Справа № 510/2009/24
Провадження № 2/510/907/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.03.25 року Ренійський районний суд Одеської області

у складі: - головуючого судді Дудник В.І.;

- за участю секретаря Лабановой С.І.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Рені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідачка позовні вимоги визнала, відзиву на позов не надала, просила розглянути справу у її відсутності.

Представник позивачки ОСОБА_1 ОСОБА_3 позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив розглянути справу без його участі.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання.

В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія виписки №221 від 30.08.2024р. з погосподарської книги №10 Виконавчого комітету Ренійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області про належність домоволодіння ОСОБА_4 ; копія довідки №219 від 30.08.2024р. старости Новосільського старостинського округу Ренійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області про склад сім`ї ОСОБА_5 на день її смерті; копія довідки №220 від 30.08.2024р. старости Новосільського старостинського округу Ренійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області про склад сім`ї ОСОБА_4 на день його смерті; копія звіту експерта від 04.09.2024р. про проведення незалежної оцінки вартості нерухомості; копія технічного паспорту на житловий будинок із надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташований по АДРЕСА_1 ; копія постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 03.09.2024р.; копія свідоцтва про укладення шлюбу між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ; копія свідоцтва про народження відповідачки; копія свідоцтва про народження позивачки; копія свідоцтва про смерть ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ; копія свідоцтва про розірвання шлюбу між ОСОБА_8 та ОСОБА_2 ; копія свідоцтва про смерть ОСОБА_9 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ; копія свідоцтва про одруження ОСОБА_4 та ОСОБА_10 ; відповідь завідувачки Ренійської державної нотаріальної контори від 03.03.2025р.; Інформаційні довідки зі Спадкового реєстру від 03.03.2025р. (після смерті ОСОБА_4 та ОСОБА_9 спадкові справи не заводились).

Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що сторони у справі являються доньками ОСОБА_4 та ОСОБА_9 .

За життя ОСОБА_4 (батькові позивачки) на підставі виписки №221 від 30.08.2024р. з погосподарської книги №10 Виконавчого комітету Ренійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області про належність домоволодіння належав житловий будинок із надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташований по АДРЕСА_1 .

На випадок смерті ОСОБА_4 не розпорядився належним йому майном, заповіту не залишив, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер. Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина на належне йому майно. На день смерті ОСОБА_4 разом із ним рахувались зареєстрованими та мешкали його дружина ОСОБА_9 та донька ОСОБА_1 . У встановлений законодавством строк для прийняття спадщини ані дружина, ані донька померлого із заявами до нотаріальної контори не звернулися, проте вони прийняли спадщину на житловий будинок в порядку ст. 549 ЦК УРСР 1963р. (який діяв на той час), оскільки фактично вступили в управління та володіння спадковим майном, понесли витрати на поховання, виконали поминальні обряди. Таким чином, ОСОБА_9 та ОСОБА_1 став належати на праві власності спадковий житловий будинок в рівних частках кожній з них. ОСОБА_2 (донька померлого) на спадщину після смерті батька не претендувала, не заперечувала щодо того, щоб спадщину прийняли її матір та сестра.

На випадок смерті ОСОБА_9 не розпорядилась належним їй майном, заповіту не залишила, ІНФОРМАЦІЯ_2 померла. Після смерті ОСОБА_9 відкрилась спадщина на належне їй майно (1/2 частку житлового будинку). На день смерті разом із ОСОБА_9 була зареєстрована та мешкала її донька ОСОБА_1 , яка прийняла спадщину на майно матері за законом в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, у подальшому володіла ним, але не оформила прийняття спадщини належним чином, не переоформила майно на своє ім`я.

ОСОБА_2 за прийняттям спадщини до нотаріуса із заявою не зверталась, у справі на спадщину не претендує, не заперечує, щоб спадщину оформила позивачка.

У нинішній час, при зверненні позивачки до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину, їй в цьому було відмовлено з причин відсутності правовстановлюючих документів на вищевказаний житловий будинок, про що 03.09.2024р. нотаріусом було винесено відповідну постанову.

Необхідні нотаріусу документи позивачка надати не може у зв`язку із тим, що на час смерті її батьків житловий будинок не був зареєстрований у державному реєстрі прав власності на нерухоме майно, після їхньої смерті отримати свідоцтво про право власності на спадковий будинок неможливо.

Згідно п. 7 глави 7 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Міністерством юстиції України 22.02.2012р. №296/5, у справах нотаріуса залишаються копії (фотокопії) правовстановлюючих документів у т.ч. і при видачі свідоцтва про право на спадщину.

На копіях (фотокопіях) зазначених документів проставляється відповідна відмітка про перехід права власності до набувача чи спадкоємця.

Отже, після смерті батьків позивачки це питання вже неможливо вирішити, за визнанням права власності на нерухомість, як на об`єкт спадщини, може звернутися тільки спадкоємець.

Таким чином, позивачка прийняла спадщину за законом після смерті свого батька в порядку п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР 1963 року (який діяв на той час), а також після смерті своєї матері в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України і вважає, що має всі законні підстави для визнання за нею права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, відповідачка на неї не претендує.

Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки її доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні.

Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв`язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків.

Відповідно до ч. 1 п.4 Прикінцевих і Перехідних положень ЦК України 2003р. Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Оскільки спадкодавець ОСОБА_4 помер у 2000р., спадкові відносини виникли у той час, то підлягають застосуванню положення ЦК УРСР 1963р.

Згідно із вимогами ст. 548 ЦК УРСР 1963р. для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Ст. 549 ЦК УРСР передбачено, що визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Після смерті ОСОБА_4 за прийняттям спадщини в установлений законом строк його дружина та донька ОСОБА_1 до нотаріуса не звертались, проте вони прийняли її фактично, в порядку п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР 1963р. (у рівних частках кожна з них).

Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Як передбачено ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту

відкриття спадщини.

За ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном ; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Як вже вказувалось вище, у передбачений законом строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 його дружина та донька не звернулися до нотаріальної контори із відповідними заявами для прийняття спадщини.

Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку ОСОБА_9 та ОСОБА_1 прийняли спадщину фактично, оскільки їх воля, як спадкоємців першої черги, була виражена у їхніх діях по фактичному управлінню та володінню спадковим майном (зберігання технічних документів на нерухомість, мешкання у спадковому будинку, догляд за його збереженням, проведення ремонту, сплата за користування комунальними послугами та ін.).

Таким чином, ОСОБА_9 та ОСОБА_1 прийняли спадщину в порядку п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України).

Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно поживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Як було встановлено судом, після смерті ОСОБА_9 її донька ОСОБА_1 прийняла спадщину на майно матері в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

Після смерті ОСОБА_9 позивачка у справі у передбачений законом строк для прийняття спадщини не звернулась до нотаріальної контори із відповідною заявою. Однак, вона спільно мешкала разом із спадкодавцем до її смерті. Як зазначила позивачка, після смерті ОСОБА_9 у неї був відсутній оригінал правовстановлюючого документу на спадкову частку житлового будинку. В даний час оформити своє право на спадщину та отримати відповідне свідоцтво позивачка також не має можливості.

Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивачка прийняла спадщину фактично, оскільки її воля, як спадкоємиці за законом, була виражена у її діях по фактичному управлінню та володінню спадковим майном (зберігання копій технічних документів на житловий будинок, розпорядження щодо його цільового використовування тощо).

Таким чином, позивачка прийняла спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки вона постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та не заявила про відмову від неї.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Таким чином, суд вважає, що позивачка є суб`єктом набуття права власності на житловий будинок з підстав прийняття спадщини за законом в порядку п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР 1963р. (після смерті батька) та в порядку ч. 3 ст.1268 ЦК України (після смерті матері).

З урахуванням викладених позивачкою та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити її вимоги щодо визнання за нею права власності на спадкове майно.

Керуючись ст.ст. 12, 76 - 81, 200, 258, 259, 264 - 265, 268, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 524, 548, 549 ЦК УРСР 1963р., ст. ст. 15, 328, 1216, 1217, 1218, 1268, 1269, 1270 ЦК України, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) в порядку спадкування за законом право власності на:

- частку житлового будинку із надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташованого по АДРЕСА_1 , що належала ОСОБА_4 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) в порядку спадкування за законом право власності на:

-іншу частку житлового будинку із надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташованого по АДРЕСА_1 , що належала ОСОБА_9 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_2 (рахується зареєстрованою на ім`я ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Вячеслав ДУДНИК