Провадження № 2/638/814/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2025 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого судді Подус Г.С.,

за участю секретаря Двойних А.С.,

представника відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали судових засідань суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання договору купівлі-продажу та стягнення попередньої оплати за договором -

встановив:

Представник позтвача звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 в якому просить розірвати договір купівлі-продажу фар на суму 48643,22 грн., укладений в спрощеній формі між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 31.07.2021 року, стягнути передоплату за цим договором та судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтувала тим, що 31.07.2021 року позивачкою та її чоловіком ОСОБА_4 було замовлено 2 автомобільних фари, оголошення про продаж яких відповідач розмістив на платформі OLX. Перемовини велися по телефону, оскільки сторони договору мешкають в різних містах України. 31.07.2021 року о 12:18 зі своєї карти АТ «Універсал Банк» № НОМЕР_1 позивачкою було перераховано 48643,22 грн. на карту № НОМЕР_2 у АТ КБ «Приват Банк», яка належить ОСОБА_3 . Факт переведення підтверджується квитанцією. Продавець зобов`язався переслати товар у м. Одесу, скориставшись послугою доставки ТОВ «Нова пошта» у поштове відділення №8. Товар було відправлено за експрес-накладною ТОВ «Нова пошта» №6906 було відправлено матір`ю відповідача, ОСОБА_5 . Під час отримання відправлення чоловіком позивача, 01.08.2021 року ТОВ «Нова пошта» було складено акт приймання-передачі, в якому зафіксовано пошкодження відправлення і воно було повернуто відправнику. Відправник ОСОБА_5 також відмовилась отримувати відправлення з причини його пошкодження, а 05.08.2021 року подала претензію ТОВ «Нова пошта» з вимогою про отримання компенсації у розмірі 50000,00 грн. ТОВ «Нова пошта» відшкодувало 08.09.2021 року вартість відправлення у розмірі 50000,00 грн. двома переказами по 25000,00 грн. матері відповідача. Отже відповідач отримав 48643,22 грн за фари від позивачки і ще отримав гроші від ТОВ «Нова пошта» у розмірі 50000,00 грн. Більше товар відповідачем чи членами його родини позивачці не надсилався. На підставі зазначеного позивачем було подано позов до ОСОБА_3 в Дзержинський районний суд м. Харкова про повернення безпідставно набутих коштів, рішенням його у задоволенні позовних вимог було відмовлено у зв`язку із тим, що відносини, що склались між учасниками процесу, є договірними, а саме виникли на підставі укладеного договору купівлі-продажу. Після цього позивачка звернулась до суду вже із позовом про розірвання договору купівлі-продажу та стягнення попередньої оплати за договором. На підставі викладених обставин просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 22.09.2023 року цивільну справу передано в провадження судді Дзержинського районного суду м. Харкова Подус Г.С.

Ухвалою суду від 09.10.2023 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 19.12.2023 року закрито підготовче судове засідання, призначено справу до розгляду по суті.

04.03.2024 року до суду надійшов відзив представника відповідача, в якому останній заперечував проти позовних вимог з підстав їх не обґрунтованості та не доведеності. Так відповідачем дійсно було укладено договір купівлі-продажу автомобільних фар, отримано оплату за них та направлено через відділення ТОВ «Нова пошта». В подальшому позивач отримав товар, після чого висунув претензії до відповідача з приводу їх неналежної якості. В свою чергу відповідач заперечує факт наявності гарантійного випадку, оскільки чоловік позивачки виніс їх за межі відділення, а тому по факту отримав їх. Всі обставини, на які посилається позивач є недоведеними та мають намір ввести суд в оману.

17.06.2024 року від представника позивача надійшли додаткові пояснення у справі в яких вона наголосила на обґрунтованості позовних вимог та безпідставності звинувачень відповідача у намаганням позивача ввести суд в оману.

17.12.2024 року судом протокольною ухвалою було залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог чоловіка позивачки ОСОБА_4 .

10.01.2025 року від третьої особи надійшли письмові пояснення, в яких останній підтвердив обставини викладені у позовній заяві та не заперечував проти задоволення позовних вимог.

В судове засідання позивачка та її представник не з`явились, в матеріалах справи міститься заява про слухання справи за їх відсутністю, позовні вимоги підтримали та просили про їх задоволення.

Представник відповідача у судове засідання з`явився, проти задоволення позовних вимог категорично заперечив та зазначив, що в даній справи позивач є неналежним, оскільки рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова по справі 638/166952/21 яке набрало законної сили встановлено, що сторонами договору купівлі-продажу є ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , а не ОСОБА_2 , про що вона особисто заявляла при розгляді справи.

Відповідно до положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Більше того, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02 вересня 2010 року, "Смірнова проти України" від 08 листопада 2005 року, "Матіка проти Румунії" від 02 листопада 2006 року, "Літоселітіс проти Греції" від 05 лютого 2004 року та інші).

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами п. п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Заслухавши вступне слово представника відповідача, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Стаття 655 ЦК України встановлює, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частина 1 статті 656 цього ж Кодексу визначає , що предметом договору купівлі-продажу може бути майно (товар), яке є у продавця на момент укладення договору або буде створене (придбане, набуте) продавцем у майбутньому.

31.07.2021 року позивачкою та її чоловіком ОСОБА_4 було замовлено 2 автомобільних фари, оголошення про продаж яких ОСОБА_3 розмістив на платформі OLX.

Після досягнення всіх істотних умов договору з приводу купівлі-продажу сторони домовились про їх оплату та подальше пересилання товару.

Оплата була переведена з банківської картки ОСОБА_2 на банківську картку ОСОБА_3 у розмірі 48643,22 грн.

Крім того, рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова по справі 638/16692/21 від 20.06.2023 року, яке набрало законної сили 25.07.2023 року встановлено та не оспорено учасниками процесу наступні преюдиційні факти.

31 липня 2021 року о 12:18 год. зі своєї картки АТ «Універсал Банк» № НОМЕР_1 позивачем ОСОБА_2 перераховано 48643,22 грн. на карту № НОМЕР_2 у АТ КБ «Приватбанк». Вказане підтверджується квитанцією № ТМ 21-АКОН-НХСО-6ТМС ВІД 31.07.2021 ТА «Універал Банк». Згідно відповіді АТ КБ «Приватбанк» від 19.12.2022 картка № НОМЕР_2 належить ОСОБА_3 . В судовому засіданні представник позивача на питання суду зазначила, що позивач не мала цивільно- правових відносин з відповідачем, проте її чоловік міг мати такі відносини.

Відповідно експрес-накладної Нової пошти №6906 від 31.07.2021 року ОСОБА_5 , яка відповідно до копії свідоцтва про народження є матір`ю відповідача по справі, на адресу ОСОБА_4 направлено фари оголошеною вартістю 50000 грн.

З копій матеріалів ЄО № 3497, направлених на адресу суду відділом поліції №5 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області, а саме звернення № 152078 ОСОБА_4 від 20.09.2021 р. та рапорту ст. інспектора 3-го відділу Управління протидії кіберзлочинам в Одеській області І.Залізного від 20.09.2021 р. ОСОБА_4 знайшов об`яву на ОLХ з продажу автомобільних фар, 31.07.2021 р. на банківську картку відповідача № НОМЕР_2 перерахував 48 400, 00 грн. плюс комісія банку, отримавши фари ОСОБА_4 виявив на ній тріщину та вимагав повернення раніше сплачених коштів. Після отримання відмови у повернення коштів звернувся до поліції. Відповідно до матеріалів справи органами поліції встановлена відсутність кримінального правопорушення та ОСОБА_4 рекомендовано звернутися до суду з цивільним позовом.

Таким чином, з досліджених судом доказів вбачається, що грошові кошти у розмірі 48 643, 22 грн. перераховані позивачем на виконання цивільно-правової угоди з відповідачем з купівлі-продажу автомобільних фар ОСОБА_4 .

Згідно ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

У своїй постанові Касаційний господарський суд Верховного Суду від 29 серпня 2023 року у справі № 910/5958/20 констатував, що крім учасників правочину (сторін договору), позивачем у справі про визнання недійсним правочину може бути будь-яка заінтересована особа, чиї права та охоронювані законом інтереси порушує цей правочин.

У розгляді позову про визнання недійсним оспорюваного правочину суд повинен вирішувати питання про спростування презумпції правомірності правочину та має встановити не лише наявність підстав, з якими закон пов`язує визнання правочину недійсним, але й чи було порушене цивільне право або інтерес особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право (інтерес) порушене та в чому полягає порушення.

Колегія суддів КГС ВС врахувала те, що особа, яка звертається до суду з позовом про визнання недійсним договору (чи його окремих положень), повинна довести конкретні факти порушення її майнових прав та інтересів, а саме: має довести, що її права та законні інтереси безпосередньо порушені оспорюваним договором і в результаті визнання його (чи його окремих положень) недійсним майнові права заінтересованої особи буде захищено та відновлено.

При цьому відсутність порушення прав та законних інтересів позивача є самостійною, достатньою підставою для відмови у позові.

Посилаючись на практику Верховного Суду, КГС зазначив, що у разі з`ясування обставин відсутності порушеного права позивача, судам не потрібно вдаватись до оцінки спірного правочину на предмет його відповідності положенням законодавства.

З вищевикладеного судом встановлено, що ОСОБА_2 не є стороною договору купівлі-продажу автомобільних фар, який виступає предметом спору, а тому її права не за цим правочином не могли бути порушені, що виключає можливість її звернення із даним позовом до суду.

Розподіл судових витрат суд здійснює відповідно до вимог ст.141 ЦПК України.

На підставі вищевикладеного, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 655, 656 ЦК України, ст.ст.4, 5, 12, 13, 76-89, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання договору купівлі-продажу та стягнення попередньої оплати за договором відмовити.

Судові витрати залишити за позивачем.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Відповідно ч.3 ст.354 ЦПК України строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Повний текст рішення складений 21.03.2025 року.

Головуючий суддя: