пр.№ 2/464/850/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.03.2025 року м.Львів

Сихівський районний суд м.Львова

у складі головуючого-судді Мички Б.Р.

за участю секретаря судового засідання Севери Ю.В.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

в с т а н о в и в:

представник позивача ОСОБА_3 звернувся в Личаківський районний суд м.Львова з позовом, у якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 282 000,00 грн, витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8 500, 00 грн та судовий збір в розмірі 2 820 грн.

В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що 19 вересня 2024 року позивач передав відповідачу ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 282 000 грн. На підтвердження передачі коштів відповідач написав розписку. Строк повернення позики до 01 листопада 2024 року. У цей термін відповідач позику не повернув. Позивач неодноразово звертався до відповідача з проханням повернути борг в добровільному порядку, однак врегулювати спір мирним шляхом не вдалось, оскільки такий немає наміру повертати борг.

Ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 18.12.2024 року позовну заяву передано за підсудністю до Сихівського районного суду м.Львова.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11 грудня 2024 року таку передано на розгляд судді Мички Б.Р.

Ухвалою суду від 16 грудня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу встановлено строк 15 днів з дня вручення ухвали подати до суду у відповідності до вимог ст.178 ЦПК України відзив на позовну заяву.

Відповідачу рекомендованим листом з повідомленням направлено ухвалу про відкриття провадження у справі за зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання. Згодом, на адресу суду повернулось рекомендоване повідомлення з відміткою «за закінченням терміну зберігання». 17 лютого 2025 року відповідачу повторно судом був направлений рекомендований лист з копією ухвали про відкриття провадження, що повернувся з аналогічною відміткою. Відповідач своїм правом на подачу відзиву на позовну заяву не скористався.

Розгляд справи проводиться без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження, як це передбачено ч.13 ст.7 ЦПК України. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Як вбачається із матеріалів справи, 19 вересня 2024 року відповідачем ОСОБА_2 було власноруч написано розписку, у якій зазначено, що він отримав від позивача грошові кошти в сумі 282 000,00 грн, які зобов`язується повернути до 01 листопада 2024 року. В такій розписці також зазначені рік народження сторін, їх паспортні дані та РНОКПП, а також зазначено, що така позика є безвідсотковою.

Згідно зі ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст.ст.12,81 ЦПК України).

У відповідності до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору і в установлений договором строк (ст.ст.526,530 ЦК України). За умовами ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст.525 цього Кодексу одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Як передбачено ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.530 цього ж Кодексу, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У ч.1 ст.611 цього Кодексу передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Як регламентовано ч.1 ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Частиною 1 та 2 ст.1045 ЦК України закріплено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасника (-ів) правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документу, в якому втілюється правочин.

Згідно з ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

З урахуванням презумпції правомірності правочину, взятих на себе відповідачем зобов`язань за договором позики, які ним не виконувалися належним чином, та обов`язковості договору для сторін, доводи позивача щодо стягнення суми боргу у розмірі 282 000,00 грн з відповідача є підставними та позов підлягає до задоволення. Порушене відповідачем цивільне право позивача підлягає захисту в судовому порядку.

Дослідивши позовну заяву, встановлено, що позивач поніс витрати пов`язані із професійною правничою допомогою у розмірі 8 500,00 грн, проте суд вважає, що деякі види робіт мають не обґрунтовано завищену вартість. Таким чином, судом встановлена неспівмірність заявленого розміру витрат на професійну правничу допомогу складності справи та фактично виконаними адвокатом робіт (наданих послуг), часові, витраченому на виконання відповідних робіт (послуг), обсягу наданих робіт (послуг).

Таким чином, виходячи із встановленої реальності участі адвоката та її необхідності, а також з урахуванням очевидної неспівмірності заявленого розміру витрат на правову допомогу та беручи до уваги задекларовані в п.6 ч.3 ст.2 ЦПК України і усталеній практиці у вищевказаних рішеннях ЄСПЛ принципи пропорційності, розумності і співмірності, суд вважає за необхідне зменшити розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу до 5 000 грн.

Відповідно до норм ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, відтак оскільки позов задоволено повністю, з відповідача на користь позивача слід стягнути 2 820,00 грн судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову до суду.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 11, 13, 141, 247, 272, 509, 525, 526, 530, 610, 611, 629, 1045, 1046, 1049 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики задоволити.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики в розмірі 282 000,00 грн.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 7 820,00 грн, які складаються із судового збору в сумі 2 820,00 грн та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про його перегляд, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 .

Головуючий Богдан МИЧКА