Провадження № 2/522/3190/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАІНИ

(заочне)

11 березня 2025 року Приморський районний суд м. Одеси, у складі :

головуючого - судді Шенцевої О.П.,

за участю секретаря Морозової О.В.,

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом Управління Державного агентства з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Одеській області до ОСОБА_1 про відшкодування завданої шкоди,

ВСТАНОВИВ:

16 серпня 2024 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява Управління Державного агентства з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Одеській області до ОСОБА_1 про відшкодування завданої шкоди.

В обґрунтування позовної заяви вказано, що 13.05.2023 року о 01:20 в м. Одесі, вул. Приморська, 6, Морський вокзал, на березі Чорного моря, було виявлено громадянина ОСОБА_1 , який здійснював лов водних біоресурсів, забороненим знаряддям лову, ятерями китайського виробництва - 40 шт., без дозвільних документів на лов. Виловив креветку в кількості 3500 штук, загальною вагою 5 кг, чим завдав збитків згідно такси для обчислення розміру відшкодування шкоди водним об`єктам України на суму 11900 гривень та бичка в кількості 31 шт., загальною вагою 0,8 кг, чим завдав збитків водним об`єктам на суму 48484 гривень. За вказаним фактом внесені відомості до ЄРДР за №0000288 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого частиною 1 статті 249 КК України. Кримінальне провадження було закрито постановою дізнавача СД ВП №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області від 30.09.2023 року. Після закриття кримінального провадження, Управлінням направлено матеріали до Приморського районного суду м. Одеси, за результатами 22.12.2023 року винесено постанову по справі № 522/20919/23.

В зв`язку з тим, що заподіяна ОСОБА_1 шкода у добровільному порядку не відшкодована, позивач звернувся до суду з даним позовом та просив стягнути розмірі 60 384 гривень шкоди.

09 вересня 2024 року ухвалою суду позовну заяву Управління Державного агентства з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Одеській області до ОСОБА_1 про відшкодування завданої шкоди залишено без руху.

16 вересня 2024 року до суду від позивача надійшло клопотання про усунення недоліків та заява про поновлення пропущеного строку.

Ухвалою суду від 19 вересня 2024 року відкрито провадження у цивільній справі.

11 березня 2025 року представник позивача звернулась до суду з заявою про проведення судового засідання згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, проти прийняття заочного рішення не заперечувала.

Відповідач в судові засідання не з`явився, про дату, час та місце повідомлявся належним чином, про причини неявки не повідомив.

Станом на 11 березня 2025 року від відповідача письмового відзиву на позов до суду не надходило, тому суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно з п.п. 6, 7 ч. 2 ст. 43 ЦПК України, учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Відповідно до ч.1 ст.44 ЦПК України, учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Крім того, ухвала суду про відкриття провадження у даній справі розміщена в Єдиному державному реєстрі судових рішень та на електронному сайті Приморського районного суду м. Одеси, тобто ухвала суду є доступною для ознайомлення та загальновідомою.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом №475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Верховний Суд у постанові від 01.10.2020 у справі N 361/8331/18 зазначив про те, що якщо учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, за відсутності заперечень від позивача ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст. ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Відповідно до ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 13.05.2023 року о 01:20 в м. Одесі, вул. Приморська, 6, Морський вокзал, на березі Чорного моря, посадовими особами Управління Державного агентства з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Одеській області було виявлено громадянина ОСОБА_1 , який здійснював лов водних біоресурсів, забороненим знаряддям лову, ятерями китайського виробництва - 40 шт., без дозвільних документів на лов. Виловив креветку в кількості 3500 штук, загальною вагою 5 кг, чим завдав збитків згідно такси для обчислення розміру відшкодування шкоди водним об`єктам України на суму 11900 гривень та бичка в кількості 31 шт., загальною вагою 0,8 кг, чим завдав збитків водним об`єктам на суму 48484 гривень. Своїми діями ОСОБА_1 порушив розділ ГУ5.4; розділ IV. 1.1 Правил любительського та спортивного рибальства, ст. 52-1 ЗУ «Про тваринний світ» за що передбачено відповідальність згідно статті 63 ЗУ «Про тваринний світ» та статті 85 ч.4 КУпАП.

Посадовою особою відділу охорони водних біоресурсів «Рибоохоронний патруль у Одеській області» ОСОБА_2 було виявлені водні біоресурси та здійснено розрахунок шкоди, внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів водних біоресурсів у рибогосподарських водних об`єктах України, згідно такс, встановлених відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.11.2011 №1209 «Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, завданої порушенням законодавства про рибне господарство внаслідок незаконного добування (вилову), знищення або пошкодження водних біоресурсів, а також незаконного знищення чи погіршення середовища існування водних біоресурсів» (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 06 жовтня 2021 р. № 1039) розмір збитків складає: Креветка - 3500 од. х 3,4 (0,2 х17) грн. = 11 900 грн. Бичок - 31 од. х 1 564 ( 92х 17) грн. = 48 484 грн. Загальна сума шкоди складає: 60 384 (шістдесят тисяч триста вісімдесят чотири) грн., 00 коп.

В подальшому, після закриття кримінального провадження, Управлінням направлено матеріали до Приморського районного суду м. Одеси та за результатами 22.12.2023 року винесено постанову по справі № 522/20919/23.

Так, постановою по справі № 522/20919/23 ОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 85 ч.4 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень, з конфіскацією знаряддя вчиненого правопорушення та об`єктів тваринного світу.

Згідно із ч. 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої винесена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Як вбачається зі змісту постанови Приморському районному суду м. Одеси у 522/20919/23 від 22.12.2023, питання про відшкодування спричиненої шкоди ОСОБА_1 не було вирішено.

Відповідно до ч. 3 ст. 40 КУпАП, питання про відшкодування майнової шкоди, заподіяної адміністративним правопорушенням, вирішується в порядку цивільного судочинства.

Управлінням Державного агентства меліорації та рибного господарства у Одеській області на підставі "Такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів водних біоресурсів", затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.11.2011 № 1209 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 6 жовтня 2021 р.№ 1039), обчислено та встановлено розмір відшкодування шкоди: креветка 3500 од. х 3,4 (0,2 х17) грн. = 11 900 грн, бичок 31 од. х 1 564 ( 92х 17) грн = 48 484 грн. Загальна сума збитків становить 60 384,00 гривень.

Управлінням з метою врегулювання досудового вирішення питання сплати завданої шкоди, надіслано гр. ОСОБА_1 пропозицію про добровільне відшкодування заподіяної шкоди.

Проте шкода, завдана незаконним виловом біоресурсів добровільно не відшкодована.

Відповідно до ч. 3, 5 ст. 16 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" державними органами управління в галузі охорони навколишнього природного середовища і використання природних ресурсів є центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, обласні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації, а на території Автономної Республіки Крим - орган виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища та інші державні органи, до компетенції яких законами України віднесено здійснення зазначених функцій.

Розумність строку звернення до суду уповноваженого органу визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 13 Конституції України визначено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Ст. 66 Конституції України встановлено, що кожен зобов`язаний не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ним збитки.

Відповідно Закону України "Про тваринний світ" тваринний світ є одним з компонентів навколишнього природного середовища, національним багатством України, джерелом духовного та естетичного збагачення і виховання людей, об`єктом наукових досліджень, а також важливою базою для одержання промислової і лікарської сировини, харчових продуктів та інших матеріальних цінностей.

Як встановлено ст. 3 цього Закону об`єктами тваринного світу, на які поширюється дія цього Закону, зокрема, є: дикі тварини - хордові, в тому числі хребетні (ссавці, птахи, плазуни, земноводні, риби та інші) і безхребетні (членистоногі, молюски, голкошкірі та інші) в усьому їх видовому і популяційному різноманітті та на всіх стадіях розвитку (ембріони, яйця, лялечки тощо), які перебувають у стані природної волі, утримуються у напіввільних умовах чи в неволі.

Об`єкти тваринного світу, а також нори, хатки, лігва, мурашники, боброві загати та інше житло і споруди тварин, місця токування, линяння, гніздових колоній птахів, постійних чи тимчасових скупчень тварин, нерестовищ, інші території, що є середовищем їх існування та шляхами міграції, підлягають охороні.

Відповідно до статті 5 Закону України "Про тваринний світ", об`єкти тваринного світу, які перебувають у стані природної волі і знаходяться в межах території України, її континентального шельфу та виключної (морської) економічної зони, є об`єктами права власності Українського народу.

Від імені Українського народу права власника об`єктів тваринного світу, які є природним ресурсом загальнодержавного значення, здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією України.

Ст.142 Конституції України встановлено, що матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад.

У відповідності до ст. 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси тощо.

Згідно із ст. 15 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", місцеві ради несуть відповідальність за стан навколишнього природного середовища на своїй території і в межах своєї компетенції здійснюють контроль за додержанням законодавства про охорону навколишнього природного середовища.

Статтею 47 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" передбачено утворення місцевих фондів охорони навколишнього природного середовища у складі відповідного місцевого бюджету за місцем заподіяння екологічної шкоди за рахунок, зокрема частини грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища в результаті господарської та іншої діяльності згідно з чинним законодавством.

Відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 29 Бюджетного кодексу України, джерелами формування спеціального фонду Державного бюджету України в частині доходів є 30 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності.

Пунктом 4 частини першої статті 69-1 Бюджетного кодексу України встановлено, що до надходжень спеціального фонду місцевих бюджетів належать 70 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, в тому числі: до сільських, селищних, міських бюджетів, бюджетів об`єднаних територіальних громад, що створюються згідно із законом та перспективним планом формування територій громад - 50 відсотків, обласних бюджетів та бюджету Автономної Республіки Крим 20 відсотків, бюджетів міст Києва та Севастополя 70 відсотків.

Ст. 20 Закону України "Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів" встановлено, що шкода, завдана рибному господарству внаслідок знищення або погіршення стану водних біоресурсів та середовища їх перебування внаслідок господарської та іншої діяльності, підлягає відшкодуванню за рахунок осіб, які безпосередньо здійснювали або замовляли здійснення такої діяльності.

Згідно з ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до статті 1190 Цивільного кодексу України, особи, спільними діями яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність.

Ст. 37 Закону України "Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів" передбачає, що водні біоресурси, що знаходяться у внутрішніх водних об`єктах, територіальному морі, у виключній (морській) економічній зоні України, на континентальному шельфі, є об`єктами права власності Українського народу, від імені якого права власника на ці ресурси здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування у межах, визначених Конституцією України та законами України.

Згідно із статтею 27 Закону України "Про тваринний світ" у порядку загального використання об`єктів тваринного світу громадянам, у випадках, передбачених законодавством, дозволяється безоплатне любительське і спортивне рибальство для особистого споживання (без права реалізації) у визначених відповідно до законодавства водних об`єктах загального користування у межах встановлених законодавством обсягів безоплатного вилову і за умови додержання встановлених правил рибальства і водокористування. В інших випадках любительське і спортивне рибальство здійснюються на праві спеціального використання об`єктів тваринного світу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України відповідно до цього та інших законів.

Згідно з правилами любительського і спортивного рибальства затвердженими наказом Міністерством аграрної політики та продовольства України від 19.09.2022 № 700 « Про затвердження Правил любительського і спортивного рибальства» відповідно пп.1 п.1 до розділу IV заборонені знаряддя та способи добування (вилову) водних біоресурсів під час здійснення любительського, спортивного рибальства і підводного полювання та інші заборони:

Забороняється добування (вилов) такими знаряддями:

п. 1) сітками та пастками усіх типів та конструкцій, а також іншими сітковими знаряддями добування (вилову), за винятком раколовок конструкції «хапка», підсак та ручних драг, встановлених цими Правилами розмірів;

Відповідно до частини другої статті 10 Закону України "Про тваринний світ" громадяни відповідно до закону зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними тваринному світу внаслідок порушення вимог законодавства про охорону, використання і відтворення тваринного світу.

Згідно з частинами 4, 5 ст. 68, частиною 1 ст. 69 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України.

Застосування заходів дисциплінарної, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від компенсації шкоди, заподіяної забруднення навколишнього природного середовища та погіршенням якості природних ресурсів. Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.

Статтею 4 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" встановлено, що природні ресурси України є власністю Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування у межах, визначених Конституцією України, цим та іншими законами України.

Згідно зі ст. 47 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" грошові стягнення за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища зараховуються у місцеві фонди охорони навколишнього природного середовища.

Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушено права (реальні збитки).

З огляду на викладене та враховуючи, що судом встановлена протиправність дій відповідачів, якими завдано шкоду державним інтересам шляхом незаконного вилову водних живих біоресурсів, суд дійшов висновку про наявність підстав для її відшкодування у визначеному позивачем розмірі в сумі 60 384 (шістдесят тисяч триста вісімдесят чотири) грн. 00 коп.

Розмір завданої ОСОБА_1 шкоди підтверджений розрахунок розміру шкоди, заподіяної рибному господарству України, який зроблено Управлінням Державного агентства меліорації та водного господарства у Одеській області 14.08.2024 р.

Згідно з цим документом, розрахунок розміру шкоди, заподіяної рибному господарству України внаслідок дій ОСОБА_1 , здійснено відповідно до Такс обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) громадянами України, іноземцями та особами без громадянства цінних видів водних біоресурсів у рибогосподарських водних об`єктах України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1209 від 21 листопада 2011 року (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 6 жовтня 2021 р.№ 1039) .

При цьому суд враховує правовий висновок Верховного суду, викладений у постанові від 31 травня 2022 року у справі № 678/536/21:

"...Згадані такси є інтегрованим вираженням шкоди, що завдається незаконним видобування водних біоресурсів. Ця шкода вирахувана для кожного виду біоресурсів і в перерахунку на визначену його кількість, Суд вважає ці норми чітко і ясно сформульованими. Нормативний акт, яким затверджено ці такси, і самі Такси опубліковані і доступні кожній особі. Їх чіткість і доступність дозволяє будь-якій особі передбачати юридичні наслідки незаконного вилову риби, у тому числі і розмір істотної шкоди довкіллю.

Таким чином, розмір заподіяної шкоди було встановлено за допомогою проведення простих арифметичних розрахунків, в основу яких покладені визначені нормативними актами числові вираження та встановлена кількість незаконно виловленої риби".

У відповідності до положень ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Дослідивши та оцінивши надані докази, суду дійшов висновку, що вони є належними, допустимими, достовірними, а сукупність доказів є достатньою для висновку про наявність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Оскільки шкода у розмірі 60 384 (шістдесят тисяч триста вісімдесят чотири) грн., 00 коп., завдана незаконним виловом водних живих біоресурсів Есауменком В.В.. в добровільному порядку не відшкодована, тому позов підлягає повному задоволенню. При цьому, даних про відшкодування шкоди відповідачем матеріали справи не містять, а судом не встановлено.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у сумі 3028,00 грн, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст. 2-13, 76-81, 89, 141, 229, 258, 259, 263-266, 268, 273, 280-289, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов Управління Державного агентства з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Одеській області до ОСОБА_1 про відшкодування завданої шкоди - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 ) на користь Одеська міська ТГ за реквізитами: UA0015744, ГУК в Од.обл./м.Одеса/24062100, Код , Код класифікації доходів бюджету 24062100, Найменування коду класифікації доходів бюджету «Грошові стягнення за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності», банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), майнову шкоду, завдану внаслідок вчинення правопорушення у розмірі 60 384 (шістдесят тисяч триста вісімдесят чотири) гривні 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 ) на користь Управління Державного агентства меліорації з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Одеській області (Код ) сплачений за подачу позовної заяви судовий збір у розмірі 3028,00 гривень 00 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складений та підписаний 24.03.2025 року.

Суддя