УХВАЛА

24 березня 2025 року

м. Київ

справа № 759/119/18

провадження № 61-3008ск25

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Луспеника Д. Д. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 09 грудня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Служба

у справах дітей Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації,

про визначення місця проживання дітей, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - Служба у справах дітей Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дітей,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним вище позовом

із урахуванням заяви про зміну предмету позову, в якій просив суд: визначити місце проживання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1

та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом із батьком за адресою: АДРЕСА_1 .

У березні 2018 року ОСОБА_2 звернулася із зустрічним позов

до ОСОБА_1 , із урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, в якій просила суд: визначити місце проживання дітей ОСОБА_3 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом

із матір`ю за місцем її проживання.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 15 липня 2024 року позов ОСОБА_1 залишено без розгляду.

Скасовано заходи забезпечення позову, які були вжитті ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 01 липня 2024 року у справі № 759/119/18.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 15 липня 2024 року зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено. Визначено місце проживання малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом із матір`ю за місцем її проживання.

Постановою Київського апеляційного суду від 09 грудня 2024 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_5 , задоволено частково.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 15 липня 2024 року, ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 15 липня 2024 року скасовано

та прийнято нову постанову.

Зустрічний позов ОСОБА_2 про визначення місця проживання дітей задоволено частково. Визначено місце проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом із матір`ю за місцем її проживання.

У задоволенні іншої частини позову ОСОБА_2 відмовлено.

Направлено справу за первісним позовом ОСОБА_1 для продовження розгляду до суду першої інстанції.

04 березня 2025 року ОСОБА_1 , із застосуванням засобів поштового зв`язку, звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Київського апеляційного суду від 09 грудня 2024 року, в якій просить оскаржуване судове рішення скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

1. Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Касаційна скарга подана до суду касаційної інстанції з пропуском строку

на касаційне оскарження.

Відповідно до частини першої статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними.

Відповідно до статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено

у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

У змісті касаційної скарги заявником порушується клопотання про поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження судового рішення.

На обґрунтування поважності підстав пропуску строку на касаційне оскарження ОСОБА_1 зазначає, що копію повного тексту постанови Київського апеляційного суду від 09 грудня 2024 року він отримав 03 лютого 2025 року.

Зазначає, що суд апеляційної інстанції не надіслав на його заяву від 09 грудня

2024 року копію повного судового рішення, не видав копію повного судового рішення при його зверненні у січні 2025 року. На підтвердження чого надає копію заяви від 09 грудня 2024 року та копію розписки від 03 лютого 2025 року.

Водночас зазначені доводи самі по собі не свідчать про поважність причин пропуску строку на касаційне оскарження, з урахуванням того, що повний текст оскаржуваної постанови Київського апеляційного суду від 09 грудня 2024 року складено 12 грудня 2024 року та забезпечено надання загального доступу

в Єдиному державному реєстрі судових рішень 18 грудня 2024 року.

Відповідно до частин першої - п`ятої статті 272 ЦПК України копії повного судового рішення вручаються учасникам справи, які були присутні у судовому засіданні, негайно після проголошення такого рішення. У разі проголошення тільки скороченого (вступної та резолютивної частин) судового рішення, учасникам справи, які були присутні у судовому засіданні, за їхньою заявою негайно після його проголошення видаються копії скороченого судового рішення. У разі проголошення в судовому засіданні скороченого рішення суд надсилає учасникам справи копію повного судового рішення протягом двох днів з дня його складання - в електронній формі у порядку, встановленому законом (у випадку наявності

в особи офіційної електронної адреси), або рекомендованим листом

з повідомленням про вручення - якщо така адреса в особи відсутня. За заявою учасника справи копія повного судового рішення вручається йому під розписку безпосередньо в суді. Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі

у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.

Так, заявником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що апеляційним судом було порушено порядок направлення або видачі копії судового рішення, передбачений статтею 272 ЦПК України, а також не зазначено про обставини, що об`єктивно перешкоджали отримати вказане судове рішення

і подати касаційну скаргу в передбачений ЦПК України строк, з урахуванням дати складення повного тексту оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції.

Таким чином, на підтвердження наведених обставин пропуску строку слід надати відповідні докази, про що зазначено вище.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини

та основоположних свобод.

Згідно з частиною третьою статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений судом строк або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження будуть визнані судом неповажними, суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі

на підставі пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу.

Таким чином, заявникові необхідно на підтвердження наведених обставин пропуску строку надати суду відповідні докази.

2. Також подана касаційна скарга не може бути прийнята судом касаційної інстанції до розгляду та вирішення питання про відкриття касаційного провадження, оскільки у порушення вимог пункту 3 частини четвертої

статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документ, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Відповідно до акта від 10 березня 2025 року № 193, складеного уповноваженими особами відділу опрацювання документів (канцелярія) управління забезпечення автоматизованого документообігу суду, під час розкриття конверта (пакета), отриманого поштою, було виявлено відсутність документа, зазначеного у додатках до касаційної скарги у справі № 759/119/18, яка надійшла від ОСОБА_1 ,

а саме: квитанція про сплату судового збору.

Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України «Про судовий збір».

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір»

судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року,

в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Із змісту постанови Київського апеляційного суду від 09 грудня 2024 року, вбачається, що предметом апеляційного перегляд було рішення Святошинського районного суду м. Києва від 15 липня 2024 року та ухвала Святошинського районного суду м. Києва від 15 липня 2024 року.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018рік» встановлено, що з 01 січня 2018 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складав 1 762,00 грн.

Згідно із підпунктом 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (704,80 грн).

Відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду касаційної скарги на рішення суду; заяви про приєднання до касаційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви в розмірі оспорюваної суми.

Станом на 01 січня 2025 року прожитковий мінімум для працездатних осіб

був встановлений у розмірі 3 028,00 грн.

Відповідно до частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору при зверненні з апеляційною і касаційною скаргою на ухвалу суду; заяви про приєднання до апеляційної чи касаційної скарги на ухвалу суду складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тому сума судового збору складає 605,60 грн.

1) за подання касаційної скарги за позовну вимогу немайнового характеру

у розмірі 1 409,60 грн (704,80 грн х 200%).

2) за подання касаційної скарги на ухвала Святошинського районного суду

м. Києва від 15 липня 2024 року - 605,60 грн.

Таким чином, заявнику необхідно сплатити судовий збір за подання касаційної скарги у розмірі 2 015,20 грн ((704,80 грн х 200%) +605,60 грн).

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено за такими реквізитами: отримувач коштів - ГУК у м. Києві/Печерс.р-н/22030102, код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37993783, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО) - 899998, рахунок отримувача (стандарт ІВАN) - UA0026007, код класифікації доходів бюджету - 22030102, «Судовий збір (Верховний Суд, 055)», призначення платежу (вказати номер справи та інші необхідні відомості).

На підтвердження сплати судового збору до Верховного Суду необхідно надати документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку

і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

3. Крім того, подана касаційна скарга не може бути прийнята судом касаційної інстанції до розгляду та вирішення питання про відкриття касаційного провадження з огляду на те, що зміст касаційної скарги в повній мірі не відповідає формі і змісту касаційної скарги, визначених статтею 392 ЦПК України.

Відповідно до частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено: найменування суду, до якого подається скарга; повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) особи, яка подає касаційну скаргу, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності; повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); рішення (ухвала), що оскаржується; підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав); клопотання особи, яка подає скаргу; перелік письмових матеріалів, що додаються до скарги; дата отримання копії судового рішення суду апеляційної інстанції, що оскаржується.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги додаються копії скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи, крім випадків, якщо така скарга та додані матеріали подаються до суду в електронній формі через електронний кабінет. У разі подання скарги та доданих матеріалів в електронній формі через електронний кабінет

до неї додаються докази надсилання її копії та копій доданих матеріалів іншим учасникам справи з урахуванням положень статті 43 цього Кодексу.

Згідно з частиною шостою статті 14 ЦПК України адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, зареєстровані за законодавством України як юридичні особи, їх територіальні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи, зареєстровані за законодавством України, реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в добровільному порядку.

Відповідно до частини другої статті 393 ЦПК України, у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу,

а також подана особою, яка відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддя постановляє відповідну ухвалу.

У порушення пункту 2 частини другої статті 392 ЦПК України у змісті касаційної скарги заявником не зазначено всі відомості стосовно сторін у справі, зокрема реєстраційний номери облікових карток платників податків та ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, що позбавляє Верховний Суд можливості перевірити факт наявності або відсутності у останніх зареєстрованих електронних кабінетів у системі «Електронний Суд».

Отже, заявнику необхідно уточнити всі відомості стосовно сторін у справі

та надати суду уточнену редакцію касаційної скарги разом з її копіями та доданими матеріалами відповідно до кількості учасників справи.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги додаються копії скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи, крім випадків, якщо така скарга та додані матеріали подаються до суду в електронній формі через електронний кабінет.

У разі подання скарги та доданих матеріалів в електронній формі через електронний кабінет до неї додаються докази надсилання її копії та копій доданих матеріалів іншим учасникам справи з урахуванням положень статті 43 цього Кодексу.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Керуючись статтями 43, 185, 389, 390, 392, 393, 409 ЦПК України статтями 4, 6 Закону України «Про судовий збір», Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Визнати наведені ОСОБА_1 підстави для поновлення строку на касаційне оскарження неповажними.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 09 грудня 2024 року залишити без руху.

Надати строк для усунення недоліків касаційної скарги, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Д. Д. Луспеник