеріальної допомоги на утримання своєї повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, та потребує допомоги батьків, а позивач надала достатньо детальний та обґрунтований розрахунок потреб в грошових коштах на утримання повнолітньої дочки під час її навчання, враховуючи обставини, викладені в ст. 182 СК України, які мають суттєве значення для вирішення справи, положення ст. 199 СК України, виходячи із засад розумності та справедливості, керуючись інтересами повнолітньої дитини, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача аліменти на утримання повнолітньої ОСОБА_3 , яка продовжує навчання, в розмірі 1/6 частки з усіх видів його заробітку (доходу), починаючи з 27.01.2025 і до закінчення навчання ОСОБА_3 у Київському національному університеті імені Тараса Шевченка, чи до досягнення дитиною двадцяти трьох річного віку - у залежності від того, яка з цих обставин настане раніше.

При цьому, твердження представника відповідача адвоката Галан О.О., викладене у п.3 прохальної частини відзиву на позовну заяву, що аліменти підлягають стягненню з дня набрання рішенням законної сили, є помилковим з огляду на таке.

Диспозицією ст.201 СК України передбачено, що до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

У зв`язку із означеними положеннями матеріального права, аліменти із відповідача слід стягувати, починаючи із 27 січня 2025 року, тобто від дня пред`явлення ОСОБА_2 позову.

У цьому контексті суд звертає увагу учасників справи, що аліменти з дня набрання законної сили рішенням суду, стягуються лише у випадку зміни розміру аліментів у порядку, передбаченому ст.192 СК України (абз.4 п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»).

Також і твердження представника відповідача адвоката Галан О.О., викладене у п.3 прохальної частини відзиву на позовну заяву, що розмір аліментів має бути не меншим, аніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, є помилковим з огляду на таке.

По-перше, ОСОБА_3 уже не є дитиною (ч.1 ст.6 СК України); у зв`язку із цим законодавець у диспозиції ст. 199 СК України слово «дитина» взагалі не використовує; по-друге, Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» не визначено прожиткового мінімуму для дитини, яка досягла 18 років; по-третє, мінімальний розмір аліментів, що законодавчо визначений у диспозиції ч.2 ст.182 СК України, не застосовується до відносин щодо стягнення аліментів на повнолітню дочку, яка продовжує навчання. Такий висновок суду грунтується на тому, що до відносин між батьками і повнолітніми дочкою, сином щодо надання їм утримання на період навчання застосовуються лише норми статей 187, 189-192 і 194-197 СК України (ст. 201 СК України); відповідно положення ч.2 ст.182 СК України до цих правовідносин не застосовуються. Лише положення ст.182 СК України застосовуються в частині обставин, що мають бути враховані для визначення розміру аліментів, тобто положення ч.1 ст.182 СК України (ч.1 ст.200 СК України).

У зв`язку із цим, позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на повнолітню доньку, яка продовжує навчання, підлягає частковому задоволенню.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Питання витрат на оплату судового збору суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.

За змістом ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено судове рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави.

Зважаючи на викладене, з відповідача на користь держави належить стягнути 1211 грн 20 коп судового збору.

Керуючись ст. 141, ч.1 ст.182, ст.199, 200, 201 СК України, ст. 13, 76, 77, 80, 81, 89, 133, 141, 244, 258, 259, 264, 265, 355, 430 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на повнолітню доньку, яка продовжує навчання, задовольнити частково.

Стягувати із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , на період навчання в Київському національному університеті імені Тараса Шевченка, в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дати подання позову - 27 січня 2025 року, та до закінчення навчання ОСОБА_3 , але не довше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років.

Допустити рішення, в частині стягнення аліментів за один місяць, до негайного виконання

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 1211 (одну тисячу двісті одинадцять) гривень 20 (двадцять) копійок судового збору.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складене 24 березня 2025 року.

Сторони у справі:

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП: НОМЕР_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , РНОКПП: НОМЕР_6 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Головуючий: О. В. Петренко