Номер провадження: 22-ц/813/6/25
Справа № 520/4088/13-ц
Головуючий у першій інстанції Рева С.В.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.02.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого судді Сєвєрової Є.С.,

суддів: Вадовської Л.М., Комлевої О.С.,

за участю секретаря Малюти Ю.С.,

учасники справи:

позивач Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» в особі Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп»,

відповідач ОСОБА_1 ,

третя особа Приватне акціонерне товариство «Акціонерна страхова компанія «Інго Україна»,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» на рішення Київського районного суду м. Одеси від 14 серпня 2015 року у складі судді Рева С.В.,

встановив:

2. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2013 року ПАТ «Дельта Банк» звернулося до суду з позовом про стягнення заборгованості, з урахуванням уточнених позовних вимог, в якому просило суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитом у розмірі 210 750,23 грн, посилаючись на порушення умов кредитного договору.

Позивач обґрунтовував свої позовні вимоги тим, що між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, згідно умов якого ОСОБА_1 отримав 26054 (двадцять шість тисяч п`ятдесят чотири) доларів США з розрахунку 13% річних за весь час фактичного користування кредитом на строк з 08.05.2007 по 07.05.2014. Повернення кредиту здійснюється щомісячно частками у розмірі не менш як 310,17 доларів США по 20 число кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту. Позичальник, в свою чергу, не виконує умов кредитного договору, про що неодноразово повідомлявся в тому числі й шляхом направлення письмової вимоги про виконання зобов`язання згідно умов кредитного договору. Однак зобов`язання відповідачем не виконуються, у зв`язку з чим станом на 05.03.2013 складає 201 064,71 грн., з яких: сума заборгованості за тілом кредиту 146 994,71 грн., - сума заборгованості за відсотками 54 070,01 грн., - з них прострочена заборгованість за тілом кредиту 107 796,08 грн, - за відсотками 52 394,67 грн. (Т. 1, а.с. 2 4, 75)

Короткий зміст зустрічного позову

Відповідач ОСОБА_1 заперечував проти задоволення первісного позову з мотивів його необґрунтованості та звернувся до суду із зустрічним позовом до ПАТ «Дельта Банк» в якому просив суд: 1) розірвати кредитний договір №5-165/ФКВ-07 від 08.05.2007 з дати настання ДТП з повним знищенням предмета договору третіми особами, а саме 29.07.2010; 2) визнати претензії ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 такими, що не відповідають дійсності, таким чином недійсними; 3) стягнути із ПАТ «Дельта Банк» судові витрати у розмірі 2529 (дві тисячі п`ятсот двадцять дев`ять) гривень; зобов`язати ПАТ «Дельта Банк» відшкодувати моральну шкоду у розмірі 210750 (двісті десять тисяч сімсот п`ятдесят) гривень 23 копійки.

Відповідач обґрунтовував свої вимоги тим, що він дійсно отримав кредит для купівлі автомобіля. За умовами кредитного договору автомобіль мав бути застрахований за полісом КАСКО. 29 липня 2010 року сталося ДТП, в результаті якого автомобіль відповідача отримав значні механічні пошкодження, тобто автомобіль було фактично знищено. В даному випадку розмір страхового відшкодування мав становити 88400 (вісімдесят вісім тисяч чотириста) гривень. Проте АСК «ІНГО Україна» здійснила виплату лише в розмірі 38166 (тридцять вісім тисяч сто шістдесят шість) гривень. Внаслідок вищенаведеного після того як сталося ДТП, внаслідок знищення автомобіля, банк мав вимагати сплати решти компенсації від АСК «ІНГО Україна», в той час як його зобов`язання перед банком були припинені.(Т. 1, а.с. 38, 198 199)

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 14 серпня

2015 року відмовлено ПАТ «Дельта Банк» у задоволенні позову. Зустрічний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Розірвано кредитний договір

від 8 травня 2007 року, укладений між товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» та ОСОБА_1 . У задоволенні решти вимог відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішення мотивовано тим, що ПАТ «АСК «ІНГО Україна» мало здійснити страхову виплату у розмірі 88400 (вісімдесят вісім тисяч чотириста) гривень, що повністю покривало заборгованість за кредитним договором №5-165/ФКВ-07 та кредитний договір вважався б таким, що був виконаний сторонами у повному обсязі. В той же час за банком залишається право вимоги до ПАТ «АСК «ІНГО Україна» щодо суми страхового відшкодування. Внаслідок вищенаведеного, позовні вимоги банку про стягнення заборгованості не підлягають задоволенню, оскільки кредитний договір було виконано сторонами у повному обсязі. (Т. 1, а.с. 240 241)

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погодившись з рішенням суду, ПАТ «Дельта Банк», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» подало апеляційну скаргу, у якій просить рішення скасувати, позов банка задовольнити, в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 відмовити.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення ухвалено при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм процесуального права, неправильному застосуванні норм матеріального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що в оскаржуваному рішенні не встановлено причини з яких ПАТ АСК «ІНГО Україна» здійснила виплату страхового відшкодування не в повному обсязі як на те вказував суд касаційної інстанції. Судом не було встановлено факти, які знайшли своє відображення в попередніх судових рішеннях. Висновок суду стосовно виконання сторонами кредитного договору в повному обсязі є помилковим, оскільки такий не підтверджується матеріалами справи, спростовується наявністю заборгованості ОСОБА_1 перед ПАТ «Дельта Банк» та невизначеністю з питанням стосовно неповноти страхового відшкодування перерахованого до ПАТ «Дельта Банк». (Т. 1, а.с. 243 244)

В судовому засіданні адвокат Клещ О.В., діюча від імені ТОВ «Дніпрофінансгруп» підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити.

Адвокат Кравченко Р.Ю., діючий від імені АТ «СК «Інго», в судовому засіданні просив задовольнити апеляційну скаргу та вказував, що помилковими є висновки суду першої інстанції про можливість стягнення зі страхової розміру страхового відшкодування у розмірі страхового суми.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися. Про дату, час і місце розгляду справи сповіщені належним чином.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Таким чином, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі № 348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, багаторазове призначення справи до розгляду, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, освідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її учасників.

3. Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при постановленні судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Встановлені судами першої та апеляційної інстанцій та неоспорені обставини по справі. Визначення відповідно до встановлених обставин правовідносин

Судом встановлено, що 08 травня 2007 року між ТОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №5-165/ФКВ-07 відповідно до якого відповідач отримав кредитні кошти у розмірі 26054 (двадцять шість тисяч п`ятдесят чотири) доларів США.

Відповідно до п.1.4. кредитного договору визначено мету кредитування - придбання автомобіля марки Mitsubushi L 200, 2007 року випуску.

07 травня 2010 року між ОСОБА_1 та ПАТ «АСК «ІНГО Україна» було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту (автокаско). Предметом договору страхування є майнові права і інтереси ОСОБА_1 пов`язані із користуванням, володінням та розпорядженням транспортним засобом Mitsubushi L 200, 2007 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 . Строк дії полісу з 08 травня 2010 року по 07 травня 2011 року.

29 липня 2010 року відбулося ДТП за участю автомобіля Mitsubushi L 200, 2007 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 під керуванням відповідача та автомобіля БАЗ А07923, номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 .

Постановою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 30 серпня 2010 року винним у скоєнні ДТП було визнано ОСОБА_2 .

Внаслідок ДТП автомобіль Mitsubushi L 200, 2007 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 вважається конструктивно загиблим, що підтверджується листом ПАТ «АСК «ІНГО Україна» від 19 серпня 2010 року, загальна сума заявленого збитку складає 140000 (сто сорок тисяч) гривень.

ПАТ «АСК «ІНГО Україна» було здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 38166 (тридцять вісім тисяч сто шістдесят шість) гривень, що було зараховано в рахунок погашення кредитної заборгованості за кредитним договором №5-165/ФКВ-07 у розмірі 4819 (чотири тисячі вісімсот дев`ятнадцять) доларів 75 центів США, за офіційним курсом НБУ на 29 грудня 2010 року.

Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився/не погодився з висновками суду першої інстанції, та застосовані норми права

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Тому подані ТОВ «Дніпрофінансгруп» про залучення у справі співвідповідача та зміну позовних вимог, апеляційним судом не розглядаються та оцінка не надається, оскільки останні подані в порушення вимог ст. 51 ЦПК України та не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів.

Частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (факті), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

У частині першій ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Встановивши обставини справи, дослідивши та оцінивши усі надані сторонами письмові докази й наведені доводи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції.

Мотиви прийняття/відхилення аргументів, викладених в апеляційній скарзі

Щодо зустрічного позову ОСОБА_1 про розірвання кредитного договору, колегія суддів виходить з наступного.

Відмовляючи в задоволені первісного позову та задовольняючи позов ОСОБА_1 , суд виходив з того, що ПАТ «АСК «ІНГО Україна» мало здійснити страхову виплату у розмірі 88400 (вісімдесят вісім тисяч чотириста) гривень, що повністю покривало заборгованість за кредитним договором №5-165/ФКВ-07 та кредитний договір вважався б таким, що був виконаний сторонами у повному обсязі. В той же час за банком залишається право вимоги до ПАТ «АСК «ІНГО Україна» щодо суми страхового відшкодування. Внаслідок вищенаведеного, позовні вимоги банку про стягнення заборгованості не підлягають задоволенню, оскільки кредитний договір було виконано сторонами у повному обсязі

Проте погодитися з такими висновками неможна, виходячи з наступного.

Відповідно до умов кредитного договору №5-165/ФКВ-07 від 08.05.2007 укладеного між ТОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_1 , банком було надано позичальнику кредитні кошти у розмірі 26054 (двадцять шість тисяч п`ятдесят чотири) доларів США. Процентна ставка за користування кредитом становить 13% річних.

Відповідно до п.1.4. кредитного договору визначено мету кредитування - придбання автомобіля марки Mitsubushi L 200, 2007 року випуску.

Відповідно до розділу 3 Кредитного договору, виконання Позичальником зобов`язань за цим Договором (повернення Кредиту, сплата процентів за його користування, комісій, штрафних санкцій, інших платежів, передбачених Договором) забезпечується:

- заставою транспортного засобу - автомобіля Mitsubishi L 200, к.№ НОМЕР_3 , реєстраційний номер - НОМЕР_4 , колір - синій, вартістю 131572,00 (Сто тридцять одна тисяча п?ятсот сімдесят дві ) гривні 00 копійок, що по курсу НБУ станом на 08.05.2007 р (1 США = 5,05 грн.) становить 26 053 (Двадцять шість тисяч п?ятдесят три) долара США 86 центів, який належить Позичальнику -, ОСОБА_1 ;

- порукою фізичної особи - ОСОБА_3 .

Пунктом 3.2. Виконання умов забезпечення зобов`язань за цим Договором означає належне оформлення правочину забезпечення (застави, іпотеки, поруки, гарантії, інших видів забезпечення), що включає підписання кожного договору уповноваженою особою Банку та Позичальником та/або майновим поручителем/поручителем Позичальника, його нотаріальне посвідчення (у випадках, передбачених чинним законодавством або умовами договору), проведення (здійснення) встановленої чинним законодавством або договором процедури реєстрації відносин забезпечення (застави, іпотеки, поруки, гарантії, інших видів забезпечення), передачу предмета забезпечення у володіння Заставодержателя чи третьої особи (якщо це передбачено відповідним договором), тобто здійснення Позичальником (заставодавцем, іпотекодавцем, гарантом, поручителем, майновим поручителем) всіх необхідних дій, що дозволяють договору забезпечення (застави, іпотеки, поруки, гарантії, іншому договору забезпечення) набути чинності, та встановити пріоритет Банку на предмет забезпечення, а також належне виконання обов`язків за договором (-ами) забезпечення протягом його (їх) дії.

Пунктом 3.3. Виконання Позичальником зобов`язань за цим Договором забезпечується також усім належним Позичальнику майном та коштами, на які може бути звернено стягнення в порядку, встановленому законодавством України.

Пунктом 3.4. Позичальник зобов`язаний протягом 2 календарних днів, з моменту укладення відповідного договору забезпечення, забезпечити страхування предмету(-ів) забезпечення, зазначених у п.3.1. цього Договору, на користь Банку в страховій компанії за погодженням з Банком від нижче вказаних ризиків: Mitsubishi L 200, к. № MMBJNKB407D67400, реєстраційний номер - ВI19622ВC, колір синій, Авто - ( повне КАСКО), - Цивільна відповідальність власника АВТО на території України.

Пунктом 3.4.1. Позичальник зобов`язаний забезпечити страхування предмету (-ів) забезпечення на весь період кредитування. Якщо строк дії кожного з укладених договорів страхування закінчиться раніше строку дії цього Договору, Позичальник зобов`язаний не пізніше ніж за 5 робочих днів до моменту закінчення строку дії кожного з укладених договорів страхування, забезпечити подальше страхування предмету (-ів) забезпечення на умовах, вказаних у цьому пункті Договору.

Відповідно до пункту 4.3.8 кредитного договору Банк має право у разі настання страхового випадку (по договору страхування заставленого майна) отримати страхове відшкодування для покриття суми заборгованості позичальника за цим договором.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про заставу», застава - це спосіб забезпечення зобов`язань, якщо інше не встановлено законом. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов`язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

Заставою може бути забезпечена будь-яка дійсна існуюча або майбутня вимога, що не суперечить законодавству України, зокрема така, що випливає з договору позики, кредиту, купівлі-продажу, оренди, перевезення вантажу тощо. Застава може мати місце щодо вимог, які можуть виникнути у майбутньому, за умови, якщо є угода сторін про розмір забезпечення заставою таких вимог. Застава має похідний характер від забезпеченого нею зобов`язання (ст. 3 Закону).

Відповідно до ст. 10 ЗУ «Про заставу» (в редакції чинній на момент укладення кредитного договору) , якщо предмет застави не підлягає обов`язковому страхуванню, він може бути застрахований за згодою сторін на погоджену суму, але не більшу за його ринкову вартість. У разі настання страхового випадку предметом застави стає право вимоги до страховика.

Вказані положення кореспондуються положенням викладеними в ст. 581 ЦК України, Якщо предмет застави не підлягає страхуванню, він може бути застрахований за згодою сторін на погоджену суму, якщо інше не передбачено законом. У разі настання страхового випадку предметом застави стає право вимоги до страховика.

Відповідно до ст. 28 ЗУ «Про заставу» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) Застава припиняється: - з припиненням забезпеченого заставою зобов`язання; - в разі загибелі заставленого майна; - в разі придбання заставодержателем права власності на заставлене майно; - в разі примусового продажу заставленого майна; - при закінченні терміну дії права, що складає предмет застави; - в інших випадках припинення зобов`язань, установлених законом.

07 травня 2010 року між ОСОБА_1 та ПАТ «АСК «ІНГО Україна» було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту (автокаско). Предметом договору страхування є майнові права і інтереси ОСОБА_1 пов`язані із користуванням, володінням та розпорядженням транспортним засобом Mitsubushi L 200, 2007 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 . Строк дії полісу з 08 травня 2010 року по 07 травня 2011 року. (Т. 1, а.с. 39 42)

Відповідно до вищевказаного полісу №670510482.10 вбачається, що ОСОБА_1 на умовах АВТОКАСКО застрахував автомобіль, страхова сума становить 140000 грн, франшиза 1600 грн.

Відповідно до пункту 9.2.4 вищевказаного Полісу, при повній загибелі (конструктивній чи фактичній) страхове відшкодування сплачується в межах страхової суми з вирахуванням зносу за період дії даного договору страхування (згідно розділу 16 Правил) франшизи та дійсної ринкової вартості залишків пошкодженого тз. Під повною загибеллю розуміють випадки коли вартість відновлювального ремонту (включаючи вартість транспортування до місця ремонту) складає більше ніж 75 %.

Відповідно до розділу 6 Полісу при умові відсутності заборгованості по сплаті платежів згідно графіку, страховик сплачує страхове відшкодування повністю у випадку якщо страхувальник протягом 15 робочих днів з моменту настання страхового випадку сплатив страхову премію по відповідному тз в повному обсязі, якщо страхувальник не виконав цю умову, страховик має право зменшити страхове відшкодування на суму цієї сплати, у разі якщо сума сплати яку страхувальник повинен був здійснити відповідно до цього пункту умов страхування, перевищує суму страхового відшкодування, виплата останнього здійснюється тільки після сплати страхової премії по відповідному тз в повному обсязі.

29 липня 2010 року відбулося ДТП за участю автомобіля Mitsubushi L 200, 2007 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 під керуванням відповідача та автомобіля БАЗ А07923, номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 .

Постановою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 30 серпня 2010 року винним у скоєнні ДТП було визнано ОСОБА_2 .

Внаслідок ДТП автомобіль Mitsubushi L 200, 2007 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 вважається конструктивно загиблим, що підтверджується листом ПАТ «АСК «ІНГО Україна» від 19 серпня 2010 року, загальна сума заявленого збитку складає 140000 (сто сорок тисяч) гривень.

ПАТ «АСК «ІНГО Україна» було здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 38166 (тридцять вісім тисяч сто шістдесят шість) гривень, що було зараховано в рахунок погашення кредитної заборгованості за кредитним договором №5-165/ФКВ-07 у розмірі 4819 (чотири тисячі вісімсот дев`ятнадцять) доларів 75 центів США, за офіційним курсом НБУ на 29 грудня 2010 року.

Відповідно до положення ч. ч. 1,2 ст. 636 ЦК України, відповідно до яких договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Виконання договору на користь третьої особи може вимагати як особа, яка уклала договір, так і третя особа, на користь якої передбачено виконання, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із суті договору.

До такого виду договорів безперечно можна віднести договір страхування, оскільки згідно зі ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Це також випливає з ч. 1 ст. 16 Закону України "Про страхування", відповідно до якої договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Таким чином, в силу приписів ст. ст. 636,979 ЦК України та ч. 1 ст. 16 Закону України "Про страхування" укладений між сторонами і банком договір страхування заставленого майна (застави) дозволяє страхувальнику звертатися до страховика з вимогою виконати умови цього договору на користь вигодонабувача шляхом виплати страхового відшкодування, в тому числі й в судовому порядку, оскільки жодних застережень з цього приводу чинне законодавство та договір не містять.

Отже, банк має право на отримання страхового відшкодування в межах страхової суми, однак це не свідчить про припинення кредитних відносин із ОСОБА_1 у разі не покриття страховою виплатою розміру заборгованості за кредитним договором, оскільки такого в умовах договору не зазначено.

Відповідно до положень п. 2 ч. 1 ст. 28 ЗУ «Про заставу», застава припиняється в разі загибелі заставленого майна.

Таким чином, з вказаного слідує, що такі вимог стосуються предмета застави, а не кредитних відносин, які не припинилися.

Більш того, за поясненнями страхової компанії наданими в апеляційному суді ОСОБА_1 не здійснив виплати страхової премії, що надавало право страховій компанії не сплати відшкодування в повному обсязі відповідно до умов полісу.

Колегія суддів вважає, що посилання ОСОБА_1 на те, що через несплату страховою компанією страхового відшкодування у повному обсязі, у останнього виникла заборгованість за кредитним договором, апеляційний суд вважає безпідставними.

ОСОБА_1 не було надано доказів невірного розрахунку відшкодування, проведення експертизи тощо.

ОСОБА_1 не надано та матеріали справи не містять доказів того, що автомобіль є фізично знищеним.

Оскільки суму страхового відшкодування ніхто не оспорив, ані банк, ані ОСОБА_1 , відтак в останнього є непогашеним борг.

Таким чином, вимоги ОСОБА_1 про розірвання кредитного договору №5-165/ФКВ-07 від 08.05.2007 року з дати настання ДТП з повним знищенням предмета договору третіми особами, а саме 29.07.2010 року, не підлягають задоволенню.

Щодо вимог банку про стягнення заборгованості, колегія суддів виходить з наступного.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (стаття 509 ЦК України).

Статтею 525 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною першою статті 530 ЦК України у разі, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до п. 2.4 Кредитного договору №5-165/ФКВ-07 від 08.05.2007 року, повернення кредиту здійснюється щомісячно частинами в розмірі не менш як 310 (Триста десять) доларів США 17 центів по 20 (двадцяте) число (включно) кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання Кредиту.

Судом установлено, що ОСОБА_1 , як позичальник, зобов`язався перед банком повернути суму кредиту з процентами до 07.05.2014 року, сплачуючи її частинами (щомісячними платежами) згідно умов договору.

Отже, разом із установленням строку дії кредитного договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов`язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов`язання, яке виникло на основі договору.

Строк виконання боржником кожного щомісячного зобов`язання згідно з частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Позов Банком пред`явлений 29.03.2013, тобто в період дії договору, який по суті є достроковим стягненням.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи 17.08.2012 Банком було пред`явлено досудову вимогу до ОСОБА_1 , про усунення порушень кредитного договору. Відповідно до якої Банк вимагав дострокового виконання зобов`язань за кредитним договором в повному обсязі протягом 30 календарних днів з дати отримання відповідної вимоги, а саме повернення несплаченої суми кредиту, сплати процентів за його користування, комісії за обслуговування кредитної заборгованості, а також штрафні санкції, передбачені Кредитним договором. У зв`язку з чим повідомило ОСОБА_1 , що станом на 17.08.2012 за Кредитним договором існує поточна заборгованість в розмірі 23 847,55 дол. США.

Відповідно до п. 6. 2 Кредитного договору, Банк має право вимагати дострокового повного повернення Кредиту, сплати процентів, комісій, штрафних санкцій та інших платежів, передбачених цим Договором, а також відшкодування збитків, завданих Банку внаслідок невиконання або неналежного виконання Позичальником та/або його поручителями (заставодавцями, іпотекодавцями, гарантами, поручителями, майновими поручителями) умов цього Договору та/або договорів, укладених у забезпечення виконання Позичальником зобов`язань за цим Договором, а Позичальник забов`язаний протягом 15 (п`ятнадцяти) календарних днів з дати надіслання Банком відповідної вимоги (а у випадку передбачениму п. 4.2.5. не пізніше наступного робочого дня) повернути суму заборгованості по Кредиту, що залишилась, сплатити проценти, комісії, штрафні санкції, інші платежів за цим Договором, а також відшкодувати збитки, завдані Банку, у разі настання будь-якої обставини передбачені умовами вказаного Договору.

Відповідно до п. 6.3. Кредитного договору, у разі невиконання Позичальником вимоги про дострокове виконання зобов`язань за цим Договором у встановлений строк Банк має право стягнути примусово (в т.ч. шляхом звернення стягнення на заставлене майно, стягнення заборгованості з поручителів тощо, та/або шляхом договірного списання) всю заборгованість за цим Договором (Кредит, проценти, комісії, штрафні санкції та інші платежі.

Частина перша статті 1049 ЦК України встановлює, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Згідно зі статтею 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Відповідні висновки також містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 (справа №14-154цс 18) та від 31.10.2018 (справа №202/4494/16-ц).

Колегія суддів звертає увагу, що пред`явивши до відповідача вимоги про стягнення заборгованості, банком продовжено нарахування відсотків за кредитом.

Вимога про дострокове погашення кредитної заборгованості була пред?явлена банком 17.08.2012, а розмір кредитної заборгованості, яку просить стягнути позивач з урахуванням уточненого позову, визначено станом на 06.09.2013, що не відповідає вимогам закону.

Згідно з ч.1.ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинне виконуватись належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Відповідно до п.п. 3, 4 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки та відшкодування збитків.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) викладено висновок, що «звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні. Якщо за рішенням про звернення стягнення на предмет застави заборгованість за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України».

З огляду на вищевказане колегія суддів звертає увагу, що оскільки Банк звернувся до відповідача з досудовою вимогою про стягнення заборгованості за кредитним договором № 5-165/ФКВ-07 станом на 17.08.2012, тим самим банк змінив строк виконання основного зобов`язання.

Отже врахувавши, що банк реалізував своє право на дострокове повернення кредиту, процентів за користування кредитом, пені та передбачених договором штрафів, колегія суддів дійшла висновку, що відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України банк змінив строк виконання основного зобов`язання, тому з моменту звернення банку з досудовою вимогою (17.08.2012 року та + 15 календарний день відповідно до умов договору) його право на отримання процентів та пені за кредитним договором припинилося, вказаний правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-154цс18).

У подібних правовідносинах у постановах від 20 березня 2019 року у справі № 648/3491/15-ц (провадження № 61-13135св18) та від 17 березня 2021 року у справі № 133/474/15-ц (провадження № 61-13076св20) Верховний Суд послався на правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 4 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти та пеню припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінено кредитором.

Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Зважаючи на вказане, вимоги банку про стягнення відсотків за несвоєчасне погашення кредитної заборгованості та заборгованості за відсотками за період починаючи з 01.09.2012 не підлягають задоволенню.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що з ОСОБА_1 підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором №5-165/ФКВ-07 від 05.08.2007 станом на 01.09.2012 в розмірі: за тілом кредиту 146994,71 грн, за відсотками 44192,69 грн, разом 191187,40 грн.

При цьому звертаючись до суду з вказаним позовом Банком вимоги про стягнення заборгованості пред`явлені в гривнях, які протягом справи не змінювались.

За таких обставин, колегія суддів не може виходити за межі позовних вимог.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги, з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі правонаступника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», є частково обґрунтованими, а тому вона підлягає частковому задоволенню.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

При цьому, колегією суддів ураховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, п. п. 29 - 30).

Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 3, 4 ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює у відповідній частині нове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення при невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, з порушенням норм процесуального права або неправильному застосуванні норм матеріального права.

Ураховуючи, що невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, порушення останнім вищезазначених норм матеріального та процесуального права, призвело до неправильного вирішення справи, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню. Необхідно ухвалити нове судове рішення про часткове задоволення позову банку, та відмову у задоволенні зустрічного позову, за вищевказаного обґрунтування.

Порядок та строк касаційного оскарження

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Підстави касаційного оскарження передбачені частиною 2 статті 389 ЦПК України.

Частиною першою статті 390 ЦПК України передбачено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції (ст. 391 ЦПК України).

4. Резолютивна частина

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі правонаступника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 14 серпня 2015 року в частині позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі правонаступника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» про стягнення заборгованості за договором, зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі правонаступника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» про розірвання кредитного договору скасувати, ухвалити нове.

Позов Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі правонаступника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» заборгованість за кредитним договором в розмірі: за тілом кредиту 146994,71 грн, за відсотками 44192,69 грн, разом 191187,40 грн, в решті вимог відмовити.

В задоволені зустрічного позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі правонаступника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» про розірвання кредитного договору відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 25.03.2025

Головуючий Є.С. Сєвєрова

Судді: Л.М. Вадовська

О.С. Комлева