1Справа № 335/8712/24 2/335/200/2025
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 березня 2025 року м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі
головуючого - судді Мінаєва М.М.,
за участю секретаря судового засідання - Печерей О.С.,
представника відповідача - адвоката Кравченко О.В.,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_3 , про усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням і встановлення порядку користування ним, та за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , за участю третьої особи ОСОБА_3 , про припинення права на 1/3 частку у спільному майні,
У липні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 (надалі - відповідачка), яким просить зобов`язати відповідачку усунути перешкоди у користуванні 1/3 частиною квартири АДРЕСА_1 шляхом надання доступу до вказаної квартири з виділенням екземпляра ключів, а також встановити порядок користування цією квартирою шляхом виділення позивачу у користування ізольованої житлової кімнати площею 12,34 кв. м, відповідачці інших двох кімнат, та залишення у спільному користуванні кухні, балкону, ванної кімнати, туалету та коридору.
Ухвалою від 31.07.2024 було відкрите провадження у справі, її розгляд визначений в порядку спрощеного позовного провадження, а учасникам справи було надано час для подання письмових заяв по суті спору та доказів на їх обґрунтування.
Ухвалою від 11.2024 було прийнято заяву позивача ОСОБА_1 про зміну предмету позовних вимог, якою він просив
- у користування позивача виділити житлову кімнату площею 17 м.кв., та для забезпечення ізольованості кімнати та дотримання умови користування позивачем належних йому саме 12,34 м.кв., побудувати коштом позивача розмежувальну стіну з окремим вхідним дверним блоком до цієї кімнати, забезпечивши загальну її площу після перебудування 12,34 м.кв.. Розмежування кімнати здійснити без руйнування основних та несучих конструкцій, поділивши цілісну кімнату на два менших приміщення 12,34 м. кв. житлова кімната та 4,66 м.кв. - коридор, без зміни цільового призначення новоствореної житлової кімнати;
- у користуванні відповідача залишити житлові кімнати, площею 9,36 кв.м, та 12,34 м.кв. що буде максимально відповідати в натурі розміру її частки в праві власності на квартиру та забезпечить дотримання прав третьої особи в частині її мешкання в оспорюваній квартирі за договором довічного утримання;
- в загальному користуванні залишити: кухню 6,16 кв.м., ванну кімнату 1,67 м. кв, туалет 0,83, коридор 5,22 м. кв. та новостворений після перебудування коридор площею 4,66 м. кв.
Ухвалою від 26.02.2025 вказана справа була об`єднана в одне провадження із справою за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , за участю третьої особи ОСОБА_3 , про припинення права на 1/3 частку у спільному майні, тобто у спірній квартирі. У зв`язку цим визначено про розгляд об`єднаних справ в порядку загального позовного провадження зі стадії підготовчого судового засідання, а сторонам був встановлений новий строк для подання письмових заяв по суті спору та доказів на їх обґрунтування.
10.03.2025 від ОСОБА_1 надійшла нова заява про зміну предмету позовних вимог, якою він просить усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , належною йому 1/3 частиною квартири АДРЕСА_1 шляхом встановлення порядку користування вказаної квартири, в наслідок якого:
ОСОБА_1 - виділити в користування ізольовану житлову кімнату АДРЕСА_2 площею 12,5 кв.м.;
ОСОБА_2 - у користування виділити житлові кімнати № 5 житловою площею 16,8 кв.м. із балконом площею 0,75 кв.м. та кімнату № 6 житловою площею 9,2 кв.м., загальною житловою площею 26,0 кв.м;
в спільному користуванні ОСОБА_2 та ОСОБА_4 залишити кухню № 4 6,1 кв.м., ванну № 2 1,8 кв.м., вбиральню № 3 0,9 кв.м., коридор № 1 5,1 кв.м., комору № 7 1,4 кв.м.;
виселити ОСОБА_2 та ОСОБА_4 із кімнати АДРЕСА_3 ;
вселити ОСОБА_1 в кімнату № 8, житловою площею 12,5 кв.м. в квартирі АДРЕСА_1 .
В судове засідання позивач ОСОБА_1 та (або) його представник не з`явились. Від ОСОБА_1 надійшла письмова заява про проведення судового засідання, призначеного на 24.03.2025, без його участі.
Представник відповідача Денісової І.А. та третьої особи ОСОБА_4 , адвокат Кравченко О.В., в судовому засіданні заперечувала проти прийняття зміни позовних вимог, посилаючись на заздалегідь подані письмові заперечення. Зокрема, на думку адвоката Кравченко О.В., подана ОСОБА_1 заява містить зміну не лише предмету, а й підстав позову, що прямо заборонено процесуальним законом. Так, адвокат звернула увагу, що, якщо раніше ОСОБА_1 як на підставу своїх вимог посилався лише на створення ОСОБА_2 перешкод йому у користуванні спільним жилим приміщення, то в новій заяві про зміну позовних вимог посилається також на договір довічного утримання між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 і зобов`язання, що виникли між ними на підставі вказаного договору, також на нові правові підстави своїх вимог ст. 109 ЖК УРСР.
Вирішуючи порушене позивачем процесуальне питання, суд виходить з такого.
За змістом ч. 1, ч. 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності
Відповідно до ч. 3 ст. 49 ЦПК України, до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.
Відповідно до закріпленого у ст. 11 ЦПК України принципу пропорційності, суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
Відповідно до п. 4 ч. 4 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.
В обґрунтування заяви про зміну позовних вимог, що надійшла до суду 10.03.2025, ОСОБА_1 послався на те, що необхідність такої зміни виникла після ознайомлення з усіма матеріалами справи та вивчення наданого ОСОБА_2 технічного паспорту спірної квартири. ОСОБА_1 зазначив, що вважає за доцільне повернутись до першої редакції позовної заяви, оскільки відповідачем так і не надано документів, які б підтверджували, що права ОСОБА_4 через поточний позов будуть порушені. А викладені зміни до позовної заяви від 03.10.2024 значно погіршують матеріальний стан позивача та дискримінують його у порівнянні з відповідачами за гендерною та матеріальною ознакою. Відповідно до пункту 5 договору довічного утримання зазначено, що відповідач 1 ( ОСОБА_2 ) бере на себе зобов`язання щодо ОСОБА_4 у «…збереженні за нею права безоплатного довічного проживання у вищезазначеній частині квартири…». Таким чином, у договорі не зазначено, яка сама кімната визначена ОСОБА_4 для проживання, забезпечено тільки проживання на 1/3 частині квартири. Крім того, не зазначено зобов`язання надати ізольовану кімнату в її користування. У квартирі наявні інші житлові кімнати № 5 житловою площею 16,8 кв.м. із балконом площею 0,75 кв.м. та № 6 житловою площею 9,2 кв.м., загальною житловою площею 26,0 кв.м., тому виділивши Позивачу кімнату №8 площею 12,5 кв.м у користування, права інших користувачів квартири не будуть порушені, т.к. з трьох наявних кімнат зазначена кімната №8 максимально близька до площі, що перебуває у власності Позивача. І якщо виділити Позивачу інші кімнати, меншу, або більшу, то будуть порушені відповідно його права або права Відповідачів. Якщо Відповідачі бажають зробити ізольованими інші кімнати, то можуть зробити це у встановлений законом спосіб. Відповідно до договору довічного утримання Відповідач добровільно взяла себе зобов`язання щодо ОСОБА_4 щодо її розселення, утримання, тощо, за рахунок своїх коштів та належній їй площі спірної квартири. Позивач таких зобов`язань ні перед ким не має, тому має право вселитись у зазначену вище кімнату та своїх умовах. Тому посилання Відповідача 1 на те, що виділення Позивачу кімнати №8 порушить її право не відповідає дійсності, право власності у неї незмінне, а право користування своєю частиною квартири вона обмежила сама, уклавши договір довічного утримання.
Також ОСОБА_1 вказав про те, що «позивач не має доступу до спірної квартири майже рік (із квітня 2024 року), коли Відповідач 1 не надала добровільно ключа від нового замка, та обмежила доступ Позивача до належного йому житла умовою наявністю відповідного рішення суду, що підтверджується листуванням в мережі Вайбер від 15.04.2024 року та відео від 24.07.2024 року та від 01.12.2024 року (надано з матеріалами первинної позовної заяви). Тому Позивач фактично не має відомостей, яку кімнату в спірній квартирі на теперішній час займає Відповідач 1 (якщо займає) та зареєстрована в спірній квартирі ОСОБА_4 . У зв`язку із цим позивач вважає за необхідне залучити ОСОБА_4 до участі у справі в якості Відповідача №2 та доповнити свій позов вимогами про виселення обох відповідачів із кімнати № 8 та вселення його до цієї кімнати в спірній квартирі».
Як зазначено у постанові КЦС ВС від 14.07.2021 у справі № 161/2823/19, згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Реалізуючи передбачене статтею 55 Конституції України, статтею 4 ЦПК України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.
Позов - це звернена через суд до відповідача матеріально-правова вимога про поновлення порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу, який здійснюється в певній, визначеній законом процесуальній формі.
Основними елементами, що визначають сутність будь-якого позову (індивідуалізуючі ознаки позову) являються предмет і підстава.
Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить постановити судове рішення. Вона опосередковується спірними правовідносинами - суб`єктивним правом і обов`язком відповідача.
Підставу позову складають обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Такі обставини складають юридичні факти, які тягнуть за собою певні правові наслідки. Фактична підстава позову - це юридичні факти, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача до відповідача. Правова підстава позову - це посилання в позовній заяві на закони та інші нормативно-правові акти, на яких ґрунтується позовна вимога.
Беручи до уваги наведене вище, суд зауважує, що у заяві ОСОБА_1 про зміну позовних вимог дійсно викладені інші обставини, якими він обґрунтовує зміну своїх вимог, які пов`язані з участю у спірних правовідносинах ОСОБА_4 , і на які він не посилався при поданні позову і при першій зміні позовних вимог. Не було у первинній редакції позову ОСОБА_1 і посилань на ст. 109, 150, 156 ЖК УРСР як на нормативні підстави заявлених ними вимог.
У нерозривному зв`язку з цим перебуває й той факт, що у заяві про зміну позовних вимог додано нові позовні вимоги як до первісного відповідача ( ОСОБА_2 ), так і до нового відповідача ОСОБА_4 , а саме про її виселення із кімнати № 8, житловою площею 12,5 кв.м. в квартирі АДРЕСА_1 , залишення у її спільному користуванні місць загального користування та вселення до вказаної кімнати самого ОСОБА_1 .
Іншими словами, якщо підставою позову до ОСОБА_2 було і залишається посилання на те, що вона чинить ОСОБА_1 перешкоди у користування спільним житлом, то в частині вимог до ОСОБА_4 їх підставою викладені інші обставини, що випливають з факту існування договору довічного утримання. Посилань на те, що ОСОБА_4 чинить ОСОБА_1 перешкоди у користуванні належним йому майном, заява про зміну позовних вимог не містить.
Таким чином, заява ОСОБА_1 про зміну позовних вимог від 07.03.2025 містить викладення зміни як предмету, так і підстав позову, а за своєю правовою природою в частині вимог до ОСОБА_4 є новим (іншим) позовом, тоді як за змістом ст. 51 ЦПК України, співвідповідач може бути залучений лише щодо вже заявлених позовних вимог.
Крім того, нормами чинного ЦПК України не передбачено право позивача в межах підготовчого провадження в одній справі з визначеним колом учасників заявляти нову позовну вимогу до особи, яка не є відповідачем у цій справі.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 11, 12, 49, 51, 259-261 ЦПК України, суд
Відмовити у прийнятті заяви ОСОБА_1 , поданої 07.03.2025, про зміну позовних вимог (предмету позову) у справі за позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_3 , про усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням і встановлення порядку користування ним, та повернути її заявнику.
Роз`яснити ОСОБА_1 право на звернення до суду з вимогами до ОСОБА_4 шляхом подання відповідної позовної заяви у встановленому законом порядку.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Підготовче судове засідання відкласти до 10 год. 00 хв. 17.04.2025.

Суддя М.М. Мінаєв