Справа № 473/6977/24
РІШЕННЯ

іменем України

"21" березня 2025 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі головуючої судді Лузан Л.В., за участю секретаря судового засідання Гоженко В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вознесенську Миколаївської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Вознесенська міська рада Миколаївської області, ОСОБА_2 , про встановлення фактів, що мають юридичне значення,

ВСТАНОВИВ

у грудні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою, поданою в її інтересах адвокатом Вуїв Оксаною Вікторівною, про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

В обґрунтування вказаної заяви зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько заявниці ОСОБА_3 . Після його смерті відкрилася спадщина до складу якої входить 27/100 частки житлового будинку АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 , як спадкоємець першої черги за законом, прийнявши спадщину, звернулася до приватного нотаріуса Вознесенського районного нотаріального округу Миколаївської області Франкевич І.М. з приводу її оформлення. Проте нотаріус відмовила заявниці у вчиненні відповідної нотаріальної дії, оскільки неможливо встановити місце відкриття спадщини, та як наслідок факт прийняття заявницею спадщини, яка відкрилася після смерті її батька.

У зв`язку з цим ОСОБА_1 просила про встановлення факту постійного проживання ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , а також факту прийняття нею спадщини, яка відкрилася після смерті батька.

В судове засідання представниця заявниці ОСОБА_4 не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, заяву ОСОБА_5 про встановлення фактів, що мають юридичне значення, підтримала.

Представник заінтересованої особи Вознесенської міської ради Миколаївської області в судове засідання не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти задоволення заяви ОСОБА_1 .

Заінтересована особа ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила.

Заслухавши показання свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько заявниці ОСОБА_3 (а.с.8,12,13).

Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді нерухомого майна (а.с.9,10).

ОСОБА_1 , як спадкоємець першої черги за законом, прийнявши спадщину, звернулася до приватного нотаріуса Вознесенського районного нотаріального округу Миколаївської області Франкевич І.М. з приводу її оформлення. Проте нотаріус відмовила заявниці у вчиненні відповідної нотаріальної дії, оскільки неможливо встановити місце відкриття спадщини, та як наслідок факт прийняття заявницею спадщини, яка відкрилася після смерті її батька (а.с. 11).

Так, відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо відкриття та прийняття спадщини.

Враховуючи, що спірні правовідносини виникли щодо спадкування після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , вони регулюються нормами ЦК УРСР.

Згідно ст. 525 ЦК УРСР, місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (ст.17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, місцезнаходження майна або його основної частини.

Місцем проживання визнається те місце, де громадянин постійно або переважно проживає (ч. 1 ст. 17 ЦК УРСР).

Згідно ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України).

Перелік фактів, які підлягають встановленню судом в окремому провадженні викладений в ч. 1 ст. 315 ЦПК України та не є вичерпним (ч. 2 ст. 315 ЦПК України).

Згідно п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення, наприклад, факти визнання батьківства щодо дітей, які народилися до 1 жовтня 1968 року; батьківства; реєстрації батьківства; факти прийняття спадщини, встановлення місця відкриття спадщини та фактів володіння будівлею на праві приватної власності.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України за №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.

Факт постійного проживання спадкодавця за адресою: АДРЕСА_1 повністю підтвердився дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме:

- показаннями свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , згідно яких ОСОБА_3 постійно проживав за адресою: АДРЕСА_1 .

- повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть від 26 лютого 2025 року № 2 (а.с. 56), згідно якого ОСОБА_3 помер у м. Вознесенську Миколаївської області; проживав за адресою: АДРЕСА_1 ;

- повідомленням Вознесенського відділу УДМС у Миколаївській області від 11 березня 2025 року (а.с.66);

- іншими доказами в сукупності.

Згідно ст. 548 ЦК УРСР придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР діями, що свідчать про прийняття спадщини, є фактичний вступ в управління або володіння спадковим майном та (або) подання нотаріальному органу за місцем відкриття спадщини заяви про прийняття спадщини.

Спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій. Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається (ст. 553 ЦК УРСР).

Вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (ст.549 цього Кодексу).

Із системного аналізу положень ст. ст.548, 549, 554 ЦК УРСР слідує, що для набуття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Спадкоємець є таким, що прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

При цьому, на відміну від чинного ЦК України, норми ЦК УРСР не містили положень про те, що малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину.

Відповідно до пункту 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 14 червня 1994 року № 18/5, (чинної, на час існування спірних правовідносин) свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто тим, які фактично вступили в управління або володіння спадковим майном чи подали заяву в державну нотаріальну контору про прийняття спадщини (ст. 549 ЦК УРСР).

Доказом вступу в управління чи володіння майном можуть бути: довідка управління будинками, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради депутатів трудящих про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взяте майно спадкодавця; довідка фінансового органу, органу держстраху чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов`язковому окладному страхуванню або збори; квитанція про сплату податку, платежу, збору; копія рішення суду, яке вступило в законну силу, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис в паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку в період шести місяців після дня смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном.

Як убачається з матеріалів справи (а.с.6,7,66), показань свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , заявниця ОСОБА_1 на час смерті батька проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (частка будинку, розташованого за вказаною адресою, входить до складу спадщини) та продовжувала проживати в ньому після його смерті.

Отже, заявниця, прийняла спадщину, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР.

Враховуючи встановлені судом обставини, заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265, 293, 315-316, 318-319 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ

заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Вознесенська міська рада Миколаївської області, ОСОБА_2 , про встановлення фактів, що мають юридичне значення, задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Вознесенську Миколаївської області на момент смерті постійно проживав за адресою: АДРЕСА_1 .

Встановити факт прийняття ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадщини після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Вознесенську Миколаївської області.

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя Л.В.Лузан