Справа № 953/7247/23
ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 березня 2025 року м. Харків
Київський районний суд м. Харкова у складі
судді - Муратової С.О.,
за участю секретаря Драгана О.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні Київського районного суду м. Харкова заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Авілової Олени Михайлівни про ухвалення додаткового рішення суду у цивільній справі №953/7247/23 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, стягнення аліментів за минулий період, стягнення половини вартості контрактів за навчання, -
встановив:
В провадженні Київського районного суду перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, стягнення аліментів за минулий період, стягнення половини вартості контрактів за навчання.
Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 21.02.2025 позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково; стягнуто зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , яка продовжувала навчання, аліменти в розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходу), починаючи з 14.08.2023 і до закінчення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , навчання, а саме, до 28.02.2024; допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у розмірі аліментів в межах виплат за один місяць; стягнуто зі ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 1073 гривні 60 копійок; стягнуто зі ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 1073 гривні 60 копійок; в іншій частині в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

28.02.2025 на електронну адресу суду в системі «Електронний суд» надійшла заява представника позивача ОСОБА_1 адвоката Авілової О.М., в якій просить винести додаткове рішення по даній справі та стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 відшкодування витрат на правничу допомогу в розмірі 22000 грн.

Заява мотивована тим, що між адвокатом та ОСОБА_1 було укладено три договори про надання правничої допомоги: 13.11.2023, 02.01.2024 та 02.01.2025. За цими договорами нею було надано усні консультації ОСОБА_1 за предметом спору, надано правничу допомогу у складанні заяв, надано правничу допомогу безпосередньо під час участі в судових засіданнях. Загалом за час розгляду даної справи витрати ОСОБА_4 на правничу допомогу склали 22000 гривень.

12.03.2025 на електрону адресу суду в системі «Електронний суд» надійшло клопотання представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Лишняк І.В. про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, в якій зазначила, зокрема, що розглянувши вимоги представника позивача щодо стягнення витрат на отримання професійної правничої допомоги, а саме гонорару у розмірі 22000,00 грн., вважає, що вони не підлягають задоволенню в заявленому обсязі. Стороною позивача було заявлено на стадії судового розгляду про подання доказів понесених витрат на професійну правничу допомогу протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. Судове засідання, в якому суд видалився для прийняття рішення, відбулося 21.02.2025, рішення прийняте 21.02.2025. Представниця позивачки була присутня в судовому засіданні 21.02.2025. Проте, заяву про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу та докази понесених витрат стороною позивача подано через кабінет електронного суду лише 28.02.2025, тобто поза межами 5-денного строку з моменту винесення рішення. Водночас, як вбачається з копій наданих доказів, всі надані докази були на руках у сторони позивача, звіт був підписаний 11.02.2025, тобто сторона позивача не мала жодних перешкод для подання такої заяви. Посилання представниці позивачки на те, що 21.02.2025 по справі №953/7247/23 суд перейшов до стадії прийняття рішення, проте інформації про винесене судове рішення в реєстрі судових рішень та сайті Судової влади не відображено, та безпосередньо рішення станом на 28.02.2025 не надіслано представнику позивачки, не можуть слугувати підставою для визнання своєчасним подання вказаної заяви, оскільки адвокату Авіловій О.М. було достовірно відомо про перехід суддею до стадії ухвалення рішення, на якій власне ухвалюється та проголошується рішення, будь-яких інших дій не здійснюється. Наявність чи відсутність тексту вступної та резолютивної частини жодним чином не впливає на можливість подання заяви та доказів на підтвердження судових витрат. Крім того, подання такої заяви раніше ухваленого рішення не несе правових наслідків для позивачки на відміну від подання такої заяви та доказів поза межами строку. Таким чином, заява про розподіл судових витрат в частині витрат на правничу допомогу та докази на підтвердження понесення таких витрат подано поза межами 5-денного строку, встановленого ЦПК України, наслідком є залишення такої заяви без розгляду.

Крім того, адвокат зазначає, що представниця позивачки у поданій заяві зазначає, що між нею та ОСОБА_1 було укладено три договори про надання правничої допомоги: 13.11.2023, 02.01.2024 та 02.01.2025. За цими договорами було надано усні консультації ОСОБА_1 за предметом спору, надано правничу допомогу у складанні заяв, надано правничу допомогу безпосередньо під час участі в судових засіданнях. До заяви адвоката Авілової О.М. про відшкодування витрат на правничу допомогу додано копію договору від 02.01.2024, який не містить підпису адвоката та його печатки. При цьому, надаючи вказаний документ як доказ понесених витрат сторона позивача підтверджує обрання саме письмової форми укладення такого договору та відсутність обставин для його укладення в усній формі. Вважає, що вказаний договір є неукладеним в розумінні ст. 639 ЦК України, з огляду на що будь-які послуги, надані адвокатом Авіловою О.М. протягом періоду з 02.01.2024 до кінця 2024 не можуть вважатися такими, що надані на підставі вказаного договору, оскільки такий договір останньою не підписувався, відтак надання вказаних послуг не є підтвердженими. Водночас, як вбачається з копії наданого документу, він заповнений позивачкою від руки, з огляду на що відсутні підстави вважати, що він міг бути підписаний електронним цифровим підписом адвоката, доказів такого підписання стороною позивача не надано. Договір між позивачкою та адвокатом Авіловою О.М. від 13.11.2023 містить умову щодо строку його дії, яка визначає, що Договір набуває чинності з дати його підписання і діє протягом 2023 року. Після закінчення строку дії Договору він пролонгації не підлягає. Оскільки копії вказаних договорів були надані стороні відповідача після винесення судом рішення, звернути увагу на вказані обставини відповідач та його адвокат не мали можливості. Згідно поданих адвокатом Авіловою О.М. копій договорів, договір від 02.01.2024 не є підписаний та відповідно не є укладеним станом на день подання такого договору - 28.02.2025.

Також адвокат вказує, що позовну заяву подано до суду Шкуропацькою О.О. в серпні 2023 року. 10.11.2023 до канцелярії суду надійшла заява представника позивача ОСОБА_1 адвоката Авілової О.М. про виправлення описки в ухвалі, в якій вона просить, виправити допущені описки в першому абзаці вступної частини та в першому абзаці резолютивної частини ухвали про відкриття провадження. На обґрунтування заяви зазначає, зокрема, що відповідно до ухвали про відкриття провадження у цивільній справі Київського районного суду м. Харкова від 21.08.2023 була допущена описка в першому абзаці вступної частини та в першому абзаці резолютивної частини ухвали, а саме, що позовна заява ОСОБА_1 , подана її представником адвокатом Авіловою О.М. Звернула увагу, що дану позовну заяву ОСОБА_1 подавала до суду та підписувала особисто. Вказані твердження були відображені судом в ухвалі суду від 13.11.2023. За результатом розгляду вказаної заяви судом було виправлено описку в ухвалі про відкриття провадження у справі № 953/7247/23 ввід 21.08.2023. Що станом на дату подання позову позивачці не надавалась жодна правнича допомога адвокатом Авіловою О.М., чого остання не заперечує, наголошуючи, що перший договір між нею та позивачкою було укладено 13.11.2023. Відтак, відповідь на відзив, яка 10.11.2023 надійшла до канцелярії суду, також була складена позивачкою самостійно, без участі у складанні вказаної заяви по суті справи адвоката Авілової О.М. Жодні адвокатські послуги щодо досудової підготовки, збору доказів для подання позовної заяви та відповіді на відзив, формування тактики захисту права позивачки, складення тексту позовної заяви та відповіді на відзив та їх подання адвокатом Авіловою О.М. позивачці ОСОБА_1 не надавалися.

Представник позивача зазначає, що відповідно до п. 2 розділу 3 умов договорів про надання правничої допомоги: 13.11.2023 та 02.01.2025 (з урахуванням не укладення договору від 02.01.2024) Гонорар складається з суми вартості послуг, погодженої сторонами. Розмір гонорару складає 2000 гривень за кожне судове засідання та 2000 гривень за надання консультацій. Гонорар сплачується клієнтом у готівковій формі, про що адвокатом надається відповідна квитанція. Сума в 2000 грн щодо консультацій визначена (на відміну від судових засідань) не за кожну консультацію, а за надання консультацій взагалі, тобто всіх які будуть надані протягом дії відповідного договору. Розмір гонорару за надання послуг з узгодження правової позиції, підготовки письмових заяв, клопотань в договорі не визначений, а відтак, сукупний розмір, зазначений в звіті від 11.02.2025 за Он-лайн консультації клієнта, узгодження правової позиції, підготовка письмових заяв, клопотань не може складати 10000 грн. з огляду на умови договорів, вказана сума є необґрунтованою та не відповідає умовам договорів від 13.11.2023 та 02.01.2025. Вказує, що зазначення адвокатом в звіті кількості годин на проведення консультацій та визначення розміру оплати за такі консультації, виходячи з погодинної ставки є протиправним, оскільки договором встановлено фіксовану ставку для надання консультацій - 2000 грн. за надання консультацій (саме в множині, а не одної). Погодинна ставка вартості послуг адвоката договором не встановлювалась, відповідно підстав застосовувати погодинну ставку для встановлення вартості консультацій адвокат не мала права. Наданий до суду звіт від 11.02.2025 не містить детального опису наданих послуг. З вказаного звіту неможливо встановити, чи надавалися всі консультації у 2023 році, чи були такі консультації в 2024 році, в якому договір адвокатом не підписаний, чи були такі консультації в 2025 році, коли справа розглядалася вже по суті, що відповідно, з урахуванням умов договору щодо вартості консультацій у відповідному році 2000 грн., впливає на можливість об`єктивно визначити вартість наданої допомоги. Вказані обставини не дають можливості також достовірно встановити, за які саме судові засідання адвокат визначила оплату.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримала заяву про ухвалення додаткового рішення, просила її задовольнити.

В судове засідання представник позивача адвокат Авілова О.М. не з`явилася, повідомлялася належним чином про дату, час та місце розгляду справи, 13.03.2025 на електрону адресу суду в системі «Електронний суд» надійшла заява адвоката Авілової О.М., в якій вона зазначила, зокрема, що усні консультації адвокатом Авіловою О.М. надавались ОСОБА_1 на всі її запити, пов`язані з неодноразовим відкладенням розгляду справи та всіма процесуальними діями по даній справі. Відповідачем не надано суду доказів на спростування надання правничої допомоги адвокатом Авіловою О.М. ОСОБА_1 , що свідчить про необґрунтованість заяви відповідача про відмову у стягненні з нього судових витрат, понесених позивачкою (а.с. 25).

В судове засідання відповідач ОСОБА_2 та його представник адвокат Лишняк І.В. не з`явилися, повідомлялися належним чином про дату, час та місце розгляду справи, 13.03.2025 на електрону адресу суду надійшла заява адвоката Лишняк І.В. про розгляд справи без участі представника відповідача, в якій просить судове засідання проводити без участі відповідача та його представника. Проти задоволення заяви позивача про стягнення витрат на правничу допомогу заперечує у повному обсязі (а.с. 31).

В судове засідання третя особа ОСОБА_3 не з`явилася, повідомлялася належним чином про дату, час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомила.

Суд, вислухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали цивільної справи, приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Частина перша статті 133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої цієї статті).

Відповідно до частини першої статті 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Представником у суді може бути адвокат або законний представник (частина перша статті 60 ЦПК України).

Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», про що зазначено в частині четвертій статті 62 ЦПК України.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Згідно зі статтею 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 ЦПК України).

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України); 3) розподіл судових витрат між сторонами (стаття 141 ЦПК України).

Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частин першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

В ході розгляду позовної заяви, згідно журналу судового засідання від 29.10.2024, адвокатом Авіловою О.О. в судовому засіданні 29.10.2024 подано заяву від 25.09.2024, в якій вона повідомляла, що на підставі договорів про надання правничої допомоги ОСОБА_1 , витрати, понесені ОСОБА_1 будуть підтверджені у відповідності до ст. 141 ЦПК України (т. 2 а.с. 137 справа №953/7247/23).

В судовому засіданні 21.02.2025 оголошено вступну та резолютивну частини рішення Київського районного суду м. Харкова за результатами розгляду вказаної позовної заяви (т. 2 а.с. 197 справа №953/7247/23), за відсутності сторін чи їх представників, третьої особи (т. 2 а.с. 196 справа №953/7247/23).

28.02.2025 на електронну адресу суду в системі «Електронний суд» надійшла заява представника позивача ОСОБА_1 адвоката Авілової О.М., в якій вона просить винести додаткове рішення по даній справі та стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 відшкодування витрат на правничу допомогу в розмірі 22000 грн.

Враховуючи, що до закінчення судових дебатів адвокатом Авіловою О.О. зроблено заяву про те, що витрати, понесені ОСОБА_1 будуть підтверджені у відповідності до ст. 141 ЦПК України, а при проголошенні вступної та резолютивної частин рішення Київського районного суду м. Харкова 21.02.2025 учасники справи, в тому числі адвокат Авілова О.О., були відсутні, суд вважає не пропущеними адвокатом Авіловою О.О. строк, передбачений ч. 8 ст. 141 ЦПК України, на звернення до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення про відшкодування витрат на правничу допомогу, та вважає відсутніми підстави для залишення заяви без розгляду.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України вбачається, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).

Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України).

Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постановах: від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, від 22.01.2021 у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у постановах: від 02.12.2020 у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 12.02.2020 у справі № 648/1102/19 (провадження № 61-22131св19), від 03.02.2021 у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17.02.2021 у справі № 753/1203/18 (провадження № 61-44217св18), від 15.06.2021 у справі № 159/5837/19 (провадження № 61-10459св20), від 01.09.2021 у справі № 178/1522/18 (провадження № 61-3157св21).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.06.2021 у справі № 550/936/18 (провадження № 14-26цс21) зроблено висновок, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У частині третій статті 141 ЦПК України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Тобто, ЦПК України передбачено критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

На підтвердження понесення позивачем витрат на правничу допомогу представником позивача - адвокатом Авіловою О.М. надано наступні докази:

- ксерокопію Договору про надання правової допомоги від 13.11.2023, укладеного між ОСОБА_1 та адвокатом Авіловою О.М., предметом якого є забезпечення захисту прав, свобод і законних інтересів Клієнта в суді першої інстанції по справі про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Надання клієнту правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу його діяльності в будь-якому статусі. Складання заяв, скарг, заперечень, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення. Гонорар складається з суми вартості послуг, погодженої сторонами. Розмір гонорару складає 2000 грн. за кожне судове засідання та 2000 грн. за надання консультацій. Договір набуває чинності з дати його підписання і діє протягом 2023 року. Після закінчення строку дії договору він пролонгації не підлягає (а.с. 6);

- ксерокопію Договору про надання правової допомоги від 02.01.2024, укладеного між ОСОБА_1 та адвокатом Авіловою О.М., предметом якого є забезпечення захисту прав, свобод і законних інтересів Клієнта в суді першої інстанції по справі про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Надання клієнту правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу його діяльності в будь-якому статусі. Складання заяв, скарг, заперечень, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення. Гонорар складається з суми вартості послуг, погодженої сторонами. Розмір гонорару складає 2000 грн. за кожне судове засідання та 2000 грн. за надання консультацій. Договір набуває чинності з дати його підписання і діє протягом 2024 року. Після закінчення строку дії договору він пролонгації не підлягає (а.с. 3-4, 27-28);

- заяву адвоката Авілової О.М. від 25.09.2024, згідно якої на підставі договорів про надання правничої допомоги ОСОБА_1 по справі №953/7247/23, витрати, понесені ОСОБА_1 становлять 22000 грн. (а.с. 5);

- ксерокопію Договору про надання правової допомоги від 02.01.2025, укладеного між ОСОБА_1 та адвокатом Авіловою О.М., предметом якого є забезпечення захисту прав, свобод і законних інтересів Клієнта в суді першої інстанції по справі про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Надання клієнту правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу його діяльності в будь-якому статусі. Складання заяв, скарг, заперечень, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення. Гонорар складається з суми вартості послуг, погодженої сторонами. Розмір гонорару складає 2000 грн. за кожне судове засідання та 2000 грн. за надання консультацій. Договір набуває чинності з дати його підписання і діє протягом 2025 року. Після закінчення строку дії договору він пролонгації не підлягає (а.с. 7);

- звіт адвоката Авілової О.М. про виконання договорів про надання правничої допомоги від 13.11.2023, 02.01.2024, 02.01.2025, Шкуропацькій О.О. по цивільній справі №953/7247/23 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання від 11.02.2025, згідно якого: он-лайн консультації клієнта, узгодження правової позиції, підготовка письмових заяв, клопотань, кількість годин - 5, загальна сума 10000,00 грн.; представництво та захист інтересів ОСОБА_1 (участь в судових засіданнях), кількість годин 6, загальна сума 12000,00 грн.; всього загальна сума 22000 грн. (а.с. 8).

Відповідно до правової позиції, викладеної у постановах Верховного Суду від 13.12.2018 у справі №816/2096/17, від 16.05.2019 у справі №823/2638/18, від 09.07.2019 у справі №923/726/18, від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконання робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, але не доказів обґрунтування часу, витраченого фахівцем в галузі права.

Суд, зазначає, що визначення співмірності із часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), здійснюється з огляду на принципи диспозитивності та змагальності, з урахуванням статті 83 ЦПК України у взаємозв`язку із оцінкою таких критеріїв як складність справи (обсяг опрацьованого законодавства, судової практики, кількість та тривалість судових засідань, тощо). Подібні за змістом висновки, викладені і у постановах Верховного Суду від 18.01.2022 у справі №915/1473/20, від 27.01.2022 у справі №910/17733/20 та від 15.12.2021 у справі №910/2166/21.

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23.01.2014 у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (East/West Alliance Limited v. Ukraine), від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» (Baryshevsky v. Ukraine) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються тільки витрати, які мають розумний розмір.

Подібні висновки щодо правил підтвердження витрат, пов`язаних із оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18), від 08.06.2021 у справі № 550/936/18 (провадження № 14-26цс21) та додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).

Суд зазначає, що наведений у звіті адвоката Авілової О.М. про виконання договорів про надання правничої допомоги від 13.11.2023, 02.01.2024, 02.01.2025, Шкуропацькій О.О. по цивільній справі №953/7247/23 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання від 11.02.2025 опис та кількість годин наданих Шкуропацькій О.О. послуг, не відповідають критерію розумності та часу, який витратив адвокат на виконання відповідних робіт, оцінюючи заявлений стороною позивача розмір витрат на професійну правничу допомогу, понесених на судовий розгляд, на предмет їх пропорційності складності справи, та вважає такий розмір завищеним.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу у розмірі 5000,00 гривень, оскільки такий розмір витрат на професійну правничу допомогу відповідатиме критерію реальності наданих адвокатських послуг, обґрунтованості, розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи, її складності, необхідних процесуальних дій сторони.

З підстав зазначених вище, заява представника позивача ОСОБА_1 адвоката Авілової О.М. підлягає задоволенню в цій частині.

Щодо позиції представника відповідача адвоката Лишняк І.В. про відсутність на договорі про надання правової допомоги від 02.01.2024 підпису адвоката Авілової О.М., суд зазначає, що в матеріалах цивільної справи за вказаною позовною заявою міститься ксерокопія договору про надання правової допомоги від 02.01.2024, на якій міститься як підпис ОСОБА_1 так і підпис адвоката Авілової О.М. з мокрою печаткою (т. 2 а.с. 139-140 справа №953/7247/23).

Більш того, в ході розгляду даної цивільної справи повноваження адвоката Авілової О.М. як представника позивача були підтвердженні у відповідності до ст. 62 ЦПК України, що також не заперечувалося іншим учасниками справи.

Враховуючи викладене, в іншій частині заява представника позивача ОСОБА_1 адвоката Авілової О.М. задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 137, 270 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Авілової Олени Михайлівни про ухвалення додаткового рішення суду у цивільній справі №953/7247/23 - задовольнити частково.

Ухвалити додаткове рішення по цивільній справі №953/7247/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, стягнення аліментів за минулий період, стягнення половини вартості контрактів за навчання.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса для листування: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_3 ) судові витрати, які складаються із витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн 00 коп.

В іншій частині в задоволенні заяви - відмовити.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку додаткове рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини додаткового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Датою ухвалення додаткового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке додаткове рішення проголошено - повне чи скорочене).

Датою ухвалення додаткового рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: https://court.gov.ua.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_3 ).

Представник позивача: адвокат Авілова Олена Михайлівна (адреса: м. Харків, а/с 4229).

Відповідач: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса для листування: АДРЕСА_2 ).

Представник відповідача: адвокат Лишняк Інна Вікторівна (адреса: 61061, м. Харків, а/с 1281).

Третя особа: ОСОБА_3 (адреса: АДРЕСА_1 ).

Суддя Муратова С.О.