Справа № 487/7674/24
Провадження № 2/487/439/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2025 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді Гаврасієнко В.О., за участю секретаря Радченко К.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів

ВСТАНОВИВ:

03.09.2024 до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, які стягуються на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позовної заяви зазначає, що 14 серпня 2014 р. між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстрований міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського МУЮ, актовий запис №750. Сторони на теперішній час перебувають у шлюбі. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на утримання якого позивач надає відповідачу грошові кошти. Дитина проживає із матір`ю оскільки позивач перебуває на військовій службі в ЗСУ. Заводським районним судом міста Миколаєва 25.07.2024 року видано судовий наказ за заявою ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини. Судовий наказ боржнику не надсилався і до теперішнього часу боржником не отриманий. За судовим наказом з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі однієї четвертої заробітку (доходу) щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з 24.07.2024 року і до досягнення дитиною повноліття. Вимоги, які зазначені у наказі позивач вважає неправомірними, оскільки не враховано його думку та позбавлено можливості надати докази, що спростовують обставини, викладені у заяві ОСОБА_2 і не враховано істотні обставини, які є вважливими при прийнятті рішення про стягнення аліментів на утримання дитини. Вказує, що на теперішній час позивач знаходиться на військовій службі в ЗСУ, але крім дитини у позивача є батьки, які знаходяться на його утриманні, так як є особами похилого віку, пенсіонерами, хворими людьми, які потребують підтримки, в тому числі матеріальної. Вважає, що зазначені обставини мають враховуватись при призначенні аліментів, оскільки свідчать про сімейний та матеріальний стан позивача. Зважаючи на вищевикладене, просить зменшити розмір аліментів на користь відповідача та встановити розмір аліментів в твердій сумі, яка дорівнює розміру прожиткового мінімуму, який у 2024 році становить 3196 грн. починаючи з моменту подання позову та до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 09.09.2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

14.10.2024 року від відповідача ОСОБА_2 до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач заперечувала проти позову, зазначила наступне, що зазначене позивачем у позовній заяві про надання грошових коштів на утримання сина не відповідає дійсності. Вона пропонувала позивачу без звернення до суду добровільно перерахувати їй кошти на утримання сина, але її прохання проігноровано. Відповідач перестав відповідати на телефонні дзвінки і усунувся від батьківського обов`язку утримувати дитину, в зв`язку з чим відповідач змушена звернутись до суду із заявою про стягнення аліментів. Після отримання судового наказу вона знову пропонувала позивачу сплачувати 1/4 від його доходів на утримання сина, але відповіді не отримала. Виконавче провадження відкрито 19 вересня 2024 року, але жодної суми на виконання наказу на її рахунок не поступало. На вимогу державного виконавця позивач не надав декларацію про доходи та майно, тому не відомо яку суму заробітної плати він отримує як командир роти. Вказала, що їй відомо, що мінімальна зарплата мобілізованого військового складатиме до кінця 2024 року 33000,00 грн. Вона працює сестрою медичною операційною в міській лікарні та отримує невелику заробітну плату, з якої вона утримує спільну дитину з позивачем, а саме оплачує комунальні послуги, витрачає кошти на харчування, одяг та фізичний розвиток дитини. В позовній заяві позивач просить зменшити суму аліментів на утримання сина у зв`язку з тим що його батьки перебувають на його утриманні, але належних доказів цього позивач не надав та не надав доказів того, що його батьки потребують матеріальної допомоги і того, що він їх утримує. Вважає, що у позивача є можливість сплачувати аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частки від усіх видів доходу, просила відмовити у задоволенні позову.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 18.02.2025 року підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду.

Представник позивача адвокат Субботіна Л.В. до судового засідання не з`явилася, суду надала заяву, в якій просила розглянути справу за відсутності позивача та його представника.

Відповідач до судового засідання не з`явилася, надала до суду відзив на позовну заяву, у якому просила в задоволенні позову відмовити.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенні з наступних підстав.

Судом встановлено, що 14 серпня 2014 року між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований шлюб Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис №750.

Відповідно до судового наказу виданого Заводським районним судом м. Миколаєва 25.07.2024 року стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі однієї четвертої заробітку (доходу) щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з 24.07.2024 року і до досягнення дитиною повноліття.

З долучених що позовної заяви документів вбачаться, що позивач ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_6 , батьками якого вказано, батько - ОСОБА_5 , мати ОСОБА_6 , відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , актовий запис №63.

Згідно витягу №504 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб позивач ОСОБА_1 зареєстрований разом із батьками ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно довідки Саратського відділу Білгород-Дністровської філії Одеського обласного центру зайнятості №505 від 06.08.2024 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , станом на 06.08.2024 р. не перебуває на обліку в Саратському відділі Білгород-Дністровської філії Одеського обласного центру зайнятості як безробітна та допомогу по безробіттю не отримує.

Відповідно до довідки Головного управління пенсійного фонду України в Одеській області від 06.08.2024 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 не перебуває на обліку в Головному управлінні пенсійного фонду України в Одеській області та пенсію не отримує.

Згідно довідки Головного управління пенсійного фонду України в Одеській області від 06.08.2024 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 перебуває на обліку з 29.03.2018 року в ГУ ПФУ в Одеській області та отримує пенсію за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Статтею 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тількист.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Враховуючи зміст ст.ст.181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

У відповідності дост.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення.

Позивач зазначив, що крім дитини у позивача є батьки, які знаходяться на його утриманні, так як є особами похилого віку, пенсіонерами, хворими людьми, які потребують підтримки, в тому числі матеріальної.

З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі.

Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.

При цьому суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу (ч. 2ст. 182 СК України).

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини.

Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У § 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олсон проти Швеції» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Згідно із частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-якого з них змінити розмір встановлених аліментів або звільнити від їх сплати. Дана норма містить дві підстави для коригування аліментів:а) шляхом зміни розміру аліментів у бік зменшення або збільшення; б) шляхом звільнення платника аліментів від їх сплати. Аліментні правовідносини існують тривалий час. Тому матеріальний або сімейний стан особи, яка одержує аліменти, а також того, хто їх сплачує, протягом цього часу може істотно змінитися як убік погіршення так і у бік покращення.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ(78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного морального і соціального розвитку дитини.

Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Як вбачається зі змісту позову, основною обставиною, яка свідчить про необхідність зменшення призначеного судом розміру аліментів є утримання батьків.

Позивачем не подано будь-яких доказів, які б свідчили про його матеріальне становище, його погіршення та неспроможність його сплачувати аліменти у вказаному відповідачем розмірі. Такими обставинами можуть стати наявність іншого рішення суду про стягнення аліментів на дитину, встановлення опіки над батьками похилого віку, тощо.

Саме до такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду при розгляді справи № 640/10064/16-ц від 09.08.2018 року.

При цьому, суд не приймає до уваги обґрунтування позивача щодо витрат на утримання батьків, оскільки позивач не надав належних доказів стосовно того, що вони знаходяться на його утриманні.

При вирішенні даного спору правове значення має встановлення наявності або відсутності факту зміни матеріального або сімейного стану платника аліментів у порівнянні із його матеріальним та сімейним станом, у якому він перебував на час ухвалення рішення про стягнення аліментів.

Відповідного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 10 липня 2019 року, справа № 415/4386/16-ц, провадження № 61-21056св18.

Згідно з ст. ст.12,81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивачем до суду не надано доказів, які б підтверджували наявність підстав визначених законом для зміни розміру аліментів, з чого вбачається, що аліменти у визначеному судом розмірі не є надмірним тягарем для платника аліментів.

Таким чином, посилання позивача на витрачання коштів на утримання батьків, як на підставу для зменшення розміру аліментів, не є суттєвими та не дають достатніх та беззаперечних підстав для задоволення позову.

Інших доводів та доказів на підтвердження своїх вимог, які б слугували підставою для зменшення розміру аліментів, позивачем суду надано не було.

Також, позивач має задовільний стан здоров`я, будь-яких інших належних та допустимих доказів про погіршення його матеріального стану з моменту стягнення аліментів на утримання дитини не надав, а також обставини, що наводить позивач в обґрунтування та на підтвердження заявлених вимог, в розумінні вищезазначених норм матеріального закону (ст. 192 СК України) та позиції Верховного Суду України, на думку суду, не є істотними та достатніми для зменшення визначеного за рішенням суду розміру аліментів, розмір стягуваних аліментів за рішенням суду не є завищеним та відповідає розміру, передбаченому нормами діючого Сімейного кодексу України, а тому суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст.180,183,192 Сімейного кодексу України, ст.ст.12,13,141,263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського Апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 : адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Повне судове рішення складено 24 березня 2025 року.

Суддя : Гаврасієнко В.О.