Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 2-415/2010
Провадження №: 2-зз/332/1/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2025 р. м. Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді: Погрібної О.М., за участю секретаря судового засідання Паніної Л.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву адвоката Вишнякової Ірини Олександрівни в інтересах ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , заінтересована особа Товариство з обмеженою відповідальністю «ОЛКОМ-ЛІЗІНГ», про скасування заходів забезпечення позову,

встановив:

До Заводського районного суду м. Запоріжжя надійшла заява адвоката Вишнякової І.О. в інтересах ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , заінтересована особа Товариство з обмеженою відповідальністю «ОЛКОМ-ЛІЗІНГ», про скасування заходів забезпечення позову, за змістом якої просить скасувати захід забезпечення позову у виді тимчасово обмеження ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України, вжитого ухвалою Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 11.10.2010р. у справі № 2-415/2010. В обґрунтування зазначає, що 11.10.2010р. ухвалою Гуляйпільського районного суду Запорізької області у справі №2-415/2010 було задоволено заяву позивача ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» та тимчасово обмежено ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до виконання ними своїх зобов`язань за кредитним договором без вилучення паспорта громадянина України. На теперішній час ухвала суду в частині обмеження у праві виїзду діє. Вважає, що вищезазначена ухвала порушує право ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на вільне пересування та в умовах воєнного стану обмежує їх право на життя та безпеку, тому просить скасувати.

Ухвалою судді Заводського районного суду м. Запоріжжя області від 22 травня 2024 року було відкрито провадження у справі.

Заявники ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а також їх представник адвокат Вишнякова І.О., які про день, час та місце судового розгляду справи повідомлені належним чином, в судове засідання не з`явилася, від ОСОБА_3 надійшло клопотання про розгляд справи без участі заявників та їхнього представника.

Представник заінтересованої особи ТОВ «ОЛКОМ-ЛІЗІНГ», який про день, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного.

Відповідно до ухвали Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 11.10.2010 у справі № 2-415/2010 задоволено заяву представника ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» Тетерєва Євгена Григоровича про тимчасове обмеження ОСОБА_1 , ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до виконання ними своїх зобов`язань за кредитним договором без вилучення паспорту громадянина України по цивільній справі за позовом ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Тимчасово обмежено ОСОБА_1 , ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до виконання ними своїх зобов`язань за кредитним договором без вилучення паспорту громадянина України по цивільній справі за позовом ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

За довідкою заступника керівника апарату Заводського районного суду м.Запоріжжя, згідно з автоматизованою системою документообігу Гуляйпільського районного суду Запорізької області вбачається, що цивільна справа за позовом ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про розірвання кредитного договору та стягнення заборгованості надійшла до суду та була зареєстрована під номером справи 2-415/10.

01 січня 2011 року Гуляйпільським районним судом Запорізької області було здійснено перереєстрацію цивільної справи 2-415/10 за позовом ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про розірвання кредитного договору та стягнення заборгованості і їй було присвоєно Єдиний унікальний номер 2-10/11 та провадження у справі 2/1091/11.

Судом також встановлено, що рішенням Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 09 червня 2011 року у справі № 2-10/11, позов ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» заборгованість станом 01 квітня 2011 року за договором про відкриття кредитної лінії № 11-982-037К від 22 березня 2007 року за кредитом в сумі 751745, 42 грн, заборгованість за відсотками в сумі 210 495, 12 грн, пеня по несплаченим процентам та платежам за період з по 01 квітня 2011 року в сумі 150 000 грн, витрати по сплаті судового збору в сумі 1700 грн та витрати інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн, а всього 1114060,54 грн. Рішення набрало законної сили 21 червня 2011 року.

Ухвалою Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 20 вересня 2021 року у справі № 2-10/11 замінено стягувача ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Олком-Лізінг».

На даний час у приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Коциняна М.О. на виконанні перебувають виконавчі провадження № 73158033 за виконавчим листом № 2-10/11, виданим 08.07.2011 та № 73157951 про солідарне стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 заборгованості. Залишок суми боргу станом на 18.07.2024 становить 7314878,34 грн.

Заходи забезпечення позову обмеження у праві виїзду за межі України, які застосовані відповідно до ухвали Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 11.10.2010 у справі № 2-415/2010, діяли як станом на 10.05.2024 (дата подання заяви про скасування заходів забезпечення позову), так і на теперішній час.

Згідно зі ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Закон, який встановлює нові обов`язки, скасовує чи звужує права, належні учасникам судового процесу, чи обмежує їх використання, не має зворотної дії в часі.

Аналогічна норма була передбачена ч.ч. 3, 4 ст. 2 ЦПК України в редакції, яка була чинною на день ухвалення судом про забезпечення позову.

Відповідно до частини першої статті 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно з частинами першою, другою статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до пунктів 2, 3, 10 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії, встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин, іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з частиною третьою статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Аналогічні норми були передбачені у ст.ст. 151, 152 ЦПК України в редакції, яка була чинною на день постановлення судом згаданої ухвали про забезпечення позову.

Під забезпеченням позову необхідно розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням, і його суть полягає в тому, що таке обмеження захищає законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може спричинити неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає рівною мірою інтереси як позивача, так і відповідача.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а має на меті лише запобігти ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

У разі вжиття заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18, провадження № 14-729цс19, зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Аналіз наведених вище норм вказує на те, що наразі в цивільному процесуальному законодавстві відсутня правова норма, яка б надавала суду повноваження в порядку, передбаченому статтями 149-150 ЦПК України, застосувати заборону виїзду за межі України як спосіб забезпечення позову. Не було такої норми у ст. 151 ЦПК України в редакції, яка була чинною на день постановлення оскарженого ухвали про забезпечення позову.

Відповідні правові висновки про неможливість забезпечення позову шляхом обмеження виїзду за кордон викладені у постановах Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 643/5842/16-ц, провадження № 61-47217св18, від 12 лютого 2020 року.

Отже, захід забезпечення позову шляхом заборони виїзду за межі України ОСОБА_1 та ОСОБА_2 порушує їх права.

Крім того, суд враховує, що 31 травня 2012 року ухвалою Гуляйпільського районного суду Запорізької області у справі № 0806/1029/2012 подання старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Гуляйпільського районного управління юстиції Запорізької області Узун О.І. про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України без вилучення паспорта громадянина України з обмеженням видачі закордонного паспорта громадянина України до виконання нею своїх зобов`язань, задоволено. Тимчасово обмежено виїзд ОСОБА_2 , уродженки с. Полтавка, Гуляйпільського району, Запорізької області, за межі України до виконання зобов`язань за виконавчим листом № 2-10/2011 року від 08 липня 2011 року покладених на неї судовим рішенням без вилучення паспорта громадянина України з обмеженням у видачі закордонного паспорта громадянина України.

Відповідно до ч. 1 ст.158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала.

Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку про скасування заходів забезпечення позову.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 158 ЦПК України, суд,

постановив:

Заяву адвоката Вишнякової Ірини Олександрівни в інтересах ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , заінтересована особа Товариство з обмеженою відповідальністю «ОЛКОМ-ЛІЗІНГ», про скасування заходів забезпечення позову, - задовольнити.

Скасувати заходи забезпечення позову у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, без вилучення паспорту громадянина України, щодо ОСОБА_2 (рнокпп НОМЕР_1 ) та ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_2 ) застосовані на підставі ухвали Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 11.10.2010 у цивільнійсправі № 2-415/2010 за позовом ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Копію ухвали, після набрання нею законної сили, направити всім особам, яких стосувалось забезпечення позову та відповідним державним та іншим органам для скасування заходів забезпечення позову.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку в 15-денний строк з дня її проголошення до Запорізького апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи, що розглядається, за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://court.gov.ua/fair.

Текст ухвали складений та підписаний суддею 25.03.2025.

Суддя: О.М.Погрібна