Справа № 465/9400/24
Провадження 2/465/1634/25
РІШЕННЯ

Іменем України

20.03.2025 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Марків Ю.С.,

за участю секретаря судового засідання Мучинської Ю.О.,

позивачки ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

Представник ОСОБА_1 - адвокат Гук О.О. звернулася до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Позов мотивує тим, що сторони зареєстрували шлюб 20.10.2001 та у шлюбі у них народився син - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вказує, що син проживає разом з матір`ю - позивачкою у справі ОСОБА_1 . Відповідач припинив приймати участь в утриманні сина з жовтня 2024 року. Зазначається, що угода про сплату аліментів між сторонами не укладалась, відповідач є військовослужбовцем, повноправним та немає жодних підстав для звільнення від обов`язку з утримання своєї дитини.

Враховуючи вищевикладене, просить стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 від заробітку (доходу) боржника, до досягнення ним повноліття з дати подання позовної заяви.

Не погоджуючись частково з поданим позовом, від ОСОБА_2 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив задоволити частково позов ОСОБА_1 , визначивши розмір аліментів на дитину ОСОБА_4 - 1/6 від усіх видів його заробітку (доходу).

Відзив мотивує тим, що вони з позивачкою від подружнього життя мають двох дітей - повнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який навчається стаціонарно на платній формі навчання, та малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зазначає, що він багато років добровільно виховував та утримував сина дружини від першого шлюбу, оскільки батько дитини не бажав добровільно допомагати матеріально позивачці в утриманні дитини. Відповідач категорично заперечує твердження позивачки у позовній заяві, що він припинив приймати участь в утриманні сина з жовтня 2024 року, оскільки це не відповідає дійсності та нічим не підтверджено. Вказує також, що їх старший син навчається на платній формі навчання у Національному лісотехнічному університеті та саме ним одноособово сплачено 24900,00 грн. за перший курс навчання сина в університеті; він постійно допомагає синові матеріально, оскільки такий не працює та для сина навіть придбав автомобіль марки "Рено Трафік" у 2024 році. В той же час, позивачка, як матір дитини, самоусунулась він надання будь-якої матеріальної допомоги старшому синові. Також, зазначає, що обоє його батьків є особами пенсійного віку та він, по мірі їх потреб та його можливостей, допомагає їм матеріально. Разом з тим, позивачка у поданому позові не вказує на свій матеріальний стан, як і не обгрунтовує, чому саме 1/4 частки від його заробітку (доходу) вона просить стягувати з відповідача. Вважає, що оскільки 1/6 частина від його заробітку становить відповідно 4000,00 грн. на місця, ця сума є достатньою для утримання дитини, оскільки обоє батьків мають рівні права та обов`язки по утриманню дитини.

Позивачка в судовому засіданні позов підтримала, просила такий задоволити.

Відповідач та його представник в судовому засіданні частково визнали позов, просили задоволити такий частково, стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання ОСОБА_4 в розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходів).

Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши думку сторін, оцінивши докази в їх сукупності, приходить до наступного висновку.

Відповідно дост. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом.

Частиною 1 ст. 5 ЦПК України, передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно роз`яснень п.11Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 «Про судове рішення у цивільній справі», оскільки, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який в подальшому було розірвано згідно рішення Франківського районного суду м.Львова від 09.01.2025.

Від даного шлюбу у них народилилось двоє дітей - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується Актовим записом про народження, виданим на запит №6 від 13.01.2025 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 03.10.2014.

Відповідно до Витягу з Реєстру територіальної громади №2024/014148031 від 22.11.2024 ОСОБА_4 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Факт проживання малолітнього сина сторін ОСОБА_4 разом з матір`ю ОСОБА_1 сторонами не заперечується.

Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Чинне законодавство України встановлює пріоритет інтересів дітей при вирішенні сімейних спорів (ст. 7 ч. 8 СК України); а також зобов`язує дотримуватись засад рівності їх прав щодо батьків (ст. 142 цього ж кодексу) та справедливості у врегулюванні сімейних відносин (ст.7 ч. 9 СК України).

У відповідності до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК Україниза рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазаначений у ч.2 ст.182 СК України.

Відповідно до ч.1 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Розмір аліментів, які підлягають стягненню в частці заробітку яка буде стягуватись як аліменти на одну дитину в розмірі на одну дитину.

Виходячи з системного тлумачення зазначених норм права, вибір способу стягнення аліментів належить тому з батьків, разом з яким проживає дитина, і який є позивачем у справі про стягнення аліментів. Тобто, саме позивачу належить право вибору способу стягнення аліментів (у твердій грошовій сумі чи у частці від заробітку платника аліментів).

При визначенні розміру аліментів суд враховує те, що відповідач має обов`язок брати участь в утриманні своєї неповнолітньої дитини, а також те, що батьки мають рівні обов`язки щодо утримання дитини.

Як передбачено ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789X11 (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятоюстатті 157 цього Кодексу.

Судом враховується, що відповідно до положень ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2025 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 3196 гривень.

Суд зазначає, що вимоги позивачки про стягнення з відповідача аліментів в розмірі 1/4 частки всіх видів доходів щомісячно, суд вважає завищеними, оскільки позивачкою, в порушення вимог ст. 81 ЦПК України, не доведено належними та допустимими доказами необхідність саме такого розміру аліментів. Окрім цього, всупереч вимог ЦПК України позивачкою не надано суду даних про її дохід та матеріальний стан.

Судом враховується розмір доходу відповідача ОСОБА_2 , який відповідно до довідки про доходи №3 від 08.01.2025 який займає посаду НВН (командир відділення) у Військовій частині НОМЕР_2 Національної гвардії України та отримує щомісячно заробітну плату у розмірі близько 21000,00 грн.

З приводу тверджень відповідача, що обоє його батьків є особами пенсійного віку та він матеріально їм допомагає, суд такі до уваги не бере, оскільки жодних доказів вказаного, а також того, що батьки відповідача перебувають на утриманні останнього суду стороною відповідача не надано.

Надаючи оцінку покликанням відповідача на те, що ним було сплачено 24900,00 грн. за перший курс навчання старшого сина ОСОБА_5 у Національному лісотехнічному університеті України, суд зазначає, що наданий відповідачем Договір №073-24-61/1 про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців від 10.08.2024 укладений між Національним лісотехнічним університетом України та ОСОБА_5 , а не відповідачем ОСОБА_2 , як замовником послуг. Не надано суду доказів й оплати освітніх послуг саме відповідачем, оскільки згідно копії квитанції від 05.04.2024 платником таких послуг на суму 24900,00 грн. є ОСОБА_5 . Водночас, факт оплати освітніх послуг, наданих старшому сину сторін ОСОБА_5 , саме відповідачем ОСОБА_2 не заперечується позивачкою ОСОБА_1 .

Оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, враховуючи надані сторонами докази на підтвердження їх позицій, беручи до уваги часткове визнання відповідачем позову, а також рівність прав та обов`язків щодо дитини як батька, так і матері, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог та необхідності стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання дитини у розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Даний розмір аліментів суд вважає, достатнім, обґрунтованим та законним.

Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Позивачка звернулася до суду з даним позовом 26.11.2024, тому суд присуджує стягнення аліментів з відповідача починаючи з вказаної дати і до досягнення дитиною повноліття.

Окрім того, відповідно до п.1 ч.1ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Суд звертає увагу сторін по справі, що ухвалення даного судового рішення не позбавляє платника або одержувача аліментів права звернутися до суду із відповідним позовом в разі зміни згодом матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбаченихСімейним кодексом України, на підставі ч. 1 ст. 192 СК України.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, а відтак з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 1211,20 гривень.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 263-265, 280, 352 Цивільно-процесуального кодексу України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/6 (однієї шостої) частки з усіх видів заробітку (доходів), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 26 листопада 2024 року до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 коп.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення підлягає негайному виконанню у межах одномісячного сукупного платежу аліментів на дитину.

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення виготовлено 25.03.2025.

Суддя Марків Ю.С.