Справа № 278/6395/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2025 року м. Житомир

Суддя Житомирського районного суду Житомирської області Буткевич М.І.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів, які стягуються у твердій грошовій сумі, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить змінити розмір аліментів, які стягуються з відповідача на підставі рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 19.11.2019 по цивільній справі №278/3515/19 на утримання неповнолітної дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі у розмірі 4 000 грн., щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини.

В обґрунтування позову зазначила, що згідно з рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 19.11.2019 стягнуто з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1 500,00 грн щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до повноліття дитини.

Позивачка посилається на те, що розмір аліментів, які стягуються з відповідача на утримання сина, не здатний забезпечити на даний час його належне утримання, враховуючи зростання цін та розмір прожиткового мінімума на дитину відповідного віку, а тому позивач вважає, що існують правові підстави для збільшення розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на утримання сина.

03.01.2025 було відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін.

Сторони не скористались своїм правом та не подали до суду клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін.

Згідно з ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Заяв по суті справи до суду не надійшло, відповідач не скористався своїм процесуальним правом та не направив до суду відзив на позовну заяву.

Копія ухвали про відкриття провадження, копії позовної заяви та доданих до неї документів направлялись відповідачу за зареєстрованим місцем проживання, про те поштове відправлення повернулось на адресу суду не врученим із відміткою "за закінченням терміну зберігання" (а.с. 23). Жодних заяв чи клопотань до суду не надходило.

Судом встановлено, що сторони перебували в шлюбі, який був розірваний на підставі рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 04.11.2014. Після розірвання шлюбу що підтверджується штампом у паспорті позивачки (на звороті а.с. 5).

Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 7).

Згідно з рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 03.03.2020 змінено розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 відповідно до рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 25 жовтеня 2014 року на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 і встановлено їх у розмірі 1 500, 00 гривень, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 11-13).

В статті 51 Конституції України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно зі ст. ст. 7, 155 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства, а батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини.

За правилами ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріального утримувати дитину до повноліття.

В статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

За правилами ч. 4 ст. 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Відповідно доч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У постановах Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі №565/2071/19, від 28 травня 2021 року у справі №715/2073/20 зазначено, що статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного, і зміни матеріального стану.

Отже, при вирішенні питання про збільшення розміру аліментів необхідно з`ясовувати, чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі.

Звертаючись до суду з позовом, позивачка посилалась на те, що підставою для зміни розміру аліментів, які стягуються з відповідача на підставі судового рішення, є те, що аліменти в розмірі 1 500,00 грн не здатні забезпечити елементарні витрати на утримання дитини.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Дослідивши позовну заяву, письмові докази, надані сторонами, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Судом не встановлено, що з часу присудження аліментів у відповідача змінився сімейний стан, що в нього на утриманні перебувають інші утриманці, окрім сина від шлюбу з позивачкою, що змінився стан його здоров`я, оскільки суду не надані відповідні докази, відповідач правом на подання відзиву на позов не скористався. Також суд враховує, що відповідач 1992 року народження, є особою молодого працездатного віку, а тому зобов`язаний брати участь в належному матеріальному забезпеченні сина.

Суд відхиляє доводи позивача, що відповідач має дохід та не має на утриманні інших осіб, оскільки такі доводи нічим не підтверджені.

Крім того, суд констатує, що розмір аліментів, який присуджений до стягнення з відповідача в сумі 1 500,00 грн щомісячно, є вочевидь недостатнім для забезпечення належного утримання дитини підліткового віку, враховуючи реальну вартість продуктів харчування, одягу, коштів для забезпечення побутових потреб, а у разі необхідності - лікування.

Слід зазначити, що відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно зі ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік» встановлено прожитковий мінімум дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2024 року в розмірі 3 196,00 грн.

Суд вважає за необхідне зазначити, що обов`язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов`язання батьків, яке виникає з моменту народження дітей і зберігається до досягнення ними повноліття. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Відповідач є батьком дитини та нарівні з матір`ю зобов`язаний утримувати її до досягнення повноліття. За своїм змістом аліменти - це грошові кошти на утримання дитини, які необхідні для забезпечення належного рівня її розвитку, виховання, забезпечення одягом, продуктами харчування тощо.

Разом з цим, суд враховує ту обставину, що дитина проживає з матір`ю, а тому весь тягар по її щоденному утриманню та забезпеченню лежить саме на позивачці.

При вирішенні спору суд бере до уваги, що з віком потреби дитини зростають, що, в свою чергу, має наслідком постійне зростання витрат, зокрема, з боку матері, з якою проживає дитина, на її утримання, забезпечення освіти, гармонійного розвитку дитини, що є загальнозрозумілим та не потребує додаткового доказування.

Суд враховує, що після ухвалення попереднього рішення суду 03.03.2020 про збільшення розміру аліментів суттєво змінились обставини, які підлягають врахуванню під час вирішення питання щодо стягнення аліментів на утримання дитини, зокрема, відбулось значне зростання споживчих цін, збільшились потреби дитини для забезпечення її розвитку, відтак розмір аліментів, який на даний час сплачує відповідач, вочевидь не відповідає вимогам щодо забезпечення ним належного рівня утримання сина.

Встановивши фактичні обставини справи, виходячи виключно з пріоритетності інтересів спільного сина сторін, суд вважає, що існують передбачені ст. 192 Сімейного кодексу України, ст. 273 ЦПК України підстави для задоволення позову частково та збільшення розміру аліментів, які стягуються з відповідача на утримання сина, з 1 500,00 грн до 3 196, 00 грн.

Відповідно до положень ст. 183 Сімейного кодексу України аліменти, присуджені в твердій грошовій сумі, підлягають індексації відповідно до закону.

В той же час, оскільки суд присуджує аліменти в твердій грошовій сумі, а тому суд не визначає, що розмір аліментів не може бути меншим 50 відсотків від розміру прожиткового мінімума для дитини відповідного віку.

На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 1 211, 20 грн, оскільки при зверненні до суду з позовною вимогою про збільшення розміру аліментів позивачка була звільнена від сплати судового збору.

Керуючись ст. ст. 5, 12, 13, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 280, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задоволити частково.

Змінити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 відповідно до рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 03.03.2020 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 і встановити їх у розмірі 3 196, 00 гривень, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Виконавчий лист, виданий на виконання рішення Житомирського районного суду Житомирської області по справі №278/3515/19 у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів - відкликати після набрання даним рішенням суду законної сили.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в дохід держави в сумі 1 211, 20 грн.

Рішення може бути оскаржене позивачем до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Суддя М.І.Буткевич