Справа № 372/1546/25
Провадження 2-з-22/25
ухвала

Іменем України

25 березня 2025 року Суддя Обухівського районного суду Київської області Висоцька Г.В., розглянувши в приміщенні Обухівського районного суду Київської області заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання договорів недійсними, відновлення становища, що існувало, зобов`язання виконати певні дії, третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Камінська Інна Михайлівна.

Разом із позовом ОСОБА_1 подала заяву про забезпечення позову, в якій просила накласти арешт на житловий будинок з дворовими побудовами, загальною площею 418,3 кв. м в АДРЕСА_1 , та земельні ділянки, на яких він розташований відповідно до даних реєстру речових прав на нерухоме майно - кадастровий номер :05:033:0080, площею 0, 2059 га, право власності на який зареєстровано за ОСОБА_5 на підставі рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень, індексний номер 59776844 від 11.08.2021, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Петренко Оленою Анатоліївною; Заборонити ОСОБА_2 , ОСОБА_4 як іпотекодержателю та ОСОБА_6 як власнику житлового будинку з дворовими побудовами, загальною площею 418,3 кв.м в АДРЕСА_2 самостійно, або через уповноважених ним осіб вчинити будь-які дії щодо укладення правочинів по відчуженню чи обтяженню майна або реєстрації переходу права власності на об`єкт нерухомого майна - житлового будинку з дворовими побудовами, реєстраційний номер 31 загальною площею 418,3 кв. м в АДРЕСА_2 - 223 та земельної ділянки під забудовою відповідно до даних реєстру речових прав на нерухоме майно - кадастровий номер :05:033:0080, площею 0, 2059 га , право власності на який у неї виникло на підставі рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень , індексний номер 59776844 від 11.08.2021, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Петренко Оленою Анатоліївною і яке повернуто до ОСОБА_2 на підстав постанови ВС у справі № 372/3733/22 від 02.10.2024 ОСОБА_2 не виконує.

Заява про забезпечення позову обґрунтована необхідністю забезпечити можливість реального виконання рішення у справі та уникнення будь-яких труднощів при його виконанні, у випадку задоволення позову, оскільки майже через три тижні після видання судом ухвали про арешт ОСОБА_7 з метою унеможливлених звернення стягнення на нерухоме майно за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (її чоловіка) нібито позичила кошти у своєї матері - ОСОБА_8 і передала їй у іпотеку з наявних у власності ОСОБА_9 7 об`єктів нерухомого майна саме той, щодо якого подано до суду позов.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 ЦПК України, заходів забезпечення позову.

Згідно ч. 2 ст.149 ЦПК України, забезпечення позову допускається, як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутись до суду.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що є учасниками даного судового процесу. Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

При цьому, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Умовою застосування заходів забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Подібний висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.03.2023 у справі № 905/448/22 та постановах Верховного Суду від 30.10.2023 у справі № 922/1583/23, від 26.09.2023 у справі № 911/1518/22.

Водночас вимога надання доказів щодо очевидних речей (доведення нічим не обмеженого права відповідача в будь-який момент розпорядитися своїм майном) свідчить про застосування судом завищеного або навіть заздалегідь недосяжного стандарту доказування, що порушує баланс інтересів сторін. Подібний висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.03.2023 у справі № 905/448/22 та постановах Верховного Суду від 15.09.2023 у справі № 916/2359/23, від 07.04.2023 у справі № 910/8671/22.

До того ж, за обставин звернення з позовом саме відповідач має доводити недоцільність чи неспівмірність заходів забезпечення, вжиття яких просить у суду позивач (така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 06.10.2022 у справі №905/446/22).

При цьому обраний вид забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки арештоване майно фактично перебуває у володінні власника, а обмежується лише можливість розпоряджатися ним. Подібний висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.03.2023 у справі № 905/448/22 та постановах Верховного Суду від 28.07.2023 у справі № 903/965/22, від 07.04.2023 у справі № 910/8671/22.

Верховний Суд зазначає, що виконання будь-якого судового рішення є невід`ємною стадією процесу правосуддя, а отже, має відповідати вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод.

Європейським судом з прав людини у справі "Горнсбі проти Греції" (рішення від 19.03.1997) зазначено, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду. Водночас судовий захист, як і діяльність суду, не можуть вважатися дієвими, якщо судові рішення не виконуються або виконуються неналежним чином і без контролю суду за їх виконанням.

Також у рішенні Європейського суду з прав людини від 18.05.2004 у справі "Продан проти Молдови" Суд наголосив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантований Європейською конвенцією з прав людини, буде ілюзією, якщо правова система держав, які ратифікували Конвенцію, дозволятиме остаточному, обов`язковому судовому рішенню залишатися невиконаним, завдаючи шкоди одній із сторін.

Суд оцінивши, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, поданих в обґрунтування заяви про забезпечення позову, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні документів, доданих до заяви, приходить до висновку, що вимоги заявника підлягають задоволенню в частині накладення арешту. Накладення арешту буде достатнім заходом для забезпечення прав та інтересів позивачки в цій справі. Вимоги про заборону вчинення певних дій в даному випадку охоплюється видом забезпечення позову як арешт майна.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 150, 151, 153, 157, 260 ЦПК України, суддя,-

УХВАЛИВ:

Заяву задовольнити частково.

Вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на житловий будинок з дворовими побудовами, загальною площею 418,3 кв. м в АДРЕСА_1 , та земельну ділянку, на якій він розташований відповідно до даних реєстру речових прав на нерухоме майно - кадастровий номер :05:033:0080, площею 0, 2059 га, право власності на який зареєстровано за ОСОБА_5 на підставі рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень, індексний номер 59776844 від 11.08.2021, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Петренко Оленою Анатоліївною.

Стягувач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Боржник: ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_4 ).

Боржник: ОСОБА_7 ( АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_3 ).

Боржник: ОСОБА_4 (інша інформація суду не відома).

Копію ухвали направити сторонам для відома, компетентним органам для виконання.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Обухівський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня підписання ухвали.

Суддя Г.В.Висоцька