Справа № 490/7289/24
н/п 2-п/490/58/2025
Центральний районний суд м. Миколаєва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2025 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Черенкової Н.П.,

при секретарі Романовій К.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення від 10.02.2025 року у справі №490/7289/24 за позовом Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

12.03.2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даною заявою про перегляд заочного рішення від 10.02.2025 року у справі №490/7289/24 за позовом Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування заяви про перегляд заочного рішення заявник вказав наступне.

Про перебування в провадженні суду цивільної справи №490/7289/24 йому було відомо, однак про те, що 10.02.2025 року мало бути судове засідання не був повідомлений, тому був позбавлений можливості, передбаченої ст.ст. 43, 49 ЦПК України, надати пояснення, заперечення, приймати участь у вивченні доказів, що є важливим і має значення для справедливого розгляду справи. Крім того, заявник вказує, що не був ознайомлений з умовами надання позивачем кредиту, а сам Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми та є нікчемним. Також, відповідач зазначає, що він, як позичальник, не мав можливості впливати на зміст домовленості, йому не було надано можливості погодження умов та тарифів користування грошовими коштами, а також умов нарахування відсотків за весь період. Крім того, ОСОБА_1 стверджує, що на теперішній час його фінансове положення та важкі життєві обставини не дозволяють йому сплачувати занадто високі та економічно необґрунтовані проценти за користування грошовими коштами. На підставі викладеного, відповідач просив заяву задовольнити, заочне рішення від 10.02.2025 року скасувати.

Ухвалою суду від 13.03.2025 року вказану заяву прийнято до розгляду, призначено судове засідання на 24.03.2025 р.

20.03.2025 року від представника АТ «Райффайзен Банк» - Майтапової В.Ю. надійшла заява, в якій просила відмовити в задоволенні вимог заяви про перегляд заочного рішення, в зв`язку з їх безпідставністю.

Представник АТ «Райффайзен Банк» - Майтапової В.Ю. в судове засідання не з`явився, надала клопотання про розгляд зави за відсутності представника Банку, проти задоволення вимог заяви заперечувала.

Відповідач в судове засідання не з`явився, від його представника адвоката Сергєєва А.М. надійшло клопотання про розгляд заяви за відсутності відповідача та його представника, вимоги заяви підтримує в повному обсязі.

Вивчивши доводи заяви, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Заочним рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 10.02.2025 року під головуванням судді Черенкової Н.П., позовні вимоги Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» до Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» заборгованість за Заявою-договором про надання кредиту «Кредит Готівкою» №014/380805/82/1142744 від 01.07.2021 року у розмірі 165 058,54 грн, яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 147 706,33 грн; заборгованості за відсотками у розмірі 17 352,21 грн, а також судовий збір у сумі 3028, грн.

Разом з тим, судом встановлено, що сторонами було погоджено у Заяві про відкриття карткового рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» №014/380805/82/1142744 від 01.07.2021 р., зокрема, розмір поточного ліміту на дату початку кредитування, процентну ставку, розмір щомісячного платежу і порядок його нарахування, а також підписання відповідачем ОСОБА_1 зазначеного документу, в сукупності із угодою № PDV2-2379507 від 18.04.2018 р., паспортом споживчого кредиту та графіком погашення Кредиту, підтверджує згоду відповідача на укладення договору про надання банківських послуг.

Суд вважає, що підписавши проаналізовані вище угоду № PDV2-2379507 від 18.04.2018 р., заяву про відкриття карткового рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» №014/380805/82/1142744 від 01.07.2021 р., паспорт споживчого кредиту з додатком №1, які є складовими частинами кредитного договору, ОСОБА_1 відповідно до вимог ст.ст. 3, 627 ЦК України добровільно погодився на такі умови кредитного договору та взяв на себе відповідні зобов`язання.

За такого, твердження заявника про те, що він не був ознайомлений з умовами кредитування є безпідставними, оскільки факт погодження ним на умови кредитного договору та взяття на себе відповідних зобов`язань підтверджується його власноручним підписомна заяві про відкриття карткового рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» №014/380805/82/1142744 від 01.07.2021 р. і паспорту споживчого кредиту.

Щодо твердження заявника про те, що він не був повідомлений про дату судового засідання 10.02.2025 року, суд звертає увагу, що судова повістка від 11.12.2024 року про призначення слухання справи на 10.02.2025 р на 09:00 год в електронному вигляді була відправлена також і в особистий електронний кабінет ОСОБА_1 в системі «Електронний суд» 12.12.2024 року, що підтверджується Довідкою про доставку електронного документу.

21 грудня 2023 року у постанові по справі № 420/2871/23 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду сформулював правовий висновок, згідно до якого допустимим доказом, що підтверджує вручення судового рішення, надісланого в електронній формі, є довідка про доставку електронного листа. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 16.02.2023 у справі № 380/18227/21, від 23.08.2023 у справі № 380/24487/21.

За такого, суд доходить до висновку, що відповідач був належним чином повідомлений про дату судового засідання 10.02.2025 року, а отже, не був позбавлений можливості брати участь у цьому судовому засіданні.

Крім того, ухвалою суду від 22.10.2024 року постановлено про проведення судових засідань з розгляду справи за позовом Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою комплексу технічних засобів та на базі системи відеоконференцзв`язку «ВКЗ» за участю Стріхара В.П.

Відповідно до ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд,якщо така заява подана протягом двадцятиднів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Згідно вимог ч. 1 ст. 288 ЦПК України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Використання законодавцем в конструкції коментованої ст. 288 ЦПК України сполучника "і" дозволяє зробити висновок, що для скасування заочного рішення необхідно не лише встановити поважність причин неявки відповідача в судове засідання, в якому було ухвалене заочне рішення, а й те, щоб його аргументи щодо обставин справи впливали на правильне її вирішення. Лише за сукупності цих двох умов можна говорити про наявність підстав для скасування заочного рішення і призначення справи для розгляду в загальному порядку.

ЄСПЛ вказав, що одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу resjudicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (див. рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykhv. Russia), заява № 52854/99, пп. 51 і 52, ECHR 2003-X) (п. 46 рішення).

Європейський суд з прав людини у справі «Устименко проти України») наголошує на тому, що право на справедливий судовий розгляд повинно тлумачитися з урахуванням принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна із сторін не має права домагатися перегляду остаточного й обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи й постановлення нового рішення.

Також, відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини від 07.07.1989 по справі "Юніон Аліметаріа Сандерс проти Іспанії", зазначено, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Європейський суд з прав людини зауважив, що «право на суд», одним із аспектів якого є право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням. Проте такі обмеження повинні застосовуватись з легітимною метою та повинні зберігати пропорційність між застосованими засобами та поставленого метою. Норми, які регулюють строки подачі заяв, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані.

За такого, з огляду на заяву про перегляд заочного рішення та, оцінюючи надані відповідачем докази на предмет їх значення для правильного вирішення справи, суд не вбачає можливим погодитись із доводами заявника, оскільки в заяві про перегляд заочного рішення останній не наводить посилань на докази, що мають, на його думку, істотне значення для правильного вирішення справи, і які не досліджувались судом при розгляді справи у зв`язку із неявкою відповідача. Доказів, що б підтверджували необґрунтованість вимог позивача до заяви не додано, вказані посилання ОСОБА_1 не мають істотного значення для вирішення справи та не можуть вплинути на ухвалене заочне рішення.

Зважаючи на надані сторонами докази про договірні правовіднониси, встановлено, що такі умови кредитного договору погоджені позичальником, а тому він має дотримуватися принципу добросовісності, який лежить в основі доктрини venire contra factum proprium, є стандартом чесної та відкритої поведінки. Це означає повагу до інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Сама доктрина venire contra factum proprium базується на римській максимі non concedit venire contra factum proprium «не можна діяти всупереч своїй попередній поведінці».

Таким чином, добросовісності та чесній діловій практиці суперечать дії, що не відповідають попереднім заявам або поведінці, якщо інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них (постанова Об`єднаної палати КЦС ВС від 10 квітня 2019 року у справі № 390/34/17).

Згідно ст. 287 ч.3 п.1 ЦПК України, у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою залишити заяву без задоволення.

Вивчивши матеріали справи у їх сукупності, приймаючи до уваги посилання, викладені у заяві відповідача, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви про перегляд заочного рішення.

Керуючись ст.ст. 258-260, 287, 288 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення від 10.02.2025 року у справі №490/7289/24 за позовом Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Суддя Н.П. Черенкова