Провадження №: 2/336/116/2025
Рішення

іменем України

26 березня 2025 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд міста Запоріжжя у складі судді Боєва Є.С.,

за участю: секретаря судового засідання Сайбель К.О.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Якушева Р.С.,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача адвоката Богун І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права на частку у спільному майна,

ВСТАНОВИВ:

До суду звернулася ОСОБА_1 із вказаним позовом до ОСОБА_2 . В обґрунтування позову зазначає, що 27.02.2014 року за договором купівлі-продажу квартири, посвідченим приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Кардаш Я. О., зареєстрованим за № 135 квартира за адресою: АДРЕСА_1 була набута на ім`я чоловіка позивачки ОСОБА_3 . Право власності ОСОБА_3 на квартиру зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Кардаш Я. О. 27.02.2014 р.. номер відомостей про речове право: 4814881, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01.

У вищезазначеній квартирі з моменту її купівлі проживали позивачка ОСОБА_1 , її чоловік ОСОБА_3 та їх спільна малолітня дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 чоловік позивачки ОСОБА_3 загинув, виконуючи військовий обов`язок із захисту Батьківщини. Позивач ОСОБА_1 та її дитина ОСОБА_4 мають статус членів сім`ї загиблого Захисника України. Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина.

Після смерті ОСОБА_3 позивачка у встановлений законом строк подала до нотаріальної контори заяву про бажання і наміри вступити в спадкування майном, яке належало її чоловіку ОСОБА_3 та складалося з 1/2 частини квартири.

28.09.2022 р. приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Кріль О. М. було відкрито спадкову справу, яка зареєстрована у спадковому реєстрі за № 69739609 (номер у нотаріуса 26/2022). Спадщина складається з 1/2 частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Спадкоємцями майна є його дружина ОСОБА_1 (позивач), ОСОБА_4 (син спадкодавця та позивачки) та мати померлого - ОСОБА_2 (відповідач).

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом № 316, виданого приватним нотаріусом Кріль П.М. 18.07.2023 р., ОСОБА_1 (позивачу) належить 1/3 частка спадкового майна. Відповідно, 18.07.2023 р. право власності ОСОБА_1 (позивача) на 1/6 частку у праві спільної частко власності на квартиру зареєстровано у Державному реєстрі речових прав (номер відомостей про реч право 51036024). Окрім того, вищезазначена квартира була придбана під час шлюбу позивачки та чоловіка, а отже є спільним сумісним майном подружжя. Відповідно до свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 , виданого 18.07.2023 р. позивачу ОСОБА_1 належить 1/2 частка у праві спільної сумісної власності на майно набуте подружжям за час шлюбу. Відтак, позивачу ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності належить 4/6 частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 (з розрахунку 1/2 + 1/6).

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом № 318, виданого приватним нотаріусом Кріль О.М. 18.07.2023 р. малолітньому ОСОБА_4 (сину позивачки) належить 1/3 частка спадкового майна (від 1/2 частки квартири). Відповідно, 18.07.2023 р. право власності ОСОБА_4 на 1/6 частку у праві спільної часткової власності на квартиру зареєстровано у Державному реєстрі речових прав (номер відомостей про речове право 51036025). Отже, сину позивачки ОСОБА_4 на праві спільно часткової власності належить 1/6 частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідачем ОСОБА_2 також було набуто та зареєстровано право на спадщину. Згідно свідоцтва про право на спадщину № 347, виданого приватним нотаріусом Кріль О.М. 26.07.2023 р. ОСОБА_2 (відповідачу) на праві спільної часткової власності належить 1/6 частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Таким чином, квартира за адресою: АДРЕСА_1 є спільною відповідачем частковою власністю з відповідними частками. Позивачка разом з сином ОСОБА_4 зареєстровані та мешкають у вказаній квартирі з 13.05.2014 року, позивачка утримує квартиру, сплачує кошти за надані комунальні послуги, інтерес до володіння та користування квартирою не втратила Відповідач у спірній квартирі не проживає, жодного інтересу до квартири не виявляє, на утримання своє частки в квартирі кошти не надає, жодних нарахувань за житлово-комунальні послуги не сплачує. Частка відповідача в квартирі становить 1/6.

Зазначаючи, що спільне користування учасниками справи вказаною квартирою не є можливим з огляду на погані відносини, що склалися між позивачем та відповідачем, сторони не спілкуються, родинних відносин не підтримують, відповідач не несе тягар утримання своєї частки, враховучи те, що частка, що належить відповідачу у спільній власності є незначою, позивач просить: припинити право власності ОСОБА_2 на 1/6 частку квартири за адресою: АДРЕСА_1 ; стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 компенсацію вартості 1/6 частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 у розмірі 92 000 (дев`яносто дві тисячі) гривень, що були внесені ОСОБА_1 на депозитний рахунок суду.

Ухвалою судді від 23.11.2023 відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання на 30.01.2024.

У відзиві відповідач ОСОБА_2 зазначає, що дійсно їй належить 1/6 частка квартири за адресою: АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину після загиблого сина ОСОБА_3 .

Відповідачка вважає, що позивачка бажає позбавити її не тільки можливості користуватися власністю, до якої вона емоційно прив`язана, але й можливості спілкуватися з онуком та брати участь у його вихованні.

Вважає, що твердження позивача про те, що вони не підтримують родинних відносин, не відповідає дійсності.

Крім того, ОСОБА_2 неодноразово пропонувала позивачу вирішити питання утримання спільного майна, наводила різні варіанти, однак позивачка ухилялася від такої пропозиції, зазначаючи, що вони є рідними людьми та має достатньо коштів, які вона отримала внаслідок загибелі ОСОБА_3 .

Незважаючи на це відповідачка поспілкувалася з головою ОСББ, той порадив сплачувати частку кожного місяця, що вона і робить.

Відповідач не вважає свою 1/6 частку незначою, хоча і має 1/2 частку в іншій квартирі з спільно із другим сином ОСОБА_5 , який планує одружитися та завести дітей, тому відповідачка вважає за краще деякий час мешкати разом з із позивачем та онуком.

Розмір витрат на правничу допомогу вважає несправедливо завищеним.

На підставі наведеного, просить відмовити у задоволенні позову.

У відповіді на відзив представник позивача вважає твердження відповідачки, що викладені у відзиві, безпідставними та нічим необґрунтованими.

У запереченнях від 02.01.2024 відповідач, зокрема, наголошує, що вона досі звертається до позивачки із пропозиціями спільно вирішити порядок оплати комунальних послуг, однак не отримує чіткою відповіді. Також звертає увагу, що її 1/6 частка не є незначною, вона також бажає приймати участь у вихованні онука, якого любить. Задоволення позову створить перешкоди для спілкування із ним.

За клопотанням представника позивача, підготовче судове засідання, призначене на 30.01.2024, відкладено для підготовки клопотання про призначення судової експертизи.

Підготовче судове засідання, призначене на 16.04.2024, відкладено через перебування судді у нарадчій кімнаті у кримінальному провадженні.

Ухвалою від 07.06.2024 призначено по справі судову будівельно-технічну експертизу, провадження у справі зупинено.

Ухвалою від 22.08.2024 провадження у справі поновлено, призначено підгтовоче судове засідання на 12.11.2024, яке не відбулося через перебування судді у нарадчій кімнаті по кримінальному провадженню. Підготовче судове засідання відкладено на 22.01.2025.

Ухвалою від 22.01.2025 закрито підготовче провадження по справі, справу призначено до судового розгляду на 19.03.2025.

У судовому засіданні вислухано позивача, представника позивача, представника відповідача, які підтримали свої позиції, що викладені у письмових заявах по суті справи, досліджено матеріали справи, на підставі абз. 2 ч. 1 ст. 244 ЦПК України відкладено ухвалення та оголошення судового рішення до 26.03.2025.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд доходить таких висновків.

Судом встановлено, що 27.02.2014 року позивачка та її чоловік, ОСОБА_3 , придбали квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу квартири, що посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Кардаш Я.О., зареєстрованим за № 135. Вказана квартира буле зареєстрована на ім`я чоловіка ОСОБА_3 . Номер відомостей про речове право: 4814881, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01.

У вищезазначеній квартирі з моменту її купівлі проживали позивачка ОСОБА_1 , її чоловік ОСОБА_3 та їх спільна малолітня дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 чоловік позивачки ОСОБА_3 загинув, виконуючи військовий обов`язок із захисту Батьківщини. Позивач ОСОБА_1 та її дитина ОСОБА_4 мають статус членів сім`ї загиблого Захисника України. Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина.

Згідно із свідоцтвом про право на спадщину за законом № 316, виданого приватним нотаріусом Кріль П.М. 18.07.2023 року, ОСОБА_1 (позивачці) належить 1/3 частка спадкового майна. Відповідно, 18.07.2023 р. право власності ОСОБА_1 (позивача) на 1/6 частку у праві спільної частко власності на квартиру зареєстровано у Державному реєстрі речових прав (номер відомостей про речове право 51036024).

Окрім того, вищезазначена квартира була придбана під час шлюбу позивачки та чоловіка, а отже є спільним сумісним майном подружжя. Відповідно до свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 , виданого 18.07.2023 р. позивачу ОСОБА_1 належить 1/2 частка у праві спільної сумісної власності на майно набуте подружжям за час шлюбу. Відтак, позивачу ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності належить 4/6 частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 (з розрахунку 1/2 + 1/6).

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом № 318, виданого приватним нотаріусом Кріль О.М. 18.07.2023 р. малолітньому ОСОБА_4 (сину позивачки) належить 1/3 частка спадкового майна (від 1/2 частки квартири). Відповідно, 18.07.2023 р. право власності ОСОБА_4 на 1/6 частку у праві спільної часткової власності на квартиру зареєстровано у Державному реєстрі речових прав (номер відомостей про речове право 51036025). Отже, сину позивачки ОСОБА_4 на праві спільно часткової власності належить 1/6 частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Оскільки ОСОБА_4 є малолітньою особою, то позивач, звертаючись до суду із вказаним позовом, діє і в його інтересах. Отже, родині позивача належить 5/6 частки у праві спільної часткової власності квартири.

Відповідачем ОСОБА_2 також було набуто та зареєстровано право на спадщину. Згідно із свідоцтвом про право на спадщину № 347, виданого приватним нотаріусом Кріль О.М. 26.07.2023 р. ОСОБА_2 (відповідачу) на праві спільної часткової власності належить 1/6 частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Таким чином, квартира за адресою: АДРЕСА_1 є спільною із відповідачем частковою власністю з відповідними частками.

Позивачка разом з сином ОСОБА_4 зареєстровані та мешкають у вказаній квартирі з 13.05.2014 року, позивачка утримує квартиру, сплачує кошти за надані комунальні послуги, інтерес до володіння та користування квартирою не втратила.

Відповідач у спірній квартирі не проживає, має у своєму володінні 1/2 частку у праві власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , де зареєстрована та фактично і проживає.

Вказані обставини підтверджені доказами, долученими до позовної заяви, та сторонами не заперечуються.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ч. 1 ст. 316 ЦК України).

Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним (ст. 41 Конституції України).

Згідно ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої 17 липня 1997 року кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно із ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Право користування полягає в тому, що власник має юридично закріплену можливість використовувати корисні якості речі (майна) для себе, здобувати з цього користь, вигоду. Право розпорядження означає юридично забезпечену можливість встановлювати, змінювати, припиняти юридичну долю речі (майна). Право розпорядження закріплює абсолютну владу власника над річчю (майном), яка може виражатися навіть у відчуженні або знищенні речі (майна).

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з частиною першою статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до статті 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 листопада 2021 року в справі № 754/16751/18 (провадження № 61-10039св21) зроблено такий висновок. Аналіз положень статті 365 ЦК України дає підстави для висновку, що право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено за наявності будь-якої з передбачених пунктами 1-3 частини першої цієї статті підстав, які є самостійними, але за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні спорів про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику та членам його сім`ї, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та технічних характеристик об`єкта, який є спільним майном. Правова норма, закріплена пунктом 4 частини першої статті 365 ЦК України, не може вважатися самостійною обставиною для припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду, оскільки фактично встановлює неприпустимість такого припинення (таке припинення є неможливим у разі, якщо воно завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї). Приписи пункту 4 частини першої статті 365 ЦК України («таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї») перш за все спрямовані на регулювання майнових відносин, учасниками яких є співвласники - фізичні особи.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2018 року у справі № 908/1754/17 (провадження № 12-180гс18) зроблено висновок, що «відсутність конструкції («за наявності одночасно») в статті 365 ЦК України свідчить про можливість припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі позову інших співвласників за наявності хоча б однієї з перелічених законодавцем у частині першій цієї статті обставин (зокрема, в пунктах 1-3). Водночас необхідно зважати, що правова норма, закріплена пунктом 4 частини першої статті 365 ЦК України, не може вважатися самостійною обставиною для припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду, оскільки фактично встановлює неприпустимість такого припинення (таке припинення є неможливим у разі, якщо воно завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї). Припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі положень цієї статті можливе за наявності хоча б однієї з обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України, за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника, та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду, а не за наявності всіх обставин, передбачених цією статтею, в їх сукупності».

Судом встановлено, що позивач та її малолітній син є власниками 5/6 часток, а відповідач 1/6 часток квартири за адресою: АДРЕСА_1

На спірне приміщення 13 серпня 2023 року виготовлено технічний паспорт.

Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи № 0101 від 09 серпня 2024 року, виділити частки об`єкта нерухомого майна, а саме квартири за адресою: АДРЕСА_1 , не вбачається за можливе.

Згідно із звітом про оцінку майна АМЗУНК287772 ринкова вартість квартири складає, без ПДВ 552 000 грн., 1/6 частки 92 000 гривень (а.с. 38-49).

Вказана вартість частки відповідачем не заперечувалася.

Відповідно до квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки № 5 від 01 листопада 2023 року ОСОБА_1 внесла на депозитний рахунок суду вартість 1/6 частки зазначеної квартири у розмірі 92 000 гривень.

Як зазначалося вище, відповідач ОСОБА_2 у своїй власності має у своїй власності 1/2 частку у праві власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , де зареєстрована та фактично і проживає.

Стосовно доводів відповідача щодо належності виконання ними своїх обов`язків, як власниці спірної квартири, в частині обов`язку з оплати житлово-комунальних послуг, то суд зауважує, що тягар утримання спільного майна відповідач стала нести лише після подачі позову до суду, крім того ці обставини не мають вирішального значення для правильності вирішення спору, враховуючи предмет позову.

Також суд відхиляє доводи відповідача про те, що вона емоційно пов`язана із квартирою, оскільки у цій квартирі вона із своїм загиблим сином не мешкала, вказана квартира була придбана позивачкою з чоловіком та була місцем їх постійного мешкання разом із малолітнім сином ОСОБА_6 .

Доводи відповідача, що задоволення позову ускладнить спілкування з онуком та участь у його вихованні, суд також відхиляє, адже ці питання виходять за межі справи.

Отже, на переконання суду, припинення права власності відповідача на належну частку у квартирі не завдасть йому істотної шкоди.

Оцінюючи надані позивачем докази, суд дійшов висновку про можливість припинення права власності відповідача на належну йому частку спірної квартири, оскільки вона є незначною та не може бути виділена в натурі і таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам відповідача, а тому суд доходить висновку про задоволення позову.

Згідно з ч. 1 та п. 1, 4 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; витрати пов`язані з вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем при зверненні до суду з позовом сплачено судовий збір у розмірі 1703,60 гривень.

Однак, виходячи з положень Закону України «Про судовий збір», позивач, звертаючись до суду, мав би сплатити 1211,20 грн, тому саме така сума підлягає стягненню з відповідача на його користь. Решта, за відповідним клопотанням позивача, може бути повернута як надмірно сплачена відповідно до ч. 1 ст. 7 вказаного закону.

Згідно вимог ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу стороною позивача надано копію договору про надання правової допомоги (правничої) від 09.08.2023 року; акт виконаних робіт від 02.11.2023; рахунок від 02.11.2023 та квитанцію на переказ готівки № 10 від 02.11.2023 на суму 9599,50 грн.

У договорі зазначено, що вартість години виконаних робіт (наданих) послуг становить 3650 гривень, гонорар за участь у судовому засіданні 1500 грн, гонорар з судове засідання, що не відбулося з незалежних від адвоката причин 500 грн.

Як зазначено в акті виконаних робіт, адвокатом складено позовну заяву, на що витрачено 2,63 год. часу за ставкою 3650 грн/год, сума 9599,50 грн.

Крім того адвокат брав участь у судових засіданнях, що відповідно до вищевказаних умов договору підлягає сплаті окремо.

Представник відповідача у відзиві на позов та у судових дебатах вказувала на неспівмірність витрат позивача на правничу допомогу.

Виходячи із критеріїв реальності адвокатських витрат та розумності їх розміру, суд вважає обґрунтованим розміром витрат на правничу допомогу у цій справі 10 000 гривень.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 141, 261, 264, 265, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права на частку у спільному майні задовольнити.

Припинити право власності ОСОБА_2 на 1/6 частку квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 компенсацію вартості 1/6 частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 у розмірі 92 000 (дев`яносто дві тисячі) гривень, внесені ОСОБА_1 на депозитний рахунок Шевченківського районного суду м. Запоріжжя (отримувач ТУ ДСА України в Запорізькій області, код отримувача: 26316700, Банк отримувача: Державна казначейська служба України, м. Київ, код банку отримувача 820172, призначення платежу: вартість частки нерухомого майна у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права на частку у спільному майні у Шевченківському районному суді м. Запоріжжя) згідно з квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки № 5 від 01 листопада 2023 року.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/6 частку квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1211,20 гривень та витрати на правничу допомогу в розмірі 10 000 гривень.

Відомості про учасників справи:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_3 .

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Є.С. Боєв 26.03.25