Справа № 445/696/24
Провадження № 6/445/17/25
УХВАЛА

Іменем України

24 березня 2025 року

Золочівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Бакаїм М. В.,

секретаря судового засідання Назар С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Золочів заяву представника заявника ОСОБА_1 , адвоката Скочко Івана Ярославовича про відстрочення виконання судового рішення в цивільній справі за позовною заявою Моторно (транспортного) страхвого бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Золочівського районного суду Львівської області перебувала цивільна справа за позовною заявою Моторно (транспортного) страхвого бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу.

Рішенням Золочівського районного суду Львівської області від 18.11.2024 року задоволено позовні вимоги Моторно (транспортного) страхвого бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу. Ухвалено, стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Моторного (транспортного) страхового Бюро України (МТСБУ) основний борг в розмірі 71 829 (сімдесят одна тисяча вісімсот двадцять дев`ять) грн. 84 копійки та витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 028,00 грн.

03.03.2025 року до суду від представника заявника ОСОБА_1 , адвоката Скочко Івана Ярославовича надійшла заява, в якій посилаючись на загострення хвороби, просить: відстрочити виконання Рішення Золочівського районного суду від 18.11.2024 року по справі № 445/696/24, ЄУ № 2/445/558/24 виконавчий лист № 445/696/24 від 07.01.2025р., в частині стягнення з ОСОБА_1 , 1959р.н., РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Моторно(транспортного) страхового бюро України, 71 829грн.84коп. основного боргу, та 3028 грн.00 коп. судових витрат, строком на один рік, а також відстрочити виконання Постанов приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Ільчишин Любові Володимирівни, по відкритому нею виконавчому провадженні ВП № 77172279 від 12.02.2025р. про примусове виконання виконавчого листа №445/696/24 від 07.01.2025р., строком на один рік.

12.03.2025 року до суду від представника Моторно(транспортного) страхового бюро України Попова Вячеслава Євгеновича, надійшла заява в якій останній просив суд відмовити в задоволенні заяви в повному обсязі. Представник позивача вважав, що заява про розстрочення виконання рішення буде порушувати принцип «справедливої рівноваги» та «справедливого балансу» у розумінні ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та суперечитиме положенням чинного законодавства, які визначають обов`язковість виконання судових рішень протягом розумних строків.

При розгляді справи №445/696/24 в суді був присутній представник Відповідача Скочко Іван Ярославович, отже Відповідач був обізнаний про існування щодо нього судового провадження, однак ніяких дій щодо врегулювання питання про погашення заборгованості перед Позивачем від Відповідача вчинено не було. Таким чином, Позивач, після винесення рішення суду, звернувся до приватного виконавця із заявою про відкриття виконавчого провадження. В подальшому, Відповідач також не вийшов на зв`язок з Позивачем щодо мирного врегулювання спору та погашення заборгованості, а відтак останній не має намір виконувати рішення суду. Звертаємо увагу суду на те, що погіршення стану здоров`я Боржника, яким обґрунтована подана заява, що ускладнюють виконання судового рішення, не може бути безумовною підставою для надання відстрочки виконання судового рішення. Відповідно до отриманих відповідей на запити приватного виконавця про наявність будь-якого майна, що зареєстроване за боржником, то Відповідач має спільну сумісну власність з дружиною ОСОБА_2 , а саме земельні ділянки (у власності 3х земельних ділянок), які надаються в оренду ТзОВ імені Маркіяна Шашкевича, а відтак Відповідач має достатній майновий стан, щоб виконати рішення суду в повному обсязі.

12.03.2025 року до суду надійшло заперечення від Приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Ільчишин Л.В., у якій зазначено, що заява ОСОБА_1 про відстрочку виконання рішення суду є необґрунтованою, з огляду на наступне.

Боржником не вчинено жодних дій, які б були спрямовані на виконання вимог постанови про відкриття виконавчого провадження та виконання судового рішення в цілому. Зокрема, боржником не подано приватному виконавцю декларацію про доходи та майно, не надано жодних пояснень щодо причин не виконання судового рішення. На даний час судове рішення не виконано, боржник ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього рішеннями суду. Станом на сьогоднішній день боржником заборгованість не погашена, жодних дій спрямованих на виконання судових рішень боржником не вчинено. У відповідності до обов`язків боржника, визначених ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження». ОСОБА_3 не надано у строк, встановлений приватним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах: письмово не повідомив приватному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб. Недостатність чи відсутність коштів не можна вважати безумовними винятковими обставинами, за наявності яких має бути здійснено відстрочення виконання судового рішення, а тому посилання заявника на те, що боржник отримує лише соціальну пенсію не є достатньою підставою для звільнення від виконання зобов?язання та розстрочення виконання рішення суду.

Заявником не наведено виняткових обставин, які можуть бути підставою для відстрочення виконання даного рішення суду, не надано обґрунтованих та переконливих доказів на підтвердження як неможливості виконання ним судового рішення, так і можливості виконання рішення суду після закінчення строку його відстрочення. Просить суд постановити ухвалу про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Скочко Іван Ярославович, в порядку виконання рішення суду щодо відстрочення виконання рішення Золочівського районного суду Львівської області від 18.11.2024 року по справі № 445/696/24 та відстрочення виконання постанов приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Ільчишин Л.В. по ВП № 77172279.

17.03.2025 до суду надійшло заперечення на відповідь на відзив від представника заявника Скочко І.Я. у якому зазначено заінтересована особа стверджує що боржником не подано декларацію про його доходи та майно, що не відповідає дійсності, в приватній розмові по телефону, представником боржника з`ясовувалась форма та зміст декларації яку необхідно подати, був поданий адвокатський запит щодо РНОКПП виконавця для налагодження комунікації, станом на 17.03.2025року, всупереч вимогам ст. 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», запит адвоката приватним виконавцем проігноровано. А щодо, припущення заінтересованої особи, про спільну сумісну власність на чотири земельні ділянки які зареєстровано на дружину боржника не відповідає дійсності.

Боржник розуміє необхідність виконання рішення суду, прагне його повного найскорішого виконання, в тому числі розглядає як варіант, реалізацію частки майна яка належить йому у сумісній власності з дружиною, на що також необхідно певний час, який надасть відстрочка. Закон пов`язує можливість відстрочки та розстрочки виконання рішення лише з об`єктивними, тобто такими, що не залежать від волі боржника, обставинами, які носять винятковий характер і утруднюють виконання рішення суду у строк чи у встановлений судом спосіб. Підсумовуючи заперечення просить відстрочити виконання Рішення Золочівського районного суду від 18.11.2024року по справі № 445/696/24, ЄУ № 2/445/558/24 виконавчий лист № 445/696/24 від 07.01.2025р., в частині стягнення з ОСОБА_1 , 1959 р.н., РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Моторно (транспортного) страхового бюро України, 71 829грн.84коп. основного боргу, та 3028 грн.00коп. судових витрат, строком на один рік.

Заявник в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про час і місце розгляду справи.

Представник заявника, адвокат Скочко Іван Ярославович в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, просив задоволити заяву про відстрочку виконання Рішення Золочівського районного суду від 18.11.2024 та Постанов приватного виконавця виконавчого округу Львівської області ВП № 77172279 від 12.02.2025, з підстав викладених у заяві.

Представник Моторного (транспортного) страхового Бюро України (МТСБУ) в судове засідання не з`явився, при цьому надав заяву в якій просив розгляд справи проводити за його відсутності.

Заінтересована особа, приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Ільчишин Л.В. в судове засідання не з`явилася, при цьому надала заяву в якій просила розгляд справи проводити за її відсутності.

Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України - неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши письмові матеріали справи, доводи сторін, викладені у заяві та запереченнях, суд дійшов до наступних висновків:

Судом встановлено, що рішенням Золочівського районного суду Львівської області від 18.11.2024 року задоволено позовні вимоги Моторного (транспортного) страхового Бюро України (МТСБУ) до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат за регламентною виплатою. Ухвалено, стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Моторного (транспортного) страхового Бюро України (МТСБУ) основний борг в розмірі 71 829 (сімдесят одна тисяча вісімсот двадцять дев`ять) грн. 84 копійки.

Згідно постанови про відкриття виконавчого провадження № 77172279 від 12.02.2025 приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Ільчишин Любов`ю Володимирівною, відкрито виконавче провадження про примусове виконання виконавчого листа № 445/696/25 виданого 07.01.2025.

Відповідно до постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження № 77172279 від 12.02.2025 приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Ільчишин Любов`ю Володимирівною, розмір мінімальних витрат для боржника ОСОБА_1 визначено в сумі 380,55 грн.

Постановою про стягнення з боржника основної винагороди № 77172279 від 12.02.2025 приватного виконавця виконавчого округу Львівської області, Ільчишин Любов`ю Володимирівною розмір основної винагороди виконавця визначено в сумі 7 485,78 грн.

12.02.2025 приватним виконавцем Ільчишин Любов`ю Володимирівною винесено постанову № 77172279 про арешт коштів боржника ОСОБА_1 .

Згідно виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 1551 КНП «Золочівської ЦРЛ» ОСОБА_1 перебував на стаціонарі у період 12.03.2024-22.03.2024

Довідка до акту огляду медико-соціальною експертною комісією № 339618 серії 12ААА зазначає, що ОСОБА_1 є інвалідом третьої групи.

Відповідно до довідки № 24 Золочівського УСЗН виданої гр.. ОСОБА_1 , останній за період з січня 2024 по грудень 2024 року отримав 28 332,00 грн. державної соціальної допомоги інвалідам.

Відповідно до вимог ст. 435 ЦПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у двадцятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:

1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;

2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан;

3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови. При відстроченні або розстроченні виконання судового рішення суд може вжити заходів щодо забезпечення позову.

Про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, встановлення чи зміну способу та порядку його виконання або відмову у вчиненні відповідних процесуальних дій постановляється ухвала, яка може бути оскаржена. У необхідних випадках ухвала надсилається установі банку за місцезнаходженням боржника або державному виконавцю, приватному виконавцю.

За ст. 124 Конституції України, ст. 14 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 14 ЦПК України, невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом, зокрема, ст. 382 КК України передбачена кримінальна відповідальність за невиконання рішення суду.

У випадку невиконання рішення суду добровільно, воно підлягає виконанню у примусовому порядку. Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України «Про виконавче провадження».

Відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень в Україні покладається на державну виконавчу службу та здійснюється останньою на підставі виконавчого документа.

Завершальною стадією судового провадження на підставі ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» є виконавче провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Виконання судового рішення у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Іммобільяре Саффі проти Італії» наголошує, що право на звернення до суду, гарантоване ст. 6, також передбачає практичне виконання остаточних, обов`язкових для виконання судових рішень, які в державах, що поважають принцип верховенства права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду стороні у провадженні. Отже, виконання судового рішення не може відстрочуватися на незаконних підставах.

Згідно ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження», за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням. За заявою стягувача виконавець може відстрочити або розстрочити виконання рішення (крім судового рішення), за наявності обставин, передбачених частиною першою цієї статті, про що виносить відповідну постанову. За наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення суду, суд повинен виходити із засад доцільності та необхідності захисту інтересів, насамперед стягувача, права якого підтверджені судовим рішенням.

Таким чином, відстрочка чи розстрочка виконання рішення суду може бути застосована судом лише у виключних випадках, оскільки рішення суду підлягає обов`язковому виконанню у повній мірі в строки і порядок, передбачений чинним законодавством.

Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦК України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Пунктом 10 постанови Пленуму Верхового Суду України «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» від 26.12.2003 року за №14 визначено, що при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що відповідно до ст. 351 ЦПК і ст. 121 ГПК їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

В рішенні Конституційного Суду України за №5-пр/2013 від 26.06.2013 року зазначено, що відстрочення або розстрочення виконання рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувача і боржника.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що межі виправданої затримки виконання рішення суду залежать, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру, що визначено судом.

Рішенням Суду у справі «Глоба проти України» за №15729/07 від 05.07.2012 року суд повторює, що п. 1 ст. 6 Конвенції, inter alia (серед іншого), захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно, виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. Також Суд зазначає, що саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у п. 1 ст. 6 Конвенції.

Стосовно системності виконання Європейський суд підкреслює, що присудження грошових коштів не надає пом`якшення у виконавчому провадженні, а отже сама можливість надання відстрочки чи розстрочки виконання судового акту повинна носити виключний характер. Також, необхідно звернути увагу на те, що складне матеріальне становище, загострення хвороби не свідчить ні про винятковість, ні про поважність причин невиконання рішення суду, а тому не може бути підставою для розстрочки виконання рішення суду.

Суд зауважує на те, що відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до довідки № 24 Золочівського УСЗН виданої гр.. ОСОБА_1 , останній за період з січня 2024 по грудень 2024 року отримав 28 332,00 грн. державної соціальної допомоги інвалідам.

Так, на підтвердження зазначених в своїй заяві обставин заявник надав до суду:

-довідку про доходи, видану Золочівським УСЗН з якої вбачається, що ОСОБА_1 отримав державну соціальну допомогу інвалідам за період січня 2024 по грудень 2024 у сумі 28 332,00 грн;

-виписку з медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_1 у період 12.03.2024 по 22.03.22024 року

-довідку Сихівської міжрайонної МСЕК № 339618, якою встановлено інвалідність третьої групи ОСОБА_1 .

Згідно правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 11.06.2020 року у справі за №757/1782/18: «Засадничими принципами цивільного судочинства є змагальність та диспозитивність, що покладає на позивача обов`язок з доведення обґрунтованості та підставності усіх заявлених вимог, саме на позивача покладається обов`язок надати належні та допустимі докази на доведення власної правової позиції. Застосовуючи принцип диспозитивності, закріплений у ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Отже, саме позивач, як особа, яка на власний розсуд розпоряджається своїми процесуальними правами на звернення до суду за захистом порушеного права, визначає докази, якими підтверджуються доводи позову та спростовуються заперечення відповідача проти позову, доводиться їх достатність та переконливість. За своєю природою змагальність судочинства засновується на розподілі процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Розподіл процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності втілюється у площині лише прав та обов`язків сторін. Отже, принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.».

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 12.08.2021 року у справі за №438/1673/13-ц: «Згідно з практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони.».

Надані представником заявника докази, на переконання суду, не свідчать про наявність обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять неможливим його виконання. Так до суду надано лише довідки, які підтверджують, що заявник отримує державну соціальну допомогу, як інвалід та у період 12.03.2024 по 22.03.2024, тобто до ухвалення рішення суду по справі № 445/696/24 перебував на стаціонарному лікуванні. Разом з цим, до суду не надано доказів того чи отримує заявник дохід з інших джерел, окрім пенсії. При цьому, суд зауважує, що інших доказів на підтвердження обставин, передбачених ст. 435 ЦПК України, заявником не надано.

Таким чином, аналізуючи доводи заяви в світлі наведених правових норм, суд приходить до висновку, що зазначені заявником доводи законодавчо не є підставами для задоволення заяви.

Відтак, заявником не обґрунтовано винятковості випадку, у зв`язку з яким слід би було розстрочити виконання вказаного рішення суду, не зазначено достатніх обставин та не надано доказів, які б свідчили про істотне ускладнення виконання рішення, а відтак, і про необхідність відстрочення такого. З урахуванням наведеного суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 про відстрочку виконання Рішення Золочівського районного суду від 18.11.2024 року по справі № 445/696/24, ЄУ № 2/445/558/24 виконавчий лист № 445/696/24 від 07.01.2025р., в частині стягнення з ОСОБА_1 , 1959р.н., РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Моторно (транспортного) страхового бюро України, 71 829грн.84коп. основного боргу, та 3028 грн.00 коп. судових витрат, строком на один рік, а також відстрочити виконання Постанов приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Ільчишин Любові Володимирівни, по відкритому нею виконавчому провадженні ВП № 77172279 від 12.02.2025р. про примусове виконання виконавчого листа №445/696/24 від 07.01.2025р., строком на один рік.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 81, 247, 353, 435 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відстрочку виконання Рішення Золочівського районного суду від 18.11.2024 року по справі № 445/696/24, ЄУ № 2/445/558/24 виконавчий лист № 445/696/24 від 07.01.2025р., в частині стягнення з ОСОБА_1 , 1959 р.н., РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Моторно (транспортного) страхового бюро України, 71 829грн.84коп. основного боргу, та 3028 грн.00 коп. судових витрат, строком на один рік, а також відстрочити виконання Постанов приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Ільчишин Любові Володимирівни, по відкритому нею виконавчому провадженні ВП № 77172279 від 12.02.2025р. про примусове виконання виконавчого листа № 445/696/24 від 07.01.2025р., строком на один рік - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги заявником по справі, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її оголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Повни текс ухвали складено 27 березня 2025 року.

Суддя М.В. Бакаїм