Номер провадження 2/404/2515/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2025 року Кіровський районний суд м. Кіровограда

у складі: головуючого-судді Павелко І.Л.

за участі секретаря Андон`євої В.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за позовом представника ОСОБА_1 адвоката Березовської Ірини Анатоліївни до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: Олександрівська селищна рада Кропивницького району, приватний нотаріус Кропивницького міського нотаріального округу Вишня Інесса Василівна про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом , -

ВСТАНОВИВ:

Представник ОСОБА_1 адвокат Березовська Ірина Анатоліївна звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в якій просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , що належала ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач свої вимоги мотивувала тим, що після смерті батькаОСОБА_4 а, в порядку реалізації спадкових прав нею було подано заяву про прийняття спадщини, на підставі якої приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Вишнею І.В. заведено спадкову справу №4/2023. При заведенні спадкової справи нотаріусом було виявлено наявність заповіту, складеного її батьком 28 січня 2013 року, реєстровий номер 6. В подальшому, з копії заповіту, отриманого від Олександрівської селищної ради Кропивницького району Кіровоградської області, встановлено, що відповідно до його змісту, ОСОБА_4 заповів ОСОБА_1 , належну йому квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою судді від 14 грудня 2023 року відкрито загальне позовне провадження у вказаній справі.

Ухвалою суду від 14 грудня 2023 року витребувано від приватного нотаріуса Кропивницького міського нотаріального округу Вишні Інесси Василівни належним чином завірену копію спадкової справи про спадкоємців, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою суду від 17 квітня 2024 року витребувано від Олександрівської селищної ради Кропивницького району (місцезнаходження: вулиця Незалежності України, будинок 78, смт Олександрівка, Кропивницький район Кіровоградська область, 27300) для огляду оригінал заповіту ОСОБА_4 (помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ), складений 28 січня 2013 року, реєстровий номер 6, відповідно до змісту якого, належна ОСОБА_4 квартира за адресою: АДРЕСА_1 заповідана ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 23 вересня 2024 року закрито підготовче засідання у цивільній справі за позовною заявою представника ОСОБА_1 адвоката Березовської Ірини Анатоліївни до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: Олександрівська селищна рада Кропивницького району, приватний нотаріус Кропивницького міського нотаріального округу Вишня Інесса Василівна про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом та призначити справу до судового розгляду по суті.

Представник позивача в судовому засіданні вимоги позовної заяви підтримала, просила їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_3 адвокат Іващенко І.П. в судовому засіданні вимоги позову не визнав, просив відмовити в його задоволенні, пославшись на те, що оригінал заповіту від 28 січня 2013 року, який на думку позивача, був посвідчений посадовою особою місцевого самоврядування Олександрівського району Кіровоградської області відсутній. ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 на час укладання заповіту на території СМТ Олександрівка не проживав та не був зареєстрований, тому посвідчувати такі заповіти посадова особа місцевого самоврядування Олександрівського району Кіровоградської області не мала жодних підстав(а.с.97-99).

Представники третьої особи Олександрівської селищної ради Кропивницького району в судовому засіданні вказав на те, що оригінал заповіту від 28 січня 2013 року вони не можуть видати.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 виданим 16 березня 2023 року Відділом державної реєстрації смерті у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 700(а.с.15).

Після смерті спадкодавця відкрилася спадщина, до складу якої входить квартира за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_4 (а.с.45).

ОСОБА_1 подала заяву про прийняття спадщини, на підставі якої приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Вишнею І.В. заведено спадкову справу №4/2023.

?За даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а саме його складової частини - Реєстру прав власності на нерухоме майно, наявний запис при реєстрацію права власності спадкодавця - ОСОБА_4 на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . Реєстраційний номер майна: 31874530, дата внесення запису про нерухомість 20.10.2010, документи, подані для державної реєстрації - дублікат договору дарування, виданий приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Прохор Л.Є. 12.10.2010 за реєстровим № 1511(а.с..17).

Оригінал документа, що посвідчує право власності спадкодавця у спадкоємця відсутній.

28 січня 2013 року ОСОБА_4 склав заповіт, посвідчений секретарем Родниківської сільської ради Олександрівського району Кіровоградської області та зареєстрований в реєстрі за № 6, яким належну йому квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , заповів ОСОБА_1 (а.с. 55).

Постановою №95/01-31 від 30 жовтня 2023 року приватним нотаріусом КМНО Вишнею І.В. відмовлено у вчиненні нотаріальної дії з підстав ненадання нотаріусу оригіналу або дублікату заповіту(а.с.18-19.

Згідно листа-відповіді №805 від 13.11.2023 року Олександрівська селищна рада Кропивницького району на адвокатський запит представника позивача повідомила, що на теперішній час нотаріальні дії не вчиняються, що в свою чергу унеможливлює видачу дублікату заповіту (а.с.20 ).

Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового та майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до п.1 ч.1 статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до статті 1221 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частинами 1 та 2 статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу)

Частиною 1 статті 1221 ЦК України визначено, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

За змістом статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно статті 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Статтею 1234 ЦК України встановлено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається.

Відповідно до статті 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач може без зазначення причин позбавити права на спадкування будь-яку особу з числа спадкоємців за законом. У цьому разі ця особа не може одержати право на спадкування. Заповідач не може позбавити права на спадкування осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині. Чинність заповіту щодо осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, встановлюється на час відкриття спадщини. У разі смерті особи, яка була позбавлена права на спадкування, до смерті заповідача, позбавлення її права на спадкування втрачає чинність. Діти (внуки) цієї особи мають право на спадкування на загальних підставах.

Згідно статті 1236 ЦК України заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Якщо заповідач розподілив між спадкоємцями у заповіті лише свої права, до спадкоємців, яких він призначив, переходить та частина його обов`язків, що є пропорційною до одержаних ними прав. Чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини.

Стаття 1247 ЦК України передбачає загальні вимоги до форми заповіту, якими визначено, що заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу. Заповіти, посвідчені особами, зазначеними у частині третій цієї статті, підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.

Згідно статті 1251 ЦК України якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування.

Заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним (частина перша статті 1257 ЦК України).

Частинами восьмою статті 1252 до заповітів, посвідчених посадовими, службовими особами, застосовуються положення статті 1247 цього Кодексу.

Частиною 5 статті 1268 ЦК України визначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Вимогами ст. 392 ЦК України та наданих до неї роз`яснень у листі ВССУ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» визначено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Окрім того, у згаданому листі зазначено, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку.

Саме до такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 22.09.2021 року у справі № 227/3750/19.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Позов про визнання права власності - це позадоговірна вимога власника майна про констатацію перед третіми особами факту приналежності позивачу права власності на спірне майно.

Оскільки нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

З огляду на викладене, а також враховуючи ту обставину, що позивач є єдиним спадкоємцем по заповіту щодо спірного майна та після смерті спадкодавця вчинила усі дії, які були необхідними для видачі свідоцтва про право на спадщину, однак з незалежних від неї причин у видачі такого їй було відмовлено, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення.

Доводи відповідача про відсутність у секретаря селищної ради повноважень на вчинення нотаріальних дій, не заслуговують на увагу з огляду на наступне.

Порядок посвідчення заповітів посадовими особами органів місцевого самоврядування визначений Порядком вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 11.11.2011 №3306/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 14.11.2011 за №1298/20036.

За змістом статті 37 Закону України «Про нотаріат», пункту 1.2. розділу І Порядку, право посвідчувати заповіти у сільських населених пунктах надано уповноваженим посадовим особам органів місцевого самоврядування.

Розділ ІІІ Порядку вчинення окремих видів нотаріальних дій посадовими особами, органами місцевого самоврядування затвердженого наказом Міністерства юстиції України 11.11.2011 №3306/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.11.2011 за №1298/20036, у тому числі встановлює порядок посвідчення заповіту, внесення змін до нього та його скасування.

Пунктом 1.4 Порядку передбачено, що при посвідченні заповіту посадова особа орган місцевого самоврядування встановлює особу заповідача та визначає обсяг його цивільної дієздатності. Заповіт має бути складений у письмовій формі, із зазначенням місця і часу складання заповіту. Дати та місяця народження заповідувача та підписано особисто заповідачем.

Посадова особа органу місцевого самоврядування може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути прочитаний у голос та підписаний заповідачем, про що ним зазначається у заповіті і перед його підписом.

Крім того, згідно до п. 2.14 розділу ІІ Загальні правила вчинення нотаріальних дій Порядку вчинення окремих видів нотаріальних дій посадовими особами, органами місцевого самоврядування затвердженого наказом Міністерства юстиції України 11.11.2011 №3306/5, документи, на підставі яких встановлюється особа громадянина, його представника, повертаються особам, що їх подали. У реєстрі для реєстрації нотаріальних дій записуються назва документа, серія, номер, дата його видачі і найменування установи, яка його видала.

У справі, що переглядається, судом встановлено, що заповіт, вчинений 28 січня 2013 року ОСОБА_4 , посвідчено секретарем Родниківської сільської ради Олександрівського району Кіровоградської області Терновою О.В., яка вчиняла нотаріальні дії відповідно до обов`язків передбачених посадовою інструкцією секретаря сільської ради, затвердженою головою Родниківської сільської ради Назаренко О.О. 19.04.2002 року.

ОСОБА_5 обрана секретарем Родниківської сільської ради на підставі відповідного рішення сільської ради в квітні 2002 року.

Судом витребувано від Олександрівської селищної ради Кропивницького району для огляду оригінал заповіту ОСОБА_4 , складений 28 січня 2013 року. З тексту заповіту вбачається, що він містить відомості про особу заповідача, а саме: прізвище, ім`я, по батькові, дату, місяць, рік та місце народження, ідентифікаційний код та місце проживання. Заповіт було посвідчено секретарем Родниківської сільської ради Олександрівського району Кіровоградської області Терновою О.В. і підписано у приміщенні сільської ради з зазначенням часу складання, текст прочитаний вголос заповідачем та підписаний ним особисто. Заповіт посвідчено посадовою особою, яка наділена відповідними повноваженнями та засвідчено гербовою печаткою. Особу ОСОБА_4 встановлено, дієздатність перевірено.

Відповіддю селищного голови Олександрівської селищної ради Кропивницького району Кіровоградської області встановлено, що рішення Олександрівської селищної ради про надання особі місцевого самоврядування ОСОБА_5 право на посвідчення заповітів не приймалось(а.с.115).

З Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру, яка міститься у витребуваній судом спадковій справі, заведеної після смерті ОСОБА_4 вбачається, що вказаний заповіт є чинним, зареєстрований під № 6 і датою його посвідчення є ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 29.01.2024 року у справі № 369/7921/21 зроблено правовий висновок, який полягає в наступному: 1) свобода заповіту охоплює особисте здійснення заповідачем права на заповіт шляхом вільного волевиявлення, яке, будучи належним чином вираженим, піддається правовій охороні і після смерті заповідача. Свобода заповіту як принцип спадкового права включає, серед інших елементів, також необхідність поваги до волі заповідача та обов`язковість її виконання; 2) на рівні Конституції України та закону не передбачено можливості Міністерства юстиції України можливості регулювати вимоги щодо форми і порядку посвідчення заповіту; 3) законодавець у ЦК України не передбачив такої підстави для кваліфікації заповіту, посвідченого секретарем сільської ради, нікчемним, як відсутність рішення виконавчого комітету сільської ради щодо покладання на цю посадову особу вчинення нотаріальних дій, так і відсутність вказівки в заповіті місця народження заповідача. Це не впливає на форму заповіту та порядок його посвідчення. Протилежна кваліфікація буде базуватися на мотивах розширеного розуміння вимог до форми і порядку його посвідчення і порушить принцип свободи заповіту, оскільки він піддається правовій охороні й після смерті заповідача.

Такі висновки узгоджуються з постановами Верховного Суду у складі: колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 березня 2019 року у справі № 491/1528/15-ц (провадження № 61-23620св18), колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 березня 2020 року у справі № 303/5126/18 (провадження № 61-22263св19), колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 листопада 2021 року у справі № 680/289/18 (провадження № 61-5837св21), в яких зазначено про наявність у посадових осіб повноважень посвідчувати заповіт та, відповідно, про чинність заповітів, незважаючи на те, що виконавчі комітети рад не приймали рішень про покладення на таких посадових осіб цих органів функцій щодо вчинення нотаріальних дій. Як наслідок підстави для відступу від вказаних висновків відсутні.

Частинами 1 та 2 статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Так, оцінивши подані позивачем докази, суд вважає їх належними, допустимими та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, підтверджують існування обставин, на які посилається позивач.

Отже, з огляду на зазначене, враховуючи наведені вище норми права, оцінивши надані докази, встановивши фактичні обставини справи, а саме, що за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно спадкодавець ОСОБА_4 був власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 , його спадкоємцем за заповітом є позивач ОСОБА_1 , яка в позасудовому порядку позбавлена можливості оформити право власності на спадкове майно у зв`язку з відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, тому це право позивача підлягає захисту судом шляхом його визнання.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

Європейський суд з прав людини зазначав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», від 18 липня 2006 року № 63566/00, § 23).

Відповідно до ст.141 ЦПК України суд покладає судові витрати на позивача по фактично понесеним витратам.

На підставі вищевикладеного та керуючись статтями 328, 1216-1218, 1222, 1223, 1233, 1268, 1269, 1270 ЦК України, статтями 3, 10, 12, 16, 76-80, 89, 141, 263, 264-268, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву представника ОСОБА_1 адвоката Березовської Ірини Анатоліївни до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: Олександрівська селищна рада Кропивницького району, приватний нотаріус Кропивницького міського нотаріального округу Вишня Інесса Василівна про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судові витрати вважати по фактично понесеним стороною позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відомості про учасників процесу:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ;

відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП невідомий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ;

відповідач: ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 ;

третя особа: Олександрівська селищна рада Кропивницького району, Кіровоградської області, , місцезнаходження: вул. Незалежності України, 78 смт. Олександрівка Кропивницького району Кіровоградської області, 27300;

третя особа: приватний нотаріус Кропивницького міського нотаріального округу Вишня Інесса Василівна вул. Шевченка, 17/20 м. Кропивницький, 25000.

Повний текст рішення складено 24.03.2025 року.

Суддя Кіровського І. Л. Павелко

районного суду

м.Кіровограда