УХВАЛА

25 березня 2025 року

м. Київ

справа № 486/106/24

провадження № 61-3441ск25

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Синельникова Є. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Мураль Ольга Миколаївна, на ухвалу Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 24 грудня 2024 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 10 лютого 2025 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до приватного сільськогосподарського підприємства «Едем» про зобов`язання вчинити дії, стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час вимушеного прогулу, грошової компенсації за дні невикористаної відпустки та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом ПСП «Едем» про зобов`язання вчинити дії, стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час вимушеного прогулу, грошової компенсації за дні невикористаної відпустки та моральної шкоди.

Ухвалою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 24 грудня 2024 року позов ОСОБА_1 залишено без розгляду на підставі пункту 3 частини першої статті 257 Цивільного процесуального кодексу України.

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 10 лютого 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Ухвалу Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 24 грудня 2024 року залишено без змін.

У березні 2025 року ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Мураль О. М., звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 24 грудня 2024 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 10 лютого 2025 року, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та не може бути вирішено питання про відкриття касаційного провадження, оскільки у порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги заявницею не додано документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених законом порядку і розмірі.

Сплата судового збору, як одна з умов доступу до суду, не суперечить суті права на судовий захист, гарантованого частиною першою статті 55 Конституції України.

Вимога сплати судового збору в цивільних судах не може вважатися обмеженням права на доступ до суду, несумісним з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У касаційній скарзі заявниця посилається на те, що вона звільнена від сплати судового збору відповідно до пункту 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір».

Згідно з пунктом 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.

Проте ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Мураль О. М., не надала доказів того, що вона є особою з інвалідністю I чи II групи.

Надана заявницею копія посвідчення серії НОМЕР_1 від 16 серпня 2023 року, в якому вказано відомості про III групу інвалідності заявниці, не може бути підтвердженням того, що ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору.

Отже заявницею не надано достовірних доказів на підтвердження того, що вона звільнена від сплати судового збору на підставі вищезазначених норм Закону України «Про судовий збір».

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно зі статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01 січня 2025 року визначено на рівні 3 028 грн.

Підпунктом 9 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено ставку судового збору за подання фізичною особою до суду апеляційної і касаційної скарг на ухвали суду у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, заявниці необхідно сплатити 605,60 грн.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до ГУК у м. Києві/Печерському районі, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), МФО: 899998, номер рахунку отримувача (стандарт ІВАN): UA0026007, ККДБ: 22030102, найменування платежу: «Судовий збір (Верховний Суд, 055)», символ звітності банку: 207.

На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату.

Враховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявниці строк для усунення її недоліків.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Мураль Ольга Миколаївна, на ухвалу Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 24 грудня 2024 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 10 лютого 2025 року залишити без руху.

Надати для усунення зазначеного вище недоліку касаційної скарги строк до 09 квітня 2025 року, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настають наслідки, передбачені процесуальним законом.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Синельников