ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючої - Городничої В.С.,

суддів: Петешенкової М.Ю., Красвітної Т.П.,

за участю секретаря судового засідання Гвоздєва М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Демарчук Наталі Олександрівни на ухвалу Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 17 грудня 2024 року у складі судді Приваліхіної А.І. про призначення транспортно-товарознавчої експертизи по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Вусо» про відшкодування шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 17 грудня 2024 року призначено по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ПрАТ «СК «Вусо» про відшкодування шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди, судову транспортно-товарознавчу експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз. На розгляд експертів поставлене наступне питання: 1. Яка вартість матеріального збитку станом на 02 січня 2023 року, заподіяного власнику транспортного засобу Kia Magentis, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , пошкодженого в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що мало місце 02 січня 2023 року без урахування ПДВ? Судову транспортно-товарознавчу експертизу провести за матеріалами цивільної справи №204/16064/23 (провадження №2/204/1216/24) без огляду об`єкта дослідження. В розпорядження експертів надано копію ухвали та матеріали цивільної справи №204/16064/23 (провадження №2/204/1216/24). Оплату експертного дослідження покладено на відповідача. Експертів попереджено про кримінальну відповідальність за ст. ст. 384, 385 КК України. На час проведення експертизи провадження по справі зупинено (т. 2 а.с. 20).

Не погодившись з такою ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 через свого представника - адвоката Демарчук Н.О. подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить її скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду (т. 2 а.с. 25-27).

Відповідач ПрАТ «СК «Вусо» через свого представника скористалось своїм правом та подало до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення (т. 2 а.с. 41-44, 47-48).

Позивач ОСОБА_1 через свого представника - адвоката Демарчук Н.О. подала письмові пояснення по справі (т. 2 а.с. 66-67).

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Демарчук Н.О. подала клопотання про відкладення розгляду справи посилаючись на те, що вона не має можливості з`явитись до суду у зв`язку з тим, що приймає участь в іншій справі. Разом з тим, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення вказаного клопотання, оскільки заявником до свого клопотання не надано будь-яких доказів на підтвердження обставин на які вона посилається в клопотанні, як на підставу для відкладення розгляду справи, а також враховуючи той факт, що адвокатом Демарчук Н.О. викладено доводи з приводу оскарженої ухвали виходячи з яких вона вважає наявні підстави для її скасування, а також подавала письмові пояснення по справі.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскарженої ухвали в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, з огляду на таке.

Так, при постановленні оскарженої ухвали, суд першої інстанції виходив з того, що для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері, іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо.

Колегія суддів в повній мірі погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

З матеріалів справи видно, що у грудні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ПрАТ «СК «Вусо» про відшкодування шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди (т. 1 а.с. 1-7), та просила суд в тому числі стягнути з ПрАТ «СК «Вусо» на її користь 8 859,60 грн страхового відшкодування.

У листопаді 2024 року представник відповідача ПрАТ «СК «Вусо» звернувся до суду із клопотанням про призначення судової автотоварознавчої експертизи обґрунтовуючи його тим, що матеріали справи містять два різні звіти зроблені на замовлення сторін, які є відмінними між собою за сумою визначеною в них вартості відновлювального ремонту та матеріального збитку власнику КТЗ Kia Magentis, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , а тому для з`ясування обставин, що мають значення для справи, зокрема для визначення вартості матеріального збитку, завданого позивачу, як власнику транспортного засобу марки Kia Magentis, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, необхідні спеціальні знання, без яких встановити відповідні обставини неможливо (т. 2 а.с. 10-14).

Ухвалою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 17 грудня 2024 року призначено по справі судову автотоварознавчу експертизу (т. 2 а.с. 20).

Призначення та проведення експертизи у цивільному судочинстві регулюється статтями 103-113 ЦПК України, Законом України «Про судову експертизу» та Інструкцією про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень.

Відповідно до ч. 1 ст. 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Відповідно до ч. 3 ст. 103 ЦПК України при призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. Суд з урахуванням обставин справи має право визначити експерта чи експертну установу самостійно. У разі необхідності може бути призначено декілька експертів для підготовки одного висновку (комісійна або комплексна експертиза).

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 1997 року №8 «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» звернуто увагу судів на необхідність суворого додержання вимог закону при призначенні судових експертиз та використанні їх висновків (п. 1); проведення експертизи в суді повинно здійснюватися з додержанням правил, передбачених процесуальним законом.

Суд з`ясовує обставини, що мають значення для дачі експертного висновку; пропонує учасникам судового розгляду письмово подати питання, які вони бажають порушити перед експертами; оголошує ці питання, а також питання, запропоновані судом; заслуховує думки учасників судового розгляду з приводу поданих питань; у нарадчій кімнаті обмірковує всі питання, виключає ті з них, що виходять за межі компетенції експерта або не стосуються предмета доказування, формулює питання, які він порушує перед експертом з власної ініціативи, остаточно визначає коло питань, що виносяться на вирішення експертизи, і виносить ухвалу (постанову) про її призначення; оголошує в судовому засіданні ухвалу (постанову) про призначення експертизи і вручає її експертові; після проведення експертом досліджень, складання й оголошення експертного висновку приєднує його до справи; допитує експерта з метою роз`яснення й доповнення ним висновку.

Порядок призначення судової експертизи, обов`язки, права та відповідальність судового експерта, організація проведення експертизи та оформлення її результатів визначається Законом України «Про судову експертизу», Цивільним процесуальним кодексом України, Інструкцією про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, науково - методичними рекомендаціями з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, іншими нормативно-правовими актами з питань судової експертизи.

Судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду (ст. 1 Закону України «Про судову експертизу»).

Згідно ч. 1 ст. 102 ЦПК України, висновок експерта - це складений у визначеному законодавством порядку докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові.

Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування, та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань (ч. 2 ст. 102 ЦПК України).

Відповідно до ч. 4 ст. 103 ЦПК України питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначається судом.

Учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта. У разі відхилення або зміни питань, запропонованих учасниками справи, суд зобов`язаний мотивувати таке відхилення або зміну (ч. 5 ст. 103 ЦПК України).

Питання, які ставляться експерту, і його висновок щодо них не можуть виходити за межі спеціальних знань експерта (ч. 6 ст. 103 ЦПК України).

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є, серед іншого, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Верховний Суд неодноразово зазначав, що стандарт доказування є важливим елементом змагального процесу. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведення.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша, друга статті 77 ЦПК України).

Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторін, суд за власною ініціативою не може збирати докази. Це положення є одним із найважливіших наслідків дії принципу змагальності у цивільному процесі.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 78 ЦПК України).

Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (постанова Великої Палати Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі №129/1033/13-ц (провадження №14-400цс19)).

Отже, суд зобов`язаний забезпечити (організувати) дійсно змагальний процес, тобто створити особам, які беруть участь у справі, всі умови для реалізації ними своїх процесуальних прав і виконання покладених на них процесуальних обов`язків.

Загалом принцип змагальності прийнято розглядати як основоположний компонент концепції «справедливого судового розгляду» у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що також включає споріднені принципи рівності сторін у процесі та ефективної участі.

Міжнародні стандарти у сфері судочинства приділяють значну увагу питанням дотримання принципу змагальності судового процесу.

Так, у пункті 30 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи «Щодо якості судових рішень» міститься положення, згідно з яким дотримання принципів змагальності та рівності сторін є необхідними передумовами сприйняття судового рішення як належного сторонами, а також громадськістю.

Зв`язок принципів змагальності та рівності, що, зокрема, досліджений у роботі «Конституційний принцип рівності та його особливості в адміністративному судочинстві», акцентовано також у деяких рішеннях Європейського суду з прав людини.

Так, у справі «Салов проти України» (заява №65518/01, п. 87) Суд зробив висновок, що принцип рівності сторін у процесі є лише одним з елементів більш широкого поняття справедливого судового розгляду, яке також включає фундаментальний принцип змагальності процесу («Руїс-Матеос проти Іспанії» (Ruiz-Mateos v. Spain), заява №12952/87, п. 63).

У справі «Лазаренко та інші проти України» (№70329/12, п. 37) Суд нагадує, що принцип змагальності та принцип рівності сторін, які тісно пов`язані між собою, є основоположними компонентами концепції «справедливого судового розгляду» у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції.

Крім того, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, невід`ємними частинами права на суд необхідно розглядати, зокрема, такі вимоги, як змагальність процесу (Екбатані проти Швеції (Ekbatani v. Sweden), заява №10563/83, п. 24-33) та право на ефективну участь (T. проти Сполученого Королівства (T. v. the United Kingdom), заява №24724/94, п. 83-89).

В такій категорій справ основоположним доказом є саме висновок експерта, оскільки саме він має такі спеціальні знання. В матеріалах справи відсутні докази того, що суддя в провадженні якого знаходиться дана цивільна справа, а ні будь-який інший учасник уданої справи має такі спеціальні знання.

Оскільки сторона відповідача заявляє клопотання про призначення експертизи, то враховуючи, що одним з принципів цивільного судочинства, є змагальність сторін, суд не має права позбавляти сторону по справі можливості таким чином довести обставини, які мають значення для справи і на які він посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Враховуючи вищевказане колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги щодо відсутності підстав для проведення експертизи.

Посилання апелянта на те, що в матеріалах справи містяться два висновки, яким суд може надати належну оцінку та прийняти обґрунтоване рішення колегія суддів не бере до уваги, оскільки такі висновки зроблені на замовлення учасників справи в яких висновки щодо вартості матеріального збитку власнику транспортного засобу, які є відмінними один від одного, а тому з метою повного, всебічного розгляду справи, а також з метою забезпечення диспозитивності процесу суд дійшов обґрунтованого висновку щодо наявності підстав для призначення експертизи з метою усунення таких розбіжностей.

Твердження апелянта щодо відповідності вимогам висновку експерта Дроздова Ю.В. колегія відхиляє, оскільки оцінка доказів є виключно прерогативою суду.

Доводи скарги про те, що ціна позову є неспівмірною з вартістю експертизи є безпідставними, оскільки відповідач своїм правом щодо замовлення експертизи у справі та саме на нього покладено обов`язок щодо сплати експертизи, що жодним чином не зачіпає права позивача.

Доводи скарги про те, що експерт не зможе перевірити правильність розрахунків оцінювача Куриловича Д.Ф., який є неповний колегія суддів не бере до уваги, оскільки такі доводи є передчасними та зроблені на припущеннях. В разі необхідності експерт не позбавлений можливості подати до суду клопотання у разі необхідності надання йому додаткових матеріалів для проведення експертизи. Крім того, з відзиву на апеляційної скарги видно, що в матеріалах справи міститься диск на якому є наявні в матеріалах справи висновки Дроздова Ю.В. та Куриловича Д.Ф.

Доводи щодо сумніву стосовно об`єктивності та неупередженості судових експертів Київського науково-дослідного інституту судових експертиз є безпідставними, оскільки зроблені на припущеннях без надання будь-яких доказів на підтвердження цього.

Доводи скарги про те, що позивач та її представник не були ознайомлені з клопотанням про призначення експертизи, що позбавило їх права запропонувати свої питання колегія суддів відхиляє, оскільки адвокат Демарчук Н.О. була належним чином повідомлена про дату судового засідання яке було призначено на 17.12.2023 року та подала клопотання про проведення вказаного засідання без її участі. Будь-яких доказів на підтвердження того, що вона не мала можливості з`явитись у судове засідання, ознайомитись з клопотанням відповідача та надати свої заперечення щодо нього та запропонувати свої питання для проведення експертизи матеріали справи не містять.

Твердження про те, що виплата страхового відшкодування відповідачем була здійснена з урахуванням ПДВ, тобто відповідач визнав правомірність виплати саме з ПДВ зроблені на припущеннях та такими, що спростовуються поясненнями наведеними відповідачем у відзиві на апеляційну скаргу.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують обґрунтований висновок суду першої інстанції щодо наявності підстав для призначення у даній справі автотоварознавчої експертизи.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів апеляційного суду вважає, що при постановленні оскарженої ухвали судом першої інстанції були додержані норми процесуального права та правильно застосовані норми матеріального права. Доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують, а тому ухвалу суду слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Демарчук Наталі Олександрівни залишити без задоволення.

Ухвалу Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 17 грудня 2024 року про призначення транспортно-товарознавчої експертизи залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Вступна та резолютивна частини постанови проголошені 12 березня 2025 року.

Повний текст постанови складено 21 березня 2025 року.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: М.Ю. Петешенкова

Т.П. Красвітна