Справа №303/4272/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2025 року м.Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого-судді Куцкір Ю.Ю.

з участю секретаря судових засідань Славич М.В.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

представника відповідача ОСОБА_5

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Мукачево об`єднану цивільну справу за позовом представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Орган опіки та піклування Мукачівської міської ради, Служба у справах дітей Управління з питань захисту прав дітей Кропивницької міської ради, Орган опіки та піклування Кропивницької міської ради про позбавлення батьківських прав та призначення опікуна та за позовом представника позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_6 до ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Мукачівської міської ради про відібрання малолітньої дитини та передачі її матері, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 , треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Орган опіки та піклування Мукачівської міської ради, Служба у справах дітей Управління з питань захисту прав дітей Кропивницької міської ради, Орган опіки та піклування Кропивницької міської ради про позбавлення батьківських прав та призначення опікуна.

Представник позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_6 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Мукачівської міської ради про відібрання малолітньої дитини та передачі її матері.

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 25.07.2023 року справу №303/6630/23 провадження №2/303/1016/23 за позовом представника позивача ОСОБА_7 - ОСОБА_6 до ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Мукачівської міської ради про відібрання малолітньої дитини та передачі її матері об`єднано в одне провадження зі справою №303/4272/23 провадження 2/303/664/23 за позовом представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Орган опіки та піклування Мукачівської міської ради, Служба у справах дітей Управління з питань захисту прав дітей Кропивницької міської ради, Орган опіки та піклування Кропивницької міської ради про позбавлення батьківських прав та призначення опікуна.

Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 позов мотивує тим, що ОСОБА_1 є рідним братом ОСОБА_8 .. У свою чергу, брат позивача ОСОБА_8 , 28.08.2020 року зареєстрував шлюб із ОСОБА_9 у Лівобережному районному у місті Маріуполі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), актовий запис №303, після чого остання змінила прізвище на ОСОБА_10 . Від даного шлюбу у ОСОБА_8 та ОСОБА_7 народився син ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Брат позивача ОСОБА_8 перебував на дійсній військовій службі за контрактом в окремому загоні спеціального призначення « ІНФОРМАЦІЯ_2 » військової частини № НОМЕР_1 Національної гвардії України з 24.04.2019 року. Однак, ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , причиною смерті стало вогнепальне поранення несумісне з життям внаслідок ворожого обстрілу під час виконання бойового завдання. У свою чергу, дружина покійного брата ОСОБА_7 , тобто відповідач, з моменту вторгнення російської федерації на територію України, 24.02.2022 року приїхала з дитиною в м.Мукачево до родини свого чоловіка, прожила у них декілька днів, тобто за адресою АДРЕСА_1 , після чого без будь-яких попереджень чи пояснень, залишила дитину і зникла у невідомому напрямку. Із того часу і по теперішній час вона більше не появлялася, не давала про себе жодних звісток, де вона находиться, взагалі дитину залишила напризволяще і її місце перебування невідоме.

Таким чином, відповідач ОСОБА_7 , тобто матір дитини, самоусунулася від виконання батьківських обов`язків, не піклується про дитину, не приймає жодної участі у житті дитини, не переймається її долею та потребами, не виявляє бажання спілкуватися з нею, повністю не приймає участі у вихованні, а також не надає будь-яку матеріальну допомогу на утримання дитини.

Отже, вважає, що вищезазначені підстави, як кожну окремо, так і в сукупності, можна розцінювати, як свідоме нехтування нею своїх материнських обов`язків, а також є підстави для позбавлення її батьківських прав.

Разом з тим, дитина ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишається без батька, який помер під час бойових дій внаслідок російської агресії і залишається без матері, яка не виконує своїх батьківських обов`язків, а тому позивач, тобто брат померлого батька дитини, має намір бути її опікуном.

Так, позивач ОСОБА_1 , має такий склад сім`ї: ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 - дружина, ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_5 - дочка, ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - племінник, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 - мати.

Що стосується призначення позивача ОСОБА_1 опікуном то слід зазначити, що як, вбачається із довідки сімейного лікаря ОСОБА_14 від 10.05.2023 року, ОСОБА_11 знаходиться на обліку у зазначеного сімейного лікаря, відповідно до підписаної декларації про вибір лікаря з листопада 2022 року, підписати декларацію про перехід дитини під нагляд лікаря не було можливим, тому що мама ОСОБА_7 не виходила на зв`язок. Дитина отримала всі щеплення відповідно до графіку щеплення. Остання вакцинація 09.05.2023 року в присутності ОСОБА_1 та бабусі, так як дитина дуже дратівлива, плаксива і боїться оточуючих, заспокоюється на руках у ОСОБА_15 .

У відповідності до ст.8 Конституції України закріплено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а норми Конституції України є нормами прямої дії.

Відповідно до ч.3 ст.51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою.

У відповідності до ч.7 ст.7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Пунктами 1, 2 ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої ВРУ 27.02.1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

За правилами ст.9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року держави - учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно ст.141 С України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. У відповідності до ст.150 СК України передбачений обов`язок батьків щодо виховання та розвитку дитини.

Згідно ч.2 та ч.4 ст.155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ст.15 ЗУ «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

У відповідності до ст.164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстокого поводження з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Тлумачення п.2 ч.1 ст.164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

У відповідності до ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Відповідно до ст.55 ЦК України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.

Згідно ч.2, 3 та 4 ст.63 ЦК України опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільної дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. При призначенні опікуна для малолітньої особи та при призначенні піклувальника для неповнолітньої особи враховується бажання підопічного.

Відповідно до ч.1 та ч.3 ст.243 СК України опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом, у випадках, передбачених Цивільним кодексом України.

Згідно ч.1 та ч.2 ст.244 СК України опікуном, піклувальником дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа. При призначенні дитині опікуна або піклувальника органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини.

Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 просив суд позбавити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , батьківських прав відносно дитини ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та встановити опіку над малолітньою дитиною ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та призначити його опікуном ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Представник позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_6 позов мотивує тим, що 28.08.2020 року ОСОБА_7 , уклала шлюб з ОСОБА_8 .. Даний факт підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 від 28.08.2020 року. Від шлюбу у них народився син, ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вказаний факт підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 15.06.2021 року.

До початку повномасштабного вторгнення Російської Федерації та територію України вона разом з чоловіком та сином ОСОБА_16 , були зареєстровані та постійно проживали в АДРЕСА_2 . Даний факт підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи від 30.09.2020 року №14-13.01-2293 та довідкою про реєстрацію місця проживання особи від 17.06.2021 року №13-13.01-1073.

Її чоловік , ОСОБА_8 , був військовослужбовцем та проходив військову службу за контрактом в м.Маріуполі. Перед вторгненням РФ до України та в зв`язку з наявною загрозою початку війни, вона порадившись з чоловіком, вирішила виїхати разом з сином ОСОБА_16 до родичів чоловіка в м.Мукачево Закарпатської області. В зв`язку з тим, що сину ОСОБА_16 було лише сім з половиною місяців від народження, до них в м.Маріуполь приїхала її свекруха (мати чоловіка) ОСОБА_4 для того, щоб допомогти їй з переїздом. Як наслідок, 23.02.2022 року, вона разом з сином ОСОБА_16 та ОСОБА_4 , виїхали з м.Маріуполя до м.Мукачево. Прибувши до м.Мукачево, вона разом з Ростиславом посилилися в квартирі відповідачів, за адресою: АДРЕСА_1 . Через деякий час, вона з сином стала на облік, як внутрішньо переміщена особа, за вищезазначеною адресою. Даний факт, підтверджується Довідкою від 30.03.2022 року №2101- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

20.03.2022 року її чоловік, ОСОБА_8 , загинув на території ПАК «МК «Азовсталь», в м.Маріуполі, під час виконання бойового завдання. Даний факт встановлений рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 07.06.2022 року у справі №303/3291/22. На підставі вказаного рішення суду 09.07.2022 року було видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_4 .

В квартирі відповідачів за адресою: АДРЕСА_1 , вона разом з малолітнім сином ОСОБА_16 , проживала з лютого 2022 року по кінець вересня 2022 року. За час проживання в квартирі відповідачів вона неодноразово піддавалася домашньому насильству, як з боку свекра - ОСОБА_17 так і з боку свекрухи - ОСОБА_4 , яке виражалося в нецензурній лайці на її адресу, погрозах фізичної розправи, приниження її, як людини. За вказаними фактами домашнього насильства вона неодноразово зверталася з відповідними заявами до поліції. Як наслідок, її свекра - ОСОБА_17 , Мукачівським міськрайонним судом Закарпатської області було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.173-2 КУпАП. Так, постановою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 08.08.2022 року, за наслідками розгляду справа №303/5288, її свекра ОСОБА_17 визнано винним у скоєнні, відносно неї, адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Даний факт підтверджується постановою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 08.08.2022 року у справі №303/5288/22.

Не витримавши такого нелюдського ставлення до себе з боку відповідача та їхніх родичів, з якими вона та її малолітній син ОСОБА_16 вимушені були проживати, вона вимушена була в кінці вересня 2022 року забрати сина та переїхати до м.Харкова. Однак, знаходячись деякий час в м.Харкові, не маючи грошей для існування та не маючи можливості працювати, так як ОСОБА_16 було лише 1 рік та 4 місяці і не було можливості оформити його до дитячого садочка, вона фактично опинилася в тяжкому, скрутному життєвому становищі. Як наслідок, не маючи іншого вибору, вона вимушена була звернутися до ОСОБА_4 , як до бабусі її сина ОСОБА_16 , з проханням тимчасово забрати жити до себе ОСОБА_16 , на період поки вона придбає собі житло, влаштується та буде мати змогу утримувати сина, на що ОСОБА_4 погодилася.

З жовтня 2022 року, її син ОСОБА_16 проживав разом з її свекрухою ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 .

Свідоцтво про народження ОСОБА_16 , його РНОКПП, Довідка про реєстрацію його місця проживання та інші документи залишилися у неї. Вона постійно переказувала ОСОБА_4 грошові кошти на продукти харчування та утримання її сина.

27.12.2022 року, вона зареєструвала шлюб з ОСОБА_18 .. Даний факт підтверджується повторним свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_5 від 06.06.2023 року.

28.03.2023 року, вона перебуваючи у шлюбі з ОСОБА_18 та за їх з ним спільні грошові кошти, придбала у власність квартиру АДРЕСА_3 , в якій проживає на даний час. Вказана квартира трикімнатна, загальною площею 69,6 кв.м., житловою площею 40,8 кв.м. Даний факт підтверджується Договором купівлі-продажу від 28.03.2023 року, посвідчений приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Ваврентович В.І. та зареєстрованим в реєстрі за №211.

Після цього, відповідно до досягнутої раніше домовленості між нею та ОСОБА_4 , вона зателефонувала до останньої та повідомила їй про своє бажання приїхати та забрати сина ОСОБА_16 до м.Кропивницького, для подальшого спільного проживання з ним, у вказаній вище власній квартирі.

Однак, ОСОБА_4 категорично відмовилася передавати їй її малолітнього сина та повідомила, що в м.Мукачево вони вже не проживають. При цьому повідомити їй нову адресу проживання ОСОБА_4 також категорично відмовилась. Більше того, ОСОБА_4 почала погрожувати їй фізичною розправою, в разі якщо вона приїде та буде шукати ОСОБА_16 .

В зв`язку з тим, що ОСОБА_4 тримає її малолітнього сина у себе не на підставі закону та без відповідного рішення суду, і місце її знаходження їй не було відоме, вона 09.06.2023 року звернулася до Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області із заявою про те, що ОСОБА_4 відмовляється повертати їй сина. Листом від 13.06.2023 року за №3155/ш23 т.в.о. начальника Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області повідомив її про те, що під час проведеної перевірки відбулася телефонна розмова з ОСОБА_4 під час якої стало відомо, що її малолітній син ОСОБА_16 проживає разом з ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_4 .

Таким чином, на даний час встановлено, що обидва відповідача - ОСОБА_4 та ОСОБА_1 тримають її малолітнього сина ОСОБА_16 у себе не на підставі закону та без відповідного рішення суду, що є порушенням діючого законодавства України.

Відповідно до ст.3 СК України сім`я є первинним та основним осередком суспільства, дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає.

Згідно ст.163 СК України визначено, що батьки мають переважне право перед іншими особами на те, щоб малолітня дитина проживала з ними. Батьки мають право вимагати відібрання малолітньої дитини від будь-якої особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду. Суд може відмовити у відібранні малолітньої дитини і переданні її батькам або одному з них, якщо буде встановлено, що це суперечить її інтересам.

Відповідно до ст.ст.11, 12 ЗУ «Про охорону дитинства» сім`я є природнім середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних мов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Держава надає батькам або особам, які їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обов`язків щодо виховання дітей, захищає права сім`ї, сприяє розвитку системи послуг з підтримки сімей з дітьми та мережі дитячих закладів.

У відповідності до ч.1 ст.14 ЗУ «Про охорону дитинства» діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили.

Представник ОСОБА_3 - ОСОБА_6 просив суд відібрати малолітнього ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Маріуполя, РНОКПП НОМЕР_6 у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_7 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 та передати дитину його матері ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_8 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_5 .

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні первісний позов підтримав та просив суд задоволити його з підстав наведених в позові, а позов представника ОСОБА_3 - ОСОБА_6 не визнав та просив суд відмовити в його задоволенні, пояснивши суду, що позов є безпідставним та необгрунтованим.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні первісний позов також підтримав та просив суд задоволити його з підстав наведених в позові, а позов представника ОСОБА_3 - ОСОБА_6 не визнав та просив суд відмовити в його задоволенні, пояснивши суду, що позов є безпідставним та необгрунтованим.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні в режимі відеоконференції первісний позов не визнала та просила суд відмовити в його задоволенні, пояснивши суду, що позов є безпідставним та необгрунтованим, а свій позов поданий представником ОСОБА_6 підтримала та просила суд задоволити його з підстав наведених в позові.

Представник відповідача ОСОБА_5 в судовому засіданні в режимі відеоконференції первісний позов також не визнала та просила суд відмовити в його задоволенні, пояснивши суду, що позов є безпідставним та необгрунтованим, а позов ОСОБА_3 поданого представником ОСОБА_6 підтримала та просила суд задоволити його з підстав наведених в позові.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Орган опіки та піклування виконавчого комітету Мукачівської міської ради в судове засідання не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про причину неявки суд не повідомив.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Служби у справах дітей Управління з питань захисту прав дітей Кропивницької міської ради в судове засідання не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про причину неявки суд не повідомив.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Орган опіки та піклування Кропивницької міської ради в судове засідання не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про причину неявки суд не повідомив.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні показала суду, що вона є матір`ю позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 внаслідок вогнепального поранення несумісного з життям внаслідок ворожого обстрілу під час виконання бойового завдання при захисті Батьківщини від повномасштабного російського вторгнення. ОСОБА_8 перебував у шлюбі із ОСОБА_19 , з якою вони мали дитину ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після смерті сина, невістка ОСОБА_19 , проживала в м.Мукачево, але через деякий час поїхала з Ростиславом до міста Харкова. Через деякий час невістка ОСОБА_19 зателефонувала їй і сказала, щоб вона взяла від неї дитину тобто ОСОБА_16 , якого вона привезе до м.Києва. Дані обставини невістка ОСОБА_19 пояснила тим, що вона має намір створити іншу сім`ю і займатися дитиною не має можливості. Через деякий час в м.Києві її невістка ОСОБА_19 зустрілися з нею, і під час зустрічі невістка передала їй дитину, а саме ОСОБА_16 , який був у занедбаному стані, він був наляканий, що свідчило про те, що невістка дитиною повністю не займалася. З того часу і по теперішній час невістка дитиною не цікавилася, жодного разу не намагалася приїхати до дитини, хоча мала фінансові можливості, оскільки отримала грошову допомогу за померлим чоловіком у розмірі 7 500 000 гривень. Також показала, що її внук ОСОБА_16 називає її мамою. ОСОБА_21 звернулася до суду із позовом про повернення їй дитини тільки після того, як її син ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом про позбавлення її батьківських прав.

Свідок ОСОБА_22 в судовому засіданні показала суду, що вона є двоюрідною сестрою ОСОБА_23 . Їй відомо, що 04.10.2022 року ОСОБА_19 передала сина бабусі, тобто ОСОБА_4 . У свою чергу також показала, що ОСОБА_19 після смерті чоловіка не піклувалася про дитину, кричала на неї, залишала її одну в кімнаті. Натомість, бабуся ОСОБА_4 та її син ОСОБА_1 , піклувалися та піклуються про дитину, забезпечують її всім необхідним.

Свідок ОСОБА_24 в судовому засіданні показав суду, що він є двоюрідним братом ОСОБА_23 і перебуває у нормальних відносинах із сторонами. Наскільки йому відомо, що в кінці 2022 року ОСОБА_19 передала свого сина ОСОБА_16 родині її покійного чоловіка. Також повідомив, що ОСОБА_19 не хоче втратити пенсію, яка оформлена на ОСОБА_16 після смерті її чоловіка ОСОБА_8 . Про те, чи ОСОБА_19 фінансово допомагала сину перераховуючи кошти бабусі ОСОБА_4 йому нічого не відомо.

Заслухавши пояснення учасників судового засідання, свідків, вивчивши заяви, дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено та підтверджується належними у справі доказами, що згідно Довідки від 10.05.2023 року ФОП ОСОБА_14 , встановлено, що ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 знаходиться на обліку у сімейного лікаря ОСОБА_14 відповідно підписаної декларації про вибір лікаря з листопада 2022 року. Також встановлено, що вперше на огляд дитину привела мама 03.03.2022 року разом з тіткою ОСОБА_25 .. В подальшому на огляди та профілактичні щеплення з дитиною приходила бабуся ОСОБА_4 .. Дитина отримала всі щеплення відповідно графіку щеплень. Остання вакцинація була 09.05.2023 року в присутності ОСОБА_26 та бабусі так як дитина дуже дратівлива, плаксива і боїться оточуючих, заспокоюється на руках у ОСОБА_15 (т.1 а.с. 6).

У відповідності до Довідки №Б-1281/0/109-23 від 24.04.2023 року виданої Доробратівським старостинським округом Мукачівської міської ради Мукачівського району встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 проживає за адресою АДРЕСА_4 та має такий склад сім`ї: ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 - дружина, ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_5 - дочка, ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - племінник, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 - мати (т.1 а.с. 7).

Згідно копії паспорта громадянина України НОМЕР_9 виданого 22.08.2016 року органом 2111, ОСОБА_1 , народився ІНФОРМАЦІЯ_9 (т.1 а.с. 9).

У відповідності до копії паспорта громадянина України НОМЕР_10 виданого 23.09.2020 року органом 1438, ОСОБА_7 , народилася ІНФОРМАЦІЯ_10 (т.1 а.с.10).

Згідно копії паспорта громадянина України серії НОМЕР_11 виданого Мукачівським МВ ГУДМС України в Закарпатській області від 21.01.2014 року, ОСОБА_8 , народився ІНФОРМАЦІЯ_11 (т.1 а.с. 11).

У відповідності до повторного Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_12 виданого відділом ДРАЦС у місті Мукачеві Мукачівського району Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) від 24.09.2022 року, актовий запис №840 від 09.07.2022 року, встановлено, що ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (т.1 а.с. 12).

Згідно Свідоцтва про народження серії НОМЕР_13 виданого 09.10.1997 року, встановлено, що ОСОБА_8 , народився ІНФОРМАЦІЯ_11 , батьками його є ОСОБА_17 та ОСОБА_4 (т.1 а.с. 13).

Відповідно до Довідки №40/57/9/2-877 від 28.04.2022 року командира військової частини № НОМЕР_1 ОСОБА_27 , було засвідчено факт смерті старшого солдата ОСОБА_8 (т.1 а.с. 14).

У відповідності до Свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_14 виданого 28.08.2020 року, актовий запис №303 від 28.08.2020 року, встановлено, що зареєстровано шлюб між громадянами ОСОБА_8 та ОСОБА_9 (т.1 а.с. 18).

Згідно Свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_15 виданого 19.05.2022 року, актовий запис №283 від 19.05.2022 року, встановлено, що зареєстровано шлюб між громадянами ОСОБА_1 та ОСОБА_28 (т.1 а.с. 19).

У відповідності до повторного Свідоцтва про народження серії НОМЕР_16 виданого 20.04.2023 року, актовий запис №382 від 15.06.2021 року, встановлено, що ОСОБА_11 народився ІНФОРМАЦІЯ_12 , батьками його є ОСОБА_8 та ОСОБА_7 (т.1 а.с. 20).

У відповідності до Довідки про реєстрацію місця проживання особи №14-13.01-2293 від 30.09.2020 року, встановлено, що зареєстроване місце проживання ОСОБА_7 , АДРЕСА_2 (т.1 а.с. 68).

Відповідно до Довідки про реєстрацію місця проживання особи №13-13.01-1073 від 17.06.2021 року, встановлено, що зареєстроване місце проживання ОСОБА_11 , АДРЕСА_2 (т.1 а.с. 72).

Відповідно до Довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 30.03.2022 року №2101-, встановлено, що фактичне місце проживання/перебування ОСОБА_11 за адресою: АДРЕСА_1 (т.1 а.с. 73).

У відповідності до паспорта громадянина України виданого Мукачівським МВ УМВС України в Закарпатській області від 14.11.2001 року, ОСОБА_4 , народилася ІНФОРМАЦІЯ_13 (т.1 а.с. 74-79).

У відповідності до повторного Свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_5 виданого 06.06.2023 року, актовий запис №630 від 27.12.2022 року, встановлено, що зареєстровано шлюб між громадянами ОСОБА_18 та ОСОБА_7 (т.1 а.с. 87).

У відповідності Договору купівлі-продажу від 28.03.2023 року, ОСОБА_29 з однієї сторони, як продавець та ОСОБА_7 , з другої сторони, як покупець, уклали договір відповідно до якого покупець ОСОБА_7 придбала у власність квартиру АДРЕСА_3 (т.1 а.с. 88-93).

Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав №327224517 виданого 28.03.2023 року встановлено, що квартира АДРЕСА_3 належить на праві приватної власності ОСОБА_7 (т.1 а.с. 94).

У відповідності до листа №3155/ш-23 від 13.06.2023 року т.в.о. начальника управління Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградської області Д.Кравченко, встановлено, що ОСОБА_7 зверталася до Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області із заявою про те, що ОСОБА_4 відмовляється повертати їй сина. Відповідно до даного листа зазначається, що ОСОБА_7 було повідомлено про те, що під час проведеної перевірки відбулася телефонна розмова з ОСОБА_4 , під час якої стало відомо, що її малолітній син ОСОБА_16 перебуває у нормальному фізичному та психічному стані та проживає разом з ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_4 (т.1 а.с. 95).

Постановою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 12.01.2023 року ОСОБА_17 визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та застосовано відносно нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 20 (двадцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 340 (триста сорок) гривень (Т.1, а.с. 101, 102).

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 12.07.2021 року кримінальне провадження стосовно ОСОБА_30 , ІНФОРМАЦІЯ_14 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, закрито на підставі п.7 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення в кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення (т.1, а.с. 103-105).

Постановою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.10.2021 року визнано ОСОБА_30 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - 17000 (сімнадцять тисяч) гривень (т.1, а.с. 106, 107).

Із роздруківки АТ КБ «ПриватБанк» від 21.07.2023 року №SD0UJOPAIVOE12R6, вбачається, що починаючи з 08.10.2022 року по 21.04.2023 року з рахунку НОМЕР_17 та НОМЕР_18 були здійснені перекази на картку ПриватБанку через додаток Приват24, одержувач ОСОБА_4 на загальну суму 412 194,49 гривень (т.1, а.с. 157, 158).

Із Довідки АТ КБ «ПриватБанк» від 24.07.2023 року слідує, що картка з номером рахунку НОМЕР_18 та НОМЕР_17 належать ОСОБА_31 (т.1, а.с. 159, 160).

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.12.2020 року шлюб між ОСОБА_17 та ОСОБА_4 було розірвано (т.1, а.с. 203, 204).

Із акту обстеження умов проживання від 26.05.2023 року складений Мукачівською міською територіальною громадою вбачається, що за адресою: АДРЕСА_4 , проживають ОСОБА_1 - власник, ОСОБА_12 - дружина власника, ОСОБА_13 - дочка власника, ОСОБА_4 - мати власника, ОСОБА_11 - племінник власника. Сім`я дружелюбна, трудолюбива, всі члени сім`ї зацікавлені, щоб дитина проживала із ними (т.2, а.с. 17).

Із заяви ОСОБА_3 слідує, що вона 09.06.2023 року звернулася із заявою до Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області про те, що ОСОБА_4 відмовляється повертати їй сина ОСОБА_11 (т.2, а.с. 50).

Із Листа Управління соціального захисту населення Мукачівської міської ради №219/01-07/7424 від 19.01.2024 року вбачається, що рішенням виконавчого комітету Мукачівської міської ради «Про надання матеріальної допомоги» №446 від 11.10.2022 року, ОСОБА_7 надано матеріальну допомогу у розмірі 100 тис. грн., як члену сім`ї загиблого, яка здійснила поховання. Крім цього, рішенням виконавчого комітету Мукачівської міської ради «Про надання матеріальної допомоги» №128 від 07.04.2023 року, ОСОБА_7 надано матеріальну допомогу у розмірі 200 тис. грн., на ОСОБА_11 , як дитині, чиї батьки загинули під час безпосередньої участі у бойових діях, забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі агресору (т.2, а.с. 75).

Згідно листа Головного управління Національної гвардії України від 30.12.2022 року №27/11/3-10183/11, комісією Головного управління Національної гвардії України прийнято рішення про виплату членам сім`ї, батькам загиблого під час захисту Батьківщини у період дії воєнного стану ОСОБА_8 (військова частина НОМЕР_1 ) одноразової грошової допомоги, передбаченої пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 в наступних розмірах: дружині - ОСОБА_7 (1/4 частини) 3 750 000 грн., синові - ОСОБА_11 (1/4) 3 750 000 грн., батькові - ОСОБА_17 (1/4 частини) 3 750 000 грн., матері - ОСОБА_4 (1/4) 3 750 000 грн. (т.2, а.с. 142-154).

Відповідно до Висновку виконавчого комітету Кропивницької міської ради затвердженого рішенням виконавчого комітету Кропивницької міської ради від 13.08.2024 року №810, ОСОБА_31 підтвердила, що добровільно передала сина бабусі ОСОБА_4 та спілкувалась з дитиною за допомогою відеозв`язку, з червня 2023 року знала про місцеперебування сина ОСОБА_16 , однак не приїздила до нього. Орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавлення батьківських прав ОСОБА_32 відносно дитини ОСОБА_11 (т.2, а.с. 183-185, 196-199).

17.09.2024 року між ОСОБА_33 , ОСОБА_34 і ОСОБА_18 був укладений Договір купівлі-продажу квартири, згідно якого ОСОБА_18 придбав у власність трикімнатну квартиру АДРЕСА_6 (т.2, а.с. 232, 233).

Згідно Свідоцтва про народження серії НОМЕР_19 від 02.04.2024 року батьками ОСОБА_35 , ІНФОРМАЦІЯ_15 є ОСОБА_18 і ОСОБА_31 (т.3, а.с. 3).

Із Висновку Органу опіки та піклування виконавчого комітету Мукачівської міської ради №249/01-36/42-25 від 10.02.2025 року вбачається, що останні, враховуючи заперечення ОСОБА_36 щодо позбавлення її батьківських прав, перебування її у другому шлюбі, наявність у її власності 3-кімнатної квартири в м.Кропивницькому з належними умовами та місцем для проживання обох дітей, народження та утримання нею другої дитини, участь в утриманні сина ОСОБА_11 залишеного на вихованні бабусі, шляхом періодичних грошових переказів та намагання повернути сина (наявність її звернення до Мукачівського РУПГУНП в Закарпатській області та Мукачівського міськрайонного суду щодо повернення сина), не можуть однозначно визначитись у питаннях можливості повернення ОСОБА_11 на виховання ОСОБА_37 , або доцільності позбавлення її батьківських прав, тому вважає доцільним під час прийняття рішення враховувати висновок Органу опіки та піклування виконавчого комітету Кропивницької міської ради (т. 3, а.с. 70).

Дані правовідносини регулюються нормами Сімейного кодексу України.

Згідно п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК України.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Суд також приймає до уваги прецедентну практику Європейського суду з прав людини. Так, у справі Хант проти України (рішення від 7 грудня 2006 року) суд зауважив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі Olsson v. Sweden (N 2) від 27 листопада 1992 року, Серія A, N 250, ст. 35-36, п. 90), і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі Johansen v. Norway від 7 серпня 1996 року, п. 78).

Відповідно до ч.2 ст.27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, яка є частиною національного законодавства України, батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 на протязі тривалого часу, починаючи з жовтня місяця 2022 року і по теперішній час, не піклується про свого сина, не цікавиться його життям, не приймає участі в його вихованні та утриманні. Між мамою та сином відсутні спілкування та жодні взаємні почуття. Відповідач ОСОБА_3 не скористалася можливістю наладити відносини із сином, в тому числі і під час судового розгляду справи в суді, не виправилася та не здійснила дій щодо належного виконання батьківських обов`язків. Наведене свідчить про те, що ОСОБА_3 , самоусунулася від виховання сина, не може бути позитивним прикладом для наслідування, благотворно впливати на формування особистостей та характеру дитини, дати їй належний розвиток.

Зазначені обставини підтверджуються дослідженими судом письмовими доказами, в тому числі і Висновком Органу опіки та піклування виконавчого комітету Кропивницької міської ради, а також поясненнями свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_22 та ОСОБА_24 ..

Стаття 19 СК України передбачає, що Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Суд може не погодитися з висновком Органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

При вирішенні спору суд бере до уваги Висновок №5375/19 від 26.07.2024 року Органу опіки та піклування виконавчого комітету Кропивницької міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав громадянки ОСОБА_38 ( ОСОБА_7 ) відносно малолітнього сина ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яким встановлено, що ОСОБА_31 добровільно передала сина бабусі ОСОБА_4 , знала про місце його перебування, однак не приїздила до нього, тобто свідомо ухилилася від виконання своїх батьківських обов`язків та утримання малолітнього сина.

В судовому засіданні також було встановлено, що відповідач ОСОБА_3 отримала грошову допомогу після смерті чоловіка ОСОБА_8 в розмірі 3 750 000 гривень, а також на сина ОСОБА_11 в розмірі 3 750 000 гривень. Також нею було отримано матеріальну допомогу від Управління соціального захисту населення Мукачівської міської ради у розмірі 200 000 гривень, на ОСОБА_11 , як дитині, чиї батьки загинули під час безпосередньої участі у бойових діях, забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі агресору. Даний факт спростовує доводи відповідача ОСОБА_3 про те, що вона передала сина у зв`язку з тим, що у неї не було грошей та не було можливості працювати, тобто що вона опинилася в тяжкому, скрутному життєвому становищі.

Стаття 171 СК України передбачає, що дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї.

Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном.

Таким чином, враховуючи вищезазначене, суд вважає, що за встановлених у судовому засіданні обставин, наявні підстави для позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав, оскільки вона ухиляється від виконання обов`язків по вихованню малолітнього сина ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а отже в цій частині позов підлягає до задоволення.

Що стосується іншої позовної вимоги про встановлення опіки та призначити опікуном позивача ОСОБА_1 суд вважає, що в задоволенні даної позовної вимоги слід відмовити виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст.58 ЦК України опіка встановлюється над малолітніми особами, які позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними.

Згідно зі ст.243 СК України опіка, піклування встановлюється на дітьми, які залишились без батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років.

Відповідно до ч.2 ст.244 СК України при призначенні дитині опікуна або піклувальника органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини.

Згідно з ч.4 ст.167 СК України, якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим.

Відповідно до ч.3 ст.60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Порядок встановлення опіки визначається Правилами опіки та піклування, які затверджені Наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства освіти України, Міністерства праці та соціальної політики України від 26 травня 1999 року N34/166/131/88.

Пунктом 2.2 Правил встановлено, що опіка (піклування) над неповнолітніми дітьми встановлюється, якщо батьки: померли; невідомі; визнані в судовому порядку безвісно відсутніми або померлими. Опіку (піклування) може бути встановлено і при житті батьків неповнолітніх дітей у випадках, коли батьки: судом позбавлені батьківських прав або прийнято рішення про відібрання дитини і передачу її під опіку незалежно від того, позбавлені вони батьківських прав чи ні, оскільки перебування з ними небезпечне для життя дитини.

Опіка (піклування) встановлюється за місцем проживання особи, яка підлягає опіці (піклуванню), або за місцем проживання опікуна (піклувальника). Рішення про встановлення опіки (піклування) повинно бути прийняте не пізніше як у місячний термін з моменту, коли відповідному органові опіки та піклування стане відомо про потребу встановлення опіки чи піклування (п. 2.4 Правил).

Відповідно до п.3.1. Правил для безпосереднього здійснення опіки та піклування органами опіки та піклування призначається опікун чи піклувальник. При призначенні опікуна (піклувальника) беруться до уваги його можливості виконувати опікунські обов`язки, стосунки між ним та підопічним. Опікун чи піклувальник призначається лише за його згодою і, як правило, з числа родичів чи близьких підопічному осіб. Переважне право серед кількох осіб, які бажають стати опікунами чи піклувальниками над однією і тією ж дитиною, надається: родичам дитини незалежно від місця їх проживання; особам, у сім`ї яких проживає дитина на час, коли стосовно неї виникли підстави щодо встановлення опіки чи піклування. При цьому за умови досягнення нею відповідного віку (10 років) враховуються побажання самої дитини. Призначеному опікуну або піклувальнику видається посвідчення установленого зразка (додаток 3).

Таким чином, суд вважає, що для призначення судом опікуна повинна існувати сукупність двох обставин, а саме: дитина повинна бути позбавлена батьківського піклування та наявне подання органу опіки та піклування про призначення конкретної особи опікуном. Орган опіки та піклування при підготовці подання перевіряє чи відповідає кандидат в опікуни вимогам закону, можливості виконувати опікунські обов`язки та стосунки з дитиною. Орган опіки та піклування може призначити опікуна своїм рішенням із видачею посвідчення.

Враховуючи те, що дитина не позбавлена батьківського піклування та до матеріалів справи не додано подання органу опіки та піклування про призначення позивача опікуном, суд не має можливості задовольнити вимоги в цій частині. Однак, це не позбавляє позивача права звернутись до органу опіки та піклування про призначення його опікуном з видачею відповідного посвідчення.

Що стосується позову представника позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_6 до ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Мукачівської міської ради про відібрання малолітньої дитини та передачі її матері, суд вважає, що у його задоволенні слід відмовити, оскільки він безпосередньо залежить від задоволення позовних вимог позивача ОСОБА_1 , тобто задоволення одного позову повністю виключає задоволення іншого, і навпаки.

Разом з тим, суд вважає зазначити наступне.

Згідно з ч.2, 8, 9 ст.7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім?ї разом з батьками або в сім?ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ст.11 ЗУ «Про охорону дитинства»).

Згідно із ч.1 ст.152 СК України право дитини на належне батьківське виховання, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом.

Статтею 153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли це право обмежене законом.

Дитина, яка розлучена з одним із батьків чи обома батьками, має право регулярно підтримувати особисті стосунки й прямі контакти з обома батьками, крім випадків, коли це суперечить найвищим інтересам дитини.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Отже, обов`язки щодо забезпечення розвитку дитини покладаються на обох батьків, кожен з батьків зобов`язаний приймати участь у вихованні дитини не епізодично, а постійно, характер таких зустрічей не повинен носити формальний характер, а між батьками та дитиною повинен існувати систематичний психоемоційний контакт, при цьому слід дотримуватися розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини.

Згідно з ч.3 ст.9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року дитина, яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини.

Відповідно до ст.15 ЗУ «Про охорону дитинства» батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право на спілкування з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Таким чином, законодавством України закріплено обов`язок того із батьків, який проживає окремо, брати участь у вихованні дитини. У іншого з батьків виникає зустрічний обов`язок не чинити цьому перешкоди.

Статтею 157 СК України передбачено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Аналіз зазначених норм права дає підстави дійти висновку, що рівність прав батьків витікає з прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, і у першу чергу повинні бути забезпечені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків.

Звертаючись до суду із позовом представник позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_6 зазначає те, що ОСОБА_4 та ОСОБА_1 не віддають їй сина і тримають його не на підставі закону та без відповідного рішення суду, однак належних, допустимих та достатніх доказів даним фактам не надав. Крім цього, такий факт і не знайшов своє місце під час розгляду справи судом.

При вирішення цього спору слід враховувати, як факт ухилення матері від виконання своїх батьківських обов`язків щодо способів участі у вихованні дитини, так і інші обставини, а саме інтереси дитини, її вік, стан здоров`я, прихильність до кожного із членів родини.

Також, суд враховує положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини в тім, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

При цьому суд зазначає, що найбільш змістовий підхід для реалізації принципу «якнайкращих інтересів дитини» було вироблено Комітетом ООН з прав дитини на підставі Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року.

У світлі цих міркувань Комітет вважає, що стосовно ситуації, яка розглядається доречними і такими, що підлягають врахуванню при оцінці та визначенні найкращих інтересів дитини є такі елементи: погляди дитини; індивідуальність дитини; збереження сімейного оточення і підтримання відносин; піклування, захист і безпеку дитини; вразливе положення; право дитини на здоров`я; право дитини на освіту.

Також Європейський Суд у своїй прецедентній практиці виробив дві умови, які необхідно враховувати при визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (наприклад див. пункт 100 згадуваного вище рішення у справі «Мамчур проти України»).

Таким чином, оцінка найкращих інтересів дитини повинна здійснюватися з врахуванням усіх вищенаведених елементів з оцінкою значимості кожного з них у порівнянні з іншими.

Отже, із вищевикладеного, суд робить висновок, що рівність прав батьків витікає з прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, і у першу чергу повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків.

Під час розгляду справи суд бере до уваги, як Висновок №5375/19 від 26.07.2024 року Органу опіки та піклування виконавчого комітету Кропивницької міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав громадянки ОСОБА_39 ( ОСОБА_7 ) відносно малолітнього сина ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , так і Висновок Органу опіки та піклування виконавчого комітету Мукачівської міської ради №249/01-36/42-25 від 10.02.2025 року, яким останні вважають доцільним під час прийняття рішення враховувати саме висновок Органу опіки та піклування виконавчого комітету Кропивницької міської ради. В рішенні Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Olsson v. Sweden» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, Серія A, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року, § 78).

Враховуючи вищевикладене, а також те, що при вирішенні питання щодо відібрання та передачі малолітньої дитини ОСОБА_11 від ОСОБА_4 та ОСОБА_1 до матері ОСОБА_32 для проживання разом із нею, тобто зміни місця проживання дитини, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, безпека дитини та забезпечення її розвитку у безпечному спокійному та стійкому середовищі, то суд вважає, що на даний час, тобто під час дії воєнного стану, під час збройної агресії російської федерації проти України та під час наближення бойових дій до місця, де проживає ОСОБА_31 передача дитини матері від бабусі ОСОБА_4 , яку дитина називає мамою, може стати інтенсивною психологічною травмою для дитини, оскільки у внутрішньому психологічному сприйнятті дитини це насильницька втрата найближчої та найзначимішої людини, втрата захищеності та опори. Крім того, суд враховує малолітній вік дитини, те, що дитина проживає в сім`ї в належних умовах, що відповідає інтересам дитини, її фізичному, духовному, інтелектуальному, культурному, соціальному розвитку. Також, суд враховує те, що з огляду на події, які відбуваються зараз в Україні, перебування дитини з бабусею забезпечує в першу чергу безпеку дитини та розвиток її у безпечному спокійному середовищі.

Керуючись ст. ст. 19, 141, 150, 164, 165 СК України, ст.ст. 2, 19, 23, 34, 76-82, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Орган опіки та піклування Мукачівської міської ради, Служба у справах дітей Управління з питань захисту прав дітей Кропивницької міської ради, Орган опіки та піклування Кропивницької міської ради про позбавлення батьківських прав та призначення опікуна - задовольнити частково.

Позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , батьківських прав відносно дитини ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

У задоволенні позову представника позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_6 про відібрання малолітнього ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Маріуполя, РНОКПП: НОМЕР_6 у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_7 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 та передачі дитини матері ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП: НОМЕР_8 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_5 - відмовити.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

Рішення суду може бути оскаржено до Закарпатського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Сторони у справі:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП - НОМЕР_20 , місце проживання: АДРЕСА_4 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП - НОМЕР_8 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 . Фактичне місце проживання: АДРЕСА_7 .

Відповідач: ОСОБА_4 , РНОКПП: НОМЕР_7 , місце проживання: АДРЕСА_4 .

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Орган опіки та піклування Мукачівської міської ради, , місце знаходження: м.Мукачево, пл.Духновича Олександра, 2, Закарпатська область.

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Управління з питань захисту прав дітей Кропивницької міської ради та Орган опіки та піклування Кропивницької міської ради, , місце знаходження: м.Кропивницький, вул.Велика Перспективна, буд.41, Кіровоградська область.

Повний текст рішення суду складено 24.03.2025 року.

Головуючий Ю.Ю. Куцкір