Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/5574/24
Провадження №: 2-п/332/14/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2025 р. м. Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Марченко Н.В.,

при секретарі Петракей Р.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Заводського районного суду м. Запоріжжі заяву ОСОБА_1 , в особі представника - адвоката Вовк Михайла Вадимовича про перегляд заочного рішення від 01.11.2024 року, ухваленого за результатами розгляду цивільної справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Омега Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

Заочним рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 01.11.2024 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Омега Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Омега Фінанс» суму заборгованості за кредитним договором №0.036.113.0219.ФО_К від 14.02.2019 року в розмірі 90175 ( дев`яносто тисяч сто сімдесят п`ять) гривень 54 копійки та понесені позивачем витрати по сплаті судового збору в сумі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок.

25.02.2025 року ОСОБА_1 , в особі представника - адвоката Вовк Михайла Вадимовича звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення від 01.11.2024 року, ухваленого за результатами розгляду цивільної справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Омега Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування поважності пропущеного строку на подання заяви про перегляд заочного рішення, вказано про те, що заочне рішення було ухвалено за відсутності відповідача. Про наявність заочного рішення відповідач дізнався 27 січня 2025 року.

27 січня 2025 року через систему «Електронний суд» представник Відповідача

звернувся до суду із заявою про ознайомлення з матеріалами справи №332/5574/24 в

електронному вигляді.Доступ до провадження в системі «Електронний суд» та можливість ознайомлення із матеріалами справи, зокрема із рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 01 листопада 2024року по справі № 332/5574/24, представник Відповідача отримав 06 лютого 2025 року. Заяву про перегляд заочного рішення подано протягом двадцяти днів з дня ознайомлення представником Відповідача з матеріалами справи №332/5574/24 та зокрема із заочним рішенням

Відповідач не був належним чином повідомлений судом про час та місце розгляду справи. Відповідач жодного разу не отримував від суду судові повістки, не отримував позовної заяви з додатками, тому був позбавлений можливості надати відзив на позовну заяву. Відповідач має статус внутрішньо переміщеної особи, яка зареєстрована за адресою:

АДРЕСА_1 . та фактично проживає за адресою:

АДРЕСА_2 . Відповідач судові повістки не отримував, більше того йому їх не направляли за фактичним місцем проживання як внутрішньо переміщеній особі.

Таким чином Відповідач не є таким, що повідомлений належним чином про час та

місце розгляду справи. Отже Відповідач не з`явилася в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних

причин, а саме у зв`язку з тим, що Відповідач позовної заяви не отримував, про судові засідання не повідомлявсь.

Проти позовних вимог заперечує у повному обсязі, обґрунтовуючи тим, що поза увагою суду першої інстанції залишилось те, що положення підпунктів 3. 2. 6, 3. 3. 5 пункту 1. 5. 3 та пункту 2.3 Кредитного договору №0.036.113.0219.ФО_К від 14.02.2019 року щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати комісію за обслуговування кредиту є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12

Закону України «Про споживче кредитування».

Сам по собі факт укладення договору відступлення права вимоги не створює для позивача безумовного обов`язку сплатити борг саме у такому розмірі, який зазначено у оспорюваному договорі під час його виконання. У разі отримання відповідної вимоги від нового кредитора, позивач не позбавлений права висловлювати свої заперечення проти такої вимоги на підставі наявних у нього доказів за основним зобов`язанням, що виникло на підставі кредитного договору.

За користування кредитом позичальник сплачує, зокрема, комісію за обслуговування кредиту - щомісячно, в розмірі 2,99% від суми кредиту, зазначеної в п. 1.1 договору, яка включається до складу щомісячних ануїтетних платежів (п.1.5.3 договору). Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону № 1734-VIII умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

Частина 2 статті 8 ЗУ «Про споживче кредитування» передбачає право Кредитодавця

на встановлення комісії за надання кредиту за Кредитним договором, однак за

певних умов. Ця умова полягає в тому, що у договорі повинно бути чітко зазначено

перелік додаткових та супутніх банківських послуг Кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія. При цьому у Кредитному договорі №0.036.113.0219.ФО_К від 14.02.2019року не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються позивачу та за які

банком встановлена щомісячна комісія за розрахунково-касове обслуговування.

Велика Палата Верховного Суду у пункті 31.29 постанови від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (провадження № 14-44цс21) зазначила, що «комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10

червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». У постанові від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21 (провадження № 61-4202сво22) Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду зробив висновок про те, що «якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які

надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

У кредитному договорі, який укладений між сторонами, не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту. При цьому, до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування».

Враховуючи, що банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку

таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору, тому положення підпунктів 3. 2. 6, 3. 3. 5 пункту 1. 5. 3 та пункту 2.3 щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати комісію за обслуговування кредиту є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Таким чином, у зв`язку із ти, що Відповідач вважає положення підпунктів 3. 2. 6, 3. 3. 5 пункту 1. 5. 3 та пункту 2.3 Кредитного договору №0.036.113.0219.ФО_К від 14.02.2019 - нікчемними, зараховані кредитором кошти на сплату комісії повинні бути зараховані на погашення заборгованості по кредиту.

Відповідно до Розрахунку позивача, щодо нарахування та погашення комісії

згідно графіку обов`язкових щомісячних платежів за обслуговування кредиту первісним кредитором було зараховано на погашення Комісії 1 495 грн.

Отже відсутні правові підстави для стягнення із Відповідача на користь Позивача комісії на загальну суму 37 375:

1 495 грн. 00 коп. - комісія за обслуговування кредиту (прострочена на дату подання позовної заяви); 35 880 грн. 00 коп. - прострочена комісія за обслуговування кредиту, а сума, що була зарахована на погашення Комісії в розмірі 1 495грн. повинна бути зарахована на погашення заборгованості за тілом кредиту та відсотками.

Таким чином просить суд поновити строк на подання заяви про перегляд заочного рішення, скасувати заочне рішення, призначити справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Також у заяві про перегляд заочного рішення представник відповідача зазначає, що відповідачем понесені судові витрати по оплаті витрат на правничу допомогу у розмірі - 4 000,00 грн.

04.03.2025 від представника позивача надійшли заперечення на заяву про перегляд заочного рішення, в яких зазначено, що судом ухвалено законне та обґрунтоване рішення з дотриманням вимог процесуального закону тоді, як відповідач був належним чином

повідомлений про судове засідання, однак в судові засідання не з`являвся, причини неявки не повідомив, жодного доказу поважності своєї неявки суду не надав та не скористався своїми процесуальними правами передбаченими чинним ЦПК України з огляду на те, що ч. 1 ст. 27 ЦПК України встановлено, що позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом 25 вересня 2024 р. представник ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» звернулась із позовною заявою про стягнення заборгованості за кредитним договором № 0.036.113.0219.ФО_К від 14.02.2019 р. до Заводського районного суду м. Запоріжжя. У позовній заяві було зазначено адресу місця реєстрації ОСОБА_1 , які зазначені в кредитному договорі № 0.036.113.0219.ФО_К від 14.02.2019 р. Відповідача: АДРЕСА_3 , що відповідно

до розпорядження Верховного Суду від 14.09.2022 р. 3 49/0/9-22 за територіальною підсудністю розгляду судової справи також відноситься до Заводського районного суду м. Запоріжжя. Також, ОСОБА_1 було надано Банку адресу фактичного місця проживання, яка зазначена у кредитному договорі № 0.036.113.0219.ФО_К від 14.02.2019 р.:

АДРЕСА_4 , що відповідно

до розпорядження Верховного Суду від 14.09.2022 р. 3 49/0/9-22 за територіальною підсудністю розгляду судової справи також відноситься до Заводського районного суду м. Запоріжжя.

В матеріалах кредитної справи ОСОБА_1 відсутня будь-яка інформація про зміну

місця реєстрації або ж проживання останнього. Також, ОСОБА_1 не звертався до ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» із заявами про зміну місця реєстрації або ж проживання та номеру засобу зв`язку. Відтак, ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» було надано Заводському районного суду м. Запоріжжя офіційну та актуальну на сьогоднішній день адресу офіційного

місця реєстрації ОСОБА_1 .

Крім того, ОСОБА_1 було відомо про передачу права вимоги за кредитним

договором № 0.036.113.0219.ФО_К від 14.02.2019 р. ще з 22.09.2021 р., що підтверджується ухвалою від 22.09.2021 р. та рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 241.01.2022 р. по справі № 311/3068/21 та останній не вжив жодних заходів для інформування ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» про зміну своєї адреси фактичного місця проживання, як внутрішньо переміщена особа, хоча мав таку можливість і для цього було достатньо часу.

Відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих

територій України 22 грудня 2022 року № 309 до переліку територій, на яких

ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією

увійшла територія Василівського району Запорізької області в т.ч. і м. Василівка Запорізької обл. Відповідно до ст. 1, п. 3 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована Російською Федерацією територія України (далі - тимчасово окупована територія) є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Тимчасово окупованою територією визначається інша сухопутна територія України, внутрішні морські води і територіальне море України, визнані в умовах воєнного стану тимчасово окупованими рішенням Ради національної безпеки і оборони України, введеним у дію указом Президента України. Частиною 1 ст. 187 ЦПК України визначено, що якщо відповідачем вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суд відкриває провадження не пізніше наступного дня з дня отримання судом у порядку, передбаченому частиною восьмою цієї статті, інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - відповідача. За правилами ч.11 ст. 128 ЦПК України, суд може викликати відповідача до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.

В тексті описової частини заочного рішення Заводського районного суду м.Документ сформований в системі «Електронний суд» 04.03.2025 зазначено, що відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому процесуальним законом порядку, шляхом розміщенням офіційного оголошення на сайті суду, яке було опубліковано на офіційному веб-сайті судової влади , 14.10.2024 та 24.10.2024 р. Відтак, оскільки місце реєстрації відповідача знаходиться на тимчасово окупованій території, судом першої інстанції було застосовано передбачений чинним законодавством України та відповідно до вимог ЦПК України порядок повідомлення через офіційне оголошення на офіційному вебпорталі Судова влада України.

Представник ОСОБА_1 адвокат Вовк М.В. у своїй заяву про перегляд

заочного рішення від 25.02.2025 р. зазначає, вимога позивача про стягнення комісії за обслуговування кредиту є нікчемною в спростування даного твердження повідомляємо наступне.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних

прав та обов`язків (ч.1 ст.202 ЦК України). Відповідно до ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних

дітей.

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину

стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ст. 215 ЦК України). 10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування» № 1734-VIII. Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними.

Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про споживче

кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. Кредитний договір № 0.036.113.0219.ФО_К від 14.02.2019 р., Графік погашення кредиту, нарахованих процентів та інших платежів та обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки за Кредитним договором, Паспорт споживчого кредиту від 25.04.2019 р. свідчать про те, що кредитний договір було укладено на підставі вільного волевиявлення відповідача, оскільки він обрав серед інших, саме такі умови кредитування, про що свідчать підписи ОСОБА_1 , як у кредитному договорі так і в інших зазначених документах та останнім не оспорювались. На підтвердження своєї обізнаності про умови кредитування відповідач поставив свій

підпис у кредитному договорі, тим самим підтвердивши отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість кредиту, наданого згідно з обраними умовами кредитування.

Таким чином, відповідач був обізнаний про всі умови кредитного договору та

прийняв їх як справедливі та прийнятні для себе. Крім того, ОСОБА_1 не звертався до Банку із заявами або скаргами щодо зміни умов кредитування та не пред`являв вимоги щодо визнання Кредитного договору недійсним.

Крім того, як вбачається з Виписки по особовому рахунку Банку та деталізованого

розрахунку заборгованості за кредитним договором відповідачем сплачувалась комісія за обслуговування кредиту у розмірі - 1 495 грн. 00 коп., що підтверджує той факт, що вона визнала п. 1.5.3 Кредитного договору № 0.036.113.0219.ФО_К від

14.02.2019 року дійсним та законним. Твердження представника відповідача про «нікчемність» не є підставою для звільнення останнього від виконання зобов`язань за кредитним договором № 0.036.113.0219.ФО_К від 14.02.2019 року або відповідальності за порушення його умов.

Отже, кредитний договір № 0.036.113.0219.ФО_К від 14.02.2019 р. було укладено

відповідно до норм чинного законодавства України, а підписання його сторонами свідчить про те, що останні погодилися з його умовами в повному обсязі.

З огляду на викладені факти та нормативне регулювання, твердження

представника відповідача щодо нікчемності вимоги про стягнення комісії за обслуговування кредиту є безпідставними, адже кредитний договір було укладено відповідно до норм чинного законодавства, його умови погоджені сторонами, відповідачем не оспорював їх дійсність у встановленому порядку та виконував свої зобов`язання за договором, включаючи сплату комісії. Відповідач власноручно підписав кредитний договір

№ 0.036.113.0219.ФО_К від 14.02.2019 р. та свідомо погодився, що за користування

кредитом вона буде сплачувати комісію за обслуговування кредиту - щомісячно, в розмірі 2,99% (дві цілих і дев`яносто дев`ять сотих процента) від суми кредиту, зазначеної в п. 1.1. Кредитного договору та згідно з п. 2.3. Кредитного договору щомісячно до 10 (включно) число кожного календарного місяця протягом строку дії Договору, починаючи з місяця, наступного за місяцем підписання цього Договору, здійснюється внесення коштів в сумі - 3 156 грн. 00 коп. Крім того, ОСОБА_1 під час укладення кредитного договору № 0.036.113.0219.ФО_К від 14.02.2019 р. ознайомлювався з його текстом та змістом в цілому, у тому числі і з Графіком платежів за Кредитними договором жодних заперечень щодо уточнення чи зміни його викладу не висловлював та з ним погодився, про що свідчать його підписи. Також, ОСОБА_1 відповідно до ст. 15 Закону України «Про споживче кредитування» мав право протягом 14 календарних днів відкликати свою згоду на

укладання договору про наданню споживчого кредиту без пояснення причин. Вказане право відповідача на відмову від кредитного договору, також дублюється у п 3.4.2 кредитного договору № 0.036.113.0219.ФО_К від 14.02.2019 р. Проте, ОСОБА_1 не відмовився від одержання кредиту, свою згоду на укладення кредитного договору не відкликав, не звертався до АТ «ЮНЕКС БАНК» за додатковим роз`ясненням положень договору ні до, ні під час, ні після його укладення, тобто не скористався цим своїм правом.

Статтями 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з

урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту.

Відтак, Кредитний договір № 0.036.113.0219.ФО_К від 14.02.2019 р. було укладено

відповідно до норм чинного законодавства України, підписання його сторонами свідчить про те, що останні погодилися з його умовами в повному обсязі, відтак нарахування визначеної пунктом 1.4.3. Кредитного договору комісії за обслуговування кредиту жодним чином не суперечить чинному законодавству України.

На підставі викладеного, просить суд заяву адвоката Вовка М.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 01.11.2024 р. у справі № 332/5574/24 залишити без задоволення та зменшити розмір витрат на правничу допомогу із 4 000,00 грн. до 1 000,00 грн., у зв`язку з неспівмірними із складністю даної справи, наданим адвокатом обсягом послуг, затраченим ним часом на надання таких послуг, не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їх розміру.

Представник відповідача ( заявника) у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності відповідача, заяву про перегляд заочного рішення задовольнити в повному обсязі.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, повідомлений вчасно та належним чином, заяв та клопотань до суду не надходило.

У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Згідно з вимогами ч.1-3 ст. 284 ЦПК України передбачено, що заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Відповідно до ч.1 ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Суд враховує доводи у заяві про перегляд заочного рішення та вважає за необхідне заяву ОСОБА_1 , в особі представника - адвоката Вовк Михайла Вадимовича про перегляд заочного рішення від 01.11.2024 року, ухваленого за результатами розгляду цивільної справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Омега Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити, оскільки причина неявки відповідача у судові засідання є поважною, а докази, на які посилається заявник, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 287 ЦПК України у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою залишити заяву без задоволення або скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.287, 288 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , в особі представника - адвоката Вовк Михайла Вадимовича про перегляд заочного рішення від 01.11.2024 року, ухваленого за результатами розгляду цивільної справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Омега Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Заочне рішення від 01.11.2024 року, ухвалене за результатами розгляду цивільної справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Омега Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - скасувати.

Розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, проведення судового засідання для розгляду справи по суті призначити на 15:00 год. 04 червня 2025 року в залі судових засідань Заводського районного суду м. Запоріжжя (вул. Мирослава Симчича, буд. 65, м. Запоріжжя).

Встановити відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву за правилами встановленими ст. 178 ЦПК України 15 днів з дня отримання даної ухвали.

Копія відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи повинна бути надіслана (надана) одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду.

Роз`яснити,що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Надати позивачу строк з дня отримання відзиву на позовну заяву 5 днів для подання відповіді на відзив відповідно до вимог ч.3-5 ст. 178 ЦПК України.

Протягом 5 днів з дня отримання відповіді на відзив відповідач має право подати за правилами встановленими ч. 3-5 ст. 178 ЦПК України свої заперечення щодо наведених позивачем у відповіді на відзив пояснень.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ЦПК України, відповідач має право пред`явити зустрічний позов протягом 15 днів з дня отримання даної ухвали.

Учасники справи можуть отримати інформацію про стан розгляду справи розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України за адресою http://court.gov.ua.

Ухвала оскарженню не підлягає, набирає законної сили з моменту її складення.

Суддя Н.В. Марченко