Справа № 569/7561/24
Провадження № 2/192/401/25
РІШЕННЯ

Іменем України

21 березня 2025 року Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Стрельникова О.О.

за участю: секретаря судового засідання Бондаренко В. А.,

представника позивача адвоката Тертичного Ю. В.,

відповідача ОСОБА_1 ,

представника відповідача адвоката Панчелюги К. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в с-ще Солоне, Солонянського району, Дніпропетровської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Сільськогосподарського приватного підприємства «Несвіч» до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів за товар,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення грошових коштів за товар.

На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 15 березня 2024 року представником позивача було передано відповідачу товар, а саме:

-секцію 1,5м х 2,5 м у кількості 30 од. на загальну суму 20640 грн. 00 коп.;

-стовпи 2,2 м у кількості 27 од. на загальну суму 9747 грн. 00 коп.;

-кріплення у кількості 108 од. на загальну суму 1236 грн. 00 коп.;

-ворота 1,5 м х 4,0 м вартістю 12340 грн. 00 коп.;

-хвіртку 1,5 м х 1 м вартістю 5775 грн. 00 коп.

Загальна сума переданого товару складає 49798 грн. 00 коп., проте у товарному чеку №575 від 15 березня 2024 року помилково зазначену суму в розмірі 31683 грн. 00 коп., яку відповідач і сплатив. Різниця недоплаченого товару становить 18115 грн. 00 коп.

19 березня 2024 року згідно телефонної розмови відповідач відмовився оплачувати товар в повному обсязі.

За таких підстав вважає, що з відповідача слід стягнути грошові кошти за товар в сумі 18115 грн. 00 коп.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити з підстав викладених в позовній заяві.

Відповідач та представник відповідача в судовому засідання проти позову заперечували, підтримали відзив на позовну заяву відповідно до якого вважають, що позовні вимоги є безпідставними та задоволенню не підлягають, перед отриманням та оплатою товару відповідач ще раз уточнив ціну на, що отримав відповідь, що ціни як в накладній, не змінилися, відповідач і погодився на купівлю товару. Крім того, зміна ціни в договорі після його виконання не допускається (а. с. 66-68).

Суд, заслухавши представника позивача, відповідача, представника відповідача, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч. 1 ст. 656 ЦК України передбачено, що предметом договору купівлі-продажу може бути майно (товар), яке є у продавця на момент укладення договору або буде створене (придбане, набуте) продавцем у майбутньому.

Як вбачається зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до товарного чеку №575 від 15 березня 2024 року, позивачем було передано відповідачу: секцію 1,5м х 2,5 м у кількості 30 од. на загальну суму 20640 грн. 00 коп.; стовпи 2,2 м у кількості 27 од. на загальну суму 9747 грн. 00 коп.; кріплення у кількості 108 од. на загальну суму 1236 грн. 00 коп.; ворота 1,5 м х 4,0 м вартістю 12340 грн. 00 коп.; хвіртку 1,5 м х 1 м вартістю 5775 грн. 00 коп., на загальну суму 31683 грн. 00 коп. (а. с. 3).

Також судом встановлено, що сторони перед укладенням договору здійснювали узгодження кількості товару, який відповідач мав бажання придбати та його вартість, для чого позивач направив відповідачу попередню калькуляцію товару в мессенджері «Viber» (а. с. 74). При цьому вартість та кількість товару по кожній позиції відповідає тій вартості та кількості товару, які зазначені в товарному чеку №575 від 15 березня 2024 року.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Частиною 1 ст. 691 ЦК України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Відповідно до ч. 1 ст. 632 ЦП України, ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.

З ч. 2 ст. 691 ЦК України, покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

За змістом ст. 610 ЦК України несплата боржником суми боргу вважається порушенням зобов`язання.

Судом встановлено, що відповідач відповідно до товарного чеку отримав товар, вартість якого відповідно до кожної позиції зазначено індивідуально, а саме секцію 1,5м х 2,5 м у кількості 30 од. на загальну суму 20640 грн. 00 коп.; стовпи 2,2 м у кількості 27 од. на загальну суму 9747 грн. 00 коп.; кріплення у кількості 108 од. на загальну суму 1236 грн. 00 коп.; ворота 1,5 м х 4,0 м вартістю 12340 грн. 00 коп.; хвіртку 1,5 м х 1 м вартістю 5775 грн. 00 коп., що в загальній сумі становить 49798 грн. 00 коп. Проте, в зазначеному товарному чекові було помилково зазначено загальну суму за товар, а саме 31683 грн. 00 коп. замість 49798 грн. 00 коп.

Таким чином, аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача грошових коштів за товар в сумі 18115 грн. 00 коп. по товарному чекові №575 від 15 березня 2024 року, є обґрунтованими.

Суд не приймає до уваги посилання відповідача зазначені у відзиві щодо зміни ціни в договорі після купівлі товару, оскільки вартість та кількість товару зазначена в товарному чеку №575 від 15 березня 2024 року по кожній позиції відповідає тій вартості та кількості яка зазначена в попередній калькуляції, яка була направлена відповідачу позивачем і не містить будь-якого внесення змін, виправлень тощо, у зв`язку зі зазначеним вказані посилання не відповідають дійсності та є надуманими зі сторони відповідача.

При цьому під часу судового засідання відповідач пояснив суду, що в нього не було перешкод ознайомитись в повному обсязі зі змістом попередньої калькуляції та зі змістом товарного чеку.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Таким чином, у зв`язку із задоволенням позовних вимог, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір сплачений ним під час звернення з позовом до суду пропорційно до задоволених вимог (а. с. 10, 20).

На підставі викладеного ст.ст. 207, 526, 610, 626, 628, 655, 656 ЦК України, керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 81, 141, 259, 263-265, 274, 279 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов Сільськогосподарського приватного підприємства «Несвіч» до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів за товар задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , який мешкає: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 на користь Сільськогосподарського приватного підприємства «Несвіч», яке розташовано: с. Несвіч, Луцького району, Волинської області, вул. Центральна, буд. 30, ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 03737327 - 18115 (вісімнадцять тисяч сто п`ятнадцять) грн. 00 (нуль) коп. коштів за товар.

Судові витрати по справі покласти на ОСОБА_1 .

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Сільськогосподарського приватного підприємства «Несвіч» 3028 (три тисячі двадцять вісім) грн. 00 (нуль) коп. судового збору.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 24 березня 2025 року.

Головуючий: суддя Стрельников О. О.