ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2293/25 Справа № 202/4378/24 Суддя у 1-й інстанції - Бєсєда Г. В. Доповідач - Макаров М. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Макарова М.О.

суддів Єлізаренко І.А., Свистунової О.В.

розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційними скаргами товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи фінанс», представника ОСОБА_1 адвоката Гунько Алевтини Павлівни на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19 листопада 2024 року по справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи фінанс» до ОСОБА_1 , третя особа товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан» про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2024 року товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи фінанс» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 , третя особа товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан» про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги Товариства мотивовані тим, що 05 травня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 4052163, відповідно до умов якого відповідачці перераховані кошти на картковий рахунок у розмірі 8 000 грн..

Позивач вказує, що Кредитний договір підписано електронним підписом Позичальника, відтвореним шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на його мобільний номер телефону.

ТОВ «Мілоан» виконав свої зобов`язання за Кредитним договором належним чином, у той же час відповідачка порушила умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування кредитними коштами в повному обсязі та у визначений строк.

13 вересня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено договір факторингу № 07Т, відповідно до якого право грошової вимоги за Кредитним договором № 4052163 від 05 травня 2021 року, укладеного між ТОВ «ФК «Мілоан» та ОСОБА_1 , перейшло до ТОВ «Діджи фінанс».

Позивач вказує, що в зв`язку із невиконанням взятих на себе кредитних зобов`язань, у відповідачки виникла заборгованість у загальному розмірі 37 200 грн, з яких 8 000 грн - заборгованість за кредитом, 27 600 грн - сума заборгованості за відсотками, 1 600 грн - заборгованість за комісійними винагородами.

Враховуючи викладене, позивач просив стягнути з відповідачки на свою користь вказану суму кредитної заборгованості.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19 листопада 2024 року позовні вимоги Товариства задоволено частково, а саме, стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 4052163 від 05 травня 2021 року у сумі 13 200 грн., з яких: 8 000 грн. заборгованість за кредитом; ??3 600 грн. заборгованість за відсотками; 1 600 грн. заборгованість за комісійними винагородами.

Задовольняючи частково позовні вимоги Товариства, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачкою були порушені умови користування кредитними коштами, а саме не виконані зобов`язання стосовно повернення суми кредиту, сплати процентів за користування ним в межах строку дії кредитного договору та сплати комісії, позивач на законних підставах набув право вимоги до відповідачки за відповідним кредитним договором, а тому суд вважав за необхідне позовні вимоги задовольнити частково та стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором в сумі 13 200 грн..

В апеляційній скарзі товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи фінанс» посилаючись на невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просило вказане рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення його позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд не взяв до уваги, що у спірному випадку строк кредитування пролонгувався та максимально міг бути продовженим на 60 днів (до 03.08.2021), а тому відсотки за користування кредитом слід нараховувати на 30 днів (строк початкового кредитування) + 60 днів (строк кредитування на стандартних/базових умовах).

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 адвокат Гунько Алевтина Павлівна посилаючи на незаконність рішення просила його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог Товариства.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Гунько Алевтина Павлівна посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просила рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що виписка по рахунку не є належним доказом щодо зарахування на картку відповідачки кредитних коштів за договором №4052163. Крім того, апелянт вказує, що суд першої інстанції не звернув уваги на той факт, що матеріали справи не містять належно оформленого реєстру прав вимоги, який містив би перелік кредитних договорів, за якими передається право вимоги. Також апелянт вказує, що наданий позивачем розрахунок заборгованості не є належним доказом наявності заборгованості.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України).

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Отже, враховуючи викладене апеляційні скарги товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи фінанс», та представника ОСОБА_1 адвоката Гунько Алевтини Павлівни на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19 листопада 2024 року підлягають розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг, і заявлених вимог, врахувавши наданий відзив, колегія суддів вважає, що рішення підлягає скасуванню, з наступних підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги Товариства, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачкою були порушені умови користування кредитними коштами, а саме не виконані зобов`язання стосовно повернення суми кредиту, сплати процентів за користування ним в межах строку дії кредитного договору та сплати комісії, а тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідачки заборгованості за кредитом в сумі 13 200 грн.. підлягають задоволенню.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Так, матеріалами справи та судом першої інстанції встановлено, що 05 травня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 4052163, відповідно до умов якого відповідачці перераховані кошти на картковий рахунок у розмірі 8 000 грн, строком повернення до 04 червня 2021 року строком на 30 днів, зі сплатою 1,50 % на добу за користування кредитом. Сума відсотків за користування кредитом складає 3 600 грн. Комісія за надання кредиту 1 600 грн. нараховується одноразово.

Кредитний договір підписано електронним підписом Позичальника, відтвореним шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на його мобільний номер телефону

Отримання кредитних коштів відповідачем підтверджується випискою по рахунку № НОМЕР_1 , яка відповідачкою належними та допустимими доказами не спростована.

Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості за кредитом, сплату нарахованих за період користування кредитом відсотків та інших витрат.

Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості, ОСОБА_1 не виконала зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого станом на 20 лютого 2024 року виникла заборгованість, розмір якої становить 37 200 грн, з яких: 8 000 грн - заборгованість за тілом кредиту, 27 600 грн - сума заборгованості за відсотками, 1 600 грн - заборгованість за комісійними винагородами.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За приписами ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).

Положеннями статей 1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Колегією суддів встановлено, що 13 вересня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено договір факторингу № 07.

При цьому, матеріали справи не містять доказів того, що позивач за вказаним договором факторингу отримав право грошової вимоги за кредитним договором № 4052163 від 05 травня 2021 року, укладеного між ТОВ «ФК «Мілоан» та ОСОБА_1 , перейшло до ТОВ «Діджи Фінанс».

Встановивши вказані обставини справи, колегія суддів не знаходить правових підстав для задоволення позовних вимог Товариства.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно зі ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

За приписами ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Колегією суддів встановлено, що позивачем до позовної заяви додані не заповнені належним чином бланки: форма реєстру прав вимоги, акт повернення прав вимоги, акт погодження мінімальної ціни, звіт про отримані платежі, форма повідомлення боржника за кредитним договором, акт приймання-передачі реєстру прав вимоги (який містить лише загальну кількість боржників та загальну суму заборгованості).

Доказів на підтвердження переходу права вимоги, саме за кредитним договором № 4052163 від 05 травня 2021 року, укладеного між ТОВ «ФК «Мілоан» та ОСОБА_1 , позивачем ні в суді першої інстанції, ні в апеляційній інстанції надано не було.

Згідно ст. 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Частинами 1-3 ст.13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у рішенні від 07 липня 1989 у справі «Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain» Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Звертаючись до суду, позивач у позовній заяві виклав обставини, якими обґрунтовував свої вимоги, зазначив докази, що підтверджують вказані обставини, разом з тим, не заявляв клопотання про вжиття заходів забезпечення доказів, та не зазначав про докази, які не можуть бути подані разом із позовною заявою із поважних причин.

Неподання стороною позивача належних і допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог є підставою для висновку колегії суддів про недоведеність та необґрунтованість позовних вимог, оскільки вони ґрунтуються лише на припущеннях.

На вказане суд першої інстанції уваги не звернув, в зв`язку із чим дійшов передчасного висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року).

Відповідно до частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених доказами, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи фінанс» на користь ОСОБА_1 підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 2 906,88 грн..

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи фінанс» задовольнити частково.

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Гунько Алевтини Павлівни задовольнити.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19 листопада 2024 року скасувати.

У задоволенні позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи фінанс» до ОСОБА_1 , третя особа товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан» про стягнення заборгованості відмовити.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи фінанс» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 2 906,88 грн..

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 21 березня 2025 року.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді І.А. Єлізаренко

О.В. Свистунова