ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1986/25 Справа № 175/201/23 Суддя у 1-й інстанції - Білоусова О. М. Суддя у 2-й інстанції - Космачевська Т. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Космачевської Т.В.,

суддів: Агєєва О.В., Халаджи О.В.,

за участю секретаря судового засідання Паромової О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Старовойтова Ольга Едуардівна, на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 13 вересня 2024 року в цивільній справі номер 175/201/23 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення безпідставно набутих грошових коштів,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2023 року до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області звернувся ОСОБА_1 з позовом до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення безпідставно набутих грошових коштів, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що позивачу було відкрито картковий рахунок, а пізніше видано преміальну картку Platinum з кредитним лімітом до 100000,00 грн. З особового рахунку позивача відповідачем проводились списання відсотків за користування кредитом, комісії за обслуговування картки, а також грошових коштів з призначенням платежу «Автоматичне погашення простроченої заборгованості». Позивач вважає зазначенні стягнення незаконними, оскільки він не був повідомлений про умови та правила надання банківських послуг належним чином.

Позивач, з урахуванням уточненої позовної заяви, просив суд стягнути з відповідача грошові кошти за автоматичне погашення заборгованості у розмірі 12901,98 грн, проценти у розмірі 80921,00 грн, комісію за обслуговування картки у розмірі 10800,00 грн, а також судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 25000,00 грн.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 13 вересня 2024 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення безпідставно набутих грошових коштів відмовлено.

Із вказаним рішенням не погодився позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Старовойтова О.Е., подав апеляційну скаргу, просив апеляційний суд скасувати рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 13 вересня 2024 року та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Доводами апеляційної скарги наведено, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Суд першої інстанції помилково зазначив, що в документах, наданих відповідачем зазначена вся інформація щодо кредитування. Адже Паспорт споживчого кредиту не містив інформації щодо правил та умов користування преміум карткою Platinum та інформація, яка там викладена, була чинною до 01.03.2019 року. З цього часу, тобто з 01.03.2019 року, позивач не був обізнаний про порядок та умови користування карткою Platinum, не був ознайомлений з порядком та розміром нарахування відсотків, пені, штрафних санкцій, жодного документу для підписання не отримував. У анкеті-заяві позивача від 14.02.2019 року відсоткова ставка за користування преміальною карткою Platinum не визначена.

Судом першої інстанції не було враховано, що відсутні належні, допустимі докази та підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами.

ОСОБА_1 не був належним чином ознайомлений з умовами та правилами надання банківських послуг, а відтак, не укладав із відповідачем ніякого договору банківського обслуговування. Умови та правила надання банківських послуг, тарифи на обслуговування та Паспорт споживчого кредиту повинні містити підпис ОСОБА_1 та дату їх прийняття, тільки саме з цього моменту такі умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору.

Не може бути прийнятий до уваги при вирішенні спірних відносин доданий до позовної заяви Паспорт споживчого кредиту, оскільки фактично цей документ становить собою інформацію, яка надається споживачу до укладення кредитного договору, а тому є очевидним, що цей доказ не підтверджує обставини погодження між сторонами умов кредитного договору. Паспорт споживчого кредиту містить зауваження (розділ 7), що інформація, яка зазначена в ньому, зберігає чинність та є актуальною до 01.03.2019 року. Зі змісту цього Паспорту йдеться, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в ньому, та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів тощо.

До матеріалів справи була додана довідка про зміну умов кредитування кредитної картки, яка не підписана ОСОБА_1 , а тому вона не може підтверджувати, що саме з викладеними в ній умовами кредитування ознайомився ОСОБА_1 , підписуючи анкету-заяву. Щодо довідки про зміну умов кредитування, як про складову частину договору банківського обслуговування, в анкеті-заяві ОСОБА_1 від 14.02.2019 року нічого не зазначено.

Від АТ КБ «ПриватБанк» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Відповідно до частин 1 та 4 статті 360 ЦПК України учасники справи мають право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі. До відзиву додаються докази надсилання (надання) копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи.

Проте, до відзиву АТ КБ «ПриватБанк» не додано доказів надсилання (надання) копій відзиву іншим учасникам справи, тому апеляційний суд не приймає до уваги такий відзив.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Сторони в судове засідання апеляційного суду не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином (а.с. 245, 245).

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Тому апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутністю сторін.

Заслухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до статей 13 і 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до вимог ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на

засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено і це вбачається з матеріалів цивільної справи, що 14.02.2019 року позивач звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуг в АТ КБ «ПриватБанк». У анкеті-заяві від 14.02.2019 року відсоткова ставка за користування преміальною карткою Platinum не визначена (а.с. 15-16).

ОСОБА_1 видали кредитну картку типу: Преміальна картка Platinum (кредитний ліміт до 100000,00 грн) (а.с. 28).

Відповідно до виписки за договором 14.09.2019 року за період з 14.02.2019 року по 01.10.2021 року з карткових рахунків проводились списання процентів за користування кредитом, у зв`язку із чим збільшувалася сума кредитних коштів (ліміту) (а.с. 23-27).

З розрахунку позивача, наведеного ним у позовній заяві, вбачається, що всього було списано відсотків до 01.10.2021 року на загальну суму 80921,00 грн та платежів «Автоматичне погашення простроченої заборгованості» на загальну суму 12901,98 грн; крім того, списувались грошові кошти із призначенням платежу «Щомісячна комісія за обслуговування картки» за період з 20.03.2019 року по 01.02.2022 року на загальну суму 10800,00 грн.

До відзиву від 27.02.2024 року додано Паспорти споживчого кредиту від 27.09.2019 року та 14.02.2019 року (а.с. 168-169, 172-173зв).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з їх необґрунтованості.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції погодитися не можна, оскільки він не відповідає нормам закону та не підтверджується фактичними обставинами справи.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі статтею 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

При цьому відповідно до частини 1 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним

договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до частини першої статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

У частині 2 статті 1056-1 ЦК України визначено, що розмір процентів, тип процентної стави (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

За загальним правилом відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У силу статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.

Згідно зі статтею 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, крім випадків, установлених законом про банки і банківську діяльність. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Суд звертає увагу, що в переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Згідно з частиною першою статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно.

Відповідно до частини другої статті 1212 ЦК України положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Частиною третьою статті 1212 ЦК України встановлено, що положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином; витребування майна власником із чужого незаконного володіння; повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Судом встановлено, що 14.09.2019 року позивач звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуг в АТ КБ «ПриватБанк».

У анкеті-заяві від 14.02.2019 року відсоткова ставка за користування преміальною карткою Platinum не визначена.

ОСОБА_1 видали кредитну картку типу: Преміальна картка Platinum (кредитний ліміт до 100000,00 грн).

Відповідно до виписки за договором 14.09.2019 року за період з 14.02.2019 по 01.10.2021 року з невідомих позивачу карткових рахунків проводились списання процентів за користування кредитом, у зв`язку із чим збільшувалася сума кредитних коштів (ліміту).

З розрахунку позивача, наведеного ним у позовній заяві, вбачається, що всього було списано неузгоджених відсотків до 01.10.2021 року на загальну суму 80921,00 грн та неузгоджених платежів «Автоматичне погашення простроченої заборгованості» на загальну суму 12901,98 грн; крім того, списувались грошові кошти із призначенням платежу: «Щомісячна комісія за обслуговування картки» за період з 20.03.2019 року по 01.02.2022 року на загальну суму 10800,00 грн.

До відзиву від 27.02.2024 року додано Паспорти споживчого кредиту від 27.09.2019 року та 14.02.2019 року.

Судом першої інстанції не було надано оцінки тому, що в зазначених паспортах споживчого кредиту зазначено термін, до якого їх умови є актуальними, а саме, в Паспорті споживчого кредиту від 14.02.2019 року до 01.03.2019 року, а в Паспорті споживчого кредиту від 27.09.2019 року до 12.10.2019 року.

Тобто, в період з 01.03.2019 року по 27.09.2019 року та з 12.10.2019 року по час звернення позивача до суду умови щодо нарахування та стягнення відсотків з позивача не були узгоджені між клієнтом та банком. Отже їх нарахування та стягнення з позивача не вважається правомірним.

Перевіряючи наведений позивачем в уточненій позовній заяві розрахунок, апеляційний суд встановив наступне.

Позивач зазначає, що відповідачем було безпідставно стягнуто грошові кошти за автоматичне погашення заборгованості (тіло кредиту) у загальному розмірі 12901,98 грн, а саме: 04.12.2019 року - 265,60 грн; 04.12.2019 року - 672,17 грн; 03.01.2020 року - 193,33 грн; 05.01.2020 року - 966,37 грн; 03.02.2020 року - 101,20 грн; 03.02.2020 року - 1000, 00 грн; 03.02.2020 року - 100,00 грн; 04.05.2020 року - 70,14 грн; 04.09.2020 року - 1004,12 грн; 10.09.2020 року - 1038,36 грн; 04.10.2020 року - 393,15 грн; 12.10.2020 року - 1157,39 грн; 04.12.2020 року - 1002,36 грн; 04.12.2020 року - 12,45 грн; 14.12.2020 року - 2765,40 грн; 03.03.2021 року - 85, 86 грн; 11.03.2021 року - 2026,97 грн; 31.07.2021 року - 18,01 грн; 29.09.2021 року - 29,10 грн.

Проте, апеляційний суд не може погодитися з такими вимогами позивача в цій частині, оскільки стягнення заборгованості за кредитом, в тому числі по тілу кредиту за наведеними вище періодами розглядається в межах справи №175/4248/21, провадження в якій триває, а рішення по справі не ухвалено.

Також позивач зазначає, що відповідачем було безпідставно стягнуто відсотки за рахунок кредиту у загальному розмірі 80921,00 грн, а саме: 30.05.2019 року - 1368,55 грн; 31.05.2019 року - 47,03 грн; 28.06.2019 року - 1667,64 грн; 31.07.2019 року - 2408,79 грн; 30.08.2019 року - 2456,73 грн; 30.09.2019 року - 2816,47 грн; 01.12.2019 року - 6252,89 грн; 01.01.2020 року - 3495,81 грн; 01.02.2020 року - 3622,76 грн; 01.03.2020 року - 3400,50 грн; 01.04.2020 року - 3148,33 грн; 01.05.2020 року - 3074,33 грн; 01.06.2020 року - 3094,86 грн; 01.07.2020 року - 3051,53 грн; 01.08.2020 року - 3191,75 грн; 01.09.2020 року - 3174,99 грн; 01.10.2020 року - 2976,24 грн; 01.11.2020 року - 3033,17 грн; 01.12.2020 року - 2900,84 грн; 01.01.2021 року - 2986,05 грн; 01.02.2021 року - 3076,71 грн; 01.03.2021 року - 2755,12 грн; 01.04.2021 року - 2904,91 грн; 01.05.2021 року - 2775,36 грн; 01.06.2021 року - 2757,15 грн; 01.07.2021 року - 2112,90 грн; 01.08.2021 року - 2192,57 грн; 01.09.2021 року - 2180,46 грн; 01.10.2021 року - 1996,56 грн.

Апеляційний суд частково погоджується з наведеним розрахунком, проте зауважує, що до вказаного розрахунку також включено платежі, які безпосередньо пов`язані з грошовими коштами за автоматичне погашення заборгованості у загальному розмірі 12901,98 грн, тобто ті, які також входять до предмету спору у справі №175/4248/21, тому позовні вимоги щодо них не можуть бути задоволені судом цій справі (№175/201/23).

Таким чином, не підлягають розгляду позовні вимоги стосовно стягнутих з позивача відсотків за періоди: грудень 2019 року 6252,89 грн, січень 2020 року 3495,81 грн, лютий 2020 року 3622,76 грн, травень 2020 року 3074,33 грн, вересень 2020 року 3174,99 грн, жовтень 2020 року 2976,24 грн, грудень 2020 року 2900,84 грн, березень 2021 року 2755,12 грн, липень 2021 року 2112,90 грн, вересень 2021 року 2180,46 грн.

Крім того, відсотки за період 30.09.2019 року у сумі 2816,47 грн були нараховані та стягнуті у період дії паспорту споживчого кредиту від 27.09.2019 року, тобто правомірно.

Отже, виходячи з наведеного сума відсотків, які були неправомірно нараховані та стягнуті з позивача становить 45558,19 грн (80921,00 грн - 2816,47 грн - 6252,89 грн - 3495,81 грн - 3622,76 грн - 3074,33 грн - 3174,99 грн - 2976,24 грн - 2900,84 грн - 2755,12 грн - 2112,90 грн - 2180,46 грн).

Перевіряючи розрахунок позивача в частині неправомірного стягнення комісії, апеляційний суд виходить з наступного.

Позивач зазначає, що з нього стягнуто безпідставно комісію за кредитом у період з 20.03.2019 року по 01.02.2022 року (36 місяців у розмірі 300,00 грн в місяць) у загальному розмірі 10800,00 грн.

Апеляційний суд враховує те, що комісію за вересень 2019 року було узгоджено в паспорті споживчого кредиту від 27.09.2019 року.

Крім того, враховуючи наведене вище, не підлягають розгляду позовні вимоги стосовно нарахованої та стягнутої з позивача комісії за періоди: грудень 2019 року, січень 2020 року, лютий 2020 року, травень 2020 року, вересень 2020 року, жовтень 2020 року, грудень 2020 року, березень 2021 року, липень 2021 року, вересень 2021 року, тобто 10 місяців.

Таким чином, позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими в частині, що не охоплює вказані вище періоди, а саме 11 місяців.

Отже позовні вимоги про стягнення безпідставно нарахованої комісії є обґрунтованими у розмірі 7500,00 грн ((36-11) х 300,00 грн).

Виходячи з викладеного вище та обставин справи, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, не виконав вимоги ст. 263 ЦПК України щодо його законності та обґрунтованості.

Наведені в апеляційній скарзі доводи частково заслуговують на увагу.

Відтак, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог про стягнення безпідставно набутих грошових коштів.

Згідно з частиною 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до пп. в) п. 4 ч. 1 ст. 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції має бути зазначено розподіл судових витрат, понесених в зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції.

Враховуючи, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, за подання апеляційної скарги позивач звільнений на підставі ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», тому з відповідача АТ КБ «ПриватБанк» на користь держави підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 530,58 грн.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Старовойтова Ольга Едуардівна, задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 13 вересня 2024 року скасувати.

Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення безпідставно набутих грошових коштів задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , безпідставно набуті грошові кошти, а саме: 45558,19 грн проценти за користування кредитним лімітом; 7500,00 грн щомісячна комісія за обслуговування картки.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», , в дохід держави судовий збір в розмірі 530,58 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 24 березня 2025 року.

Судді: