ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/4311/23
Провадження № 2/210/42/25
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

26 березня 2025 року

Дзержинський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді: Скотар Р.Є.,

за участі секретаря судового засідання Новосилецького В.О.,

представника позивача Касьян М.С.,

представника відповідача Страх В.О.,

розглянувши в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за первісним позовом адвоката Касьяна Миколи Степановича, який діє в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом адвоката Страх Вадима Олеговича, який діє в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна особистою приватною власністю,-

ВСТАНОВИВ:

Суть первісного та зустрічного позову

Адвокат Касьян М.С., який діє в інтересах позивача ОСОБА_1 14.08.2023 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, в обґрунтування якої зазначає наступне.

08 грудня 2018 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб. Проте спільне життя з відповідачем не склалось та рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 квітня 2023 по справі №210/1658/23 вищевказаний шлюб було розірвано.

Від шлюбу сторони по справі мають неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

За час перебування у шлюбі сторони, за спільні кошти подружжя, придбали автомобіль марки Volkswagen Touran, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер кузова (VIN) НОМЕР_2 , чорного кольору, який було зареєстровано на ОСОБА_2 та який фактично знаходився в особистому користуванні останньої.

У червні 2023 року позивач дізнався про те, що відповідач продала спірний автомобіль без його згоди та одразу ж звернувся до неї з пропозицією про повернення належної йому частки спільного майна на що отримав відмову на запропонований позивачем порядок розподілу майна, що і стало в подальшому підставою для звернення до суду з відповідною позовною заявою. Таким чином, автомобіль Volkswagen Touran, 2008 року випуску, був придбаний під час шлюбу, а відтак є спільною сумісною власністю подружжя, проте відповідач відчужила його без згоди позивача як іншого із подружжя, тобто з відповідача на користь позивача підлягає стягненню грошова компенсація вартості 1/2 частини спірного транспортного засобу.

Враховуючи викладене, просить суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1/2 частини вартості автомобіля Volkswagen Touran, 2008 року випуску, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер кузова (VIN) НОМЕР_2 , що становить 141 886, 17 грн., витрати за проведену експертизу №112/23 від 17.07.2023 в розмірі 2500, 00 грн., витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000, 00 грн. та судовий збір в розмірі 1418, 86 грн.

Адвокат Страх В.О.,в інтересах ОСОБА_2 25.09.2023 звернувся до суду з зустрічною позовною заявою до ОСОБА_1 , в обґрунтування якої зазначає наступне.

08 грудня 2018 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, про що в Голосіївському районному у місті Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві вчинено відповідний актовий запис №888. Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 квітня 2023 по справі №210/1658/23 вищевказаний шлюб було розірвано.

Від шлюбу сторони по справі мають неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Судовим наказом по справі №210/2215/23, провадження №2-н/210/500/23, 02 травня 2023 року суддя Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Скотар Р.Є. наказав стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) боржника щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дня подання заяви, тобто з 28 квітня 2023 року і до повноліття дитини.

23 вересня 2022 року, за час шлюбу, на ім`я ОСОБА_2 було придбано і зареєстровано автомобіль марки Volkswagen Touran, реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 , ідентифікаційний номер кузова (VIN) НОМЕР_2 , чорного кольору. Вказаним автомобілем користувалась виключно позивач ОСОБА_2 .

Спірний автомобіль придбано за її особисті кошти, які були подаровані їй батьком - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_4 , більшу частину з яких від суми покупки, у розмірі 120 000 гривень, 15 та 16 вересня 2022 року він зняв зі свого карткового рахунку НОМЕР_5 у АТ КБ "ПриватБанк", а не за спільні кошти сімейного бюджету, як зазначено у первісному позові.

На підставі викладеного, просить суд визнати, що автомобіль марки Volkswagen Touran, ідентифікаційний номер кузова (VIN) НОМЕР_2 , чорного кольору, був особистою приватною власністю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_6 ; стягнути з відповідача на користь позивача витрати пов`язані зі сплатою судового збору.

Рух по справі

Ухвалою суду від 24.08.2023 року відкрито загальне позовне провадження у справі за позовом адвоката Касьяна Миколи Степановича, який діє в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжяза законом та розпочато підготовче провадження у справі.

Ухвалою суду від 20.09.2023 року підготовче судове засідання у справі відкладено на 11 год. 30 хв. 16 жовтня 2023 року.

Ухвалою суду від 16.10.2023 року зустрічну позовну заяву адвоката Страх Вадима Олеговича, який діє в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна особистою приватною власністю - прийнято до розгляду. Об`єднано в одне провадження справи за первісним адвоката Касьяна Миколи Степановича, який діє в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя (справа № 210/4311/23 пр. № 2/210/1407/23) та за зустрічним позовом адвоката Страх Вадима Олеговича, який діє в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна особистою приватною власністю (справа №210/5213/23, пр. № 2/210/1597/23). Присвоєно справі єдиний унікальний номер №210/4311/23, пр. №2/210/1407/23). Підготовче судове засідання у даній цивільній справі відкладено на 10 год. 00 хв. 14 листопада 2023 року.

Ухвалою суду від 14.11.2023 року підготовче судове засідання у справі відкладено на 11.00 год. 08.12.2023 року.

Ухвалою суду від 08.12.2023 року підготовче судове засідання у справі відкладено на 11-00 год. 15.01.2024 року.

Ухвалою суду від 15.01.2024 року відкладено підготовче судове засідання у цивільній справі на 10.00 год. 09 лютого 2024 року. Витребувано у Територіального сервісного центру 1248 Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Дніпропетровській області (50065, м. Кривий Ріг, вул. Стрєльникова 15)): копію договору купівлі-продажу, укладеного в СГ №8069/23/012241 від 21 квітня 2023 року ФОП ОСОБА_5 , за яким транспортний засіб Volkswagen Touran, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер кузова (VIN) НОМЕР_2 , чорного кольору, був перереєстрований на громадянку ОСОБА_6 .

Ухвалою суду від 09.02.2024 року підготовче судове засідання у справі відкладено на 10.30 год. 01 березня 2024 року.

Ухвалою суду від 01.03.2024 року закрито підготовче провадження у справі, клопотання представника позивача за зустрічним позовом адвоката Страх В.О. про виклик свідків задоволено.

Ухвалами суду від 12.06.2024 року, 10.09.2024 року, 27.11.2024 року, 05.02.2025 року судові засідання у справі було відкладено.

Аргументи учасників

Від представника відповідача за первісним позовом ОСОБА_7 25.09.2023 року надійшов відзив на позовну заяву, в обґрунтування якого зазначає наступне.

23 вересня 2022 року, за час шлюбу, на ім`я ОСОБА_2 було придбано і зареєстровано автомобіль марки Volkswagen Touran, реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 , ідентифікаційний номер кузова (VIN) НОМЕР_2 , чорного кольору. Вказаним автомобілем користувалась виключно ОСОБА_2 . Спірний автомобіль придбано за її особисті кошти, які були подаровані їй батьком - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_4 , більшу частину з яких від суми покупки, у розмірі 120 000 гривень, 15 та 16 вересня 2022 року він зняв зі свого карткового рахунку НОМЕР_5 у АТ КБ "ПриватБанк", а не за спільні кошти сімейного бюджету, як зазначено у первісному позові. Купівля транспортного засобу була вчинена за 163 500 гривень 00 копійок. Різницю коштів батько передав ОСОБА_8 з власних збережень. На підтвердження вказаних обставин документи були долучені до зустрічного позову.

Представник зазначає, що позивач не доводить належність майна до спільної сумісної власності подружжя спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна, джерело його набуття. Так, як кошти належали особисто ОСОБА_2 , то придбаний транспортний засіб є особистою приватною власністю ОСОБА_2 . Враховуючи викладене, у задоволенні позову просить відмовити у повному обсязі.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 адвокат Касьян М.С. підтримав позовні вимоги. Просив задовольнити.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Страх В.О. заперечував проти задоволення первісного позову. Зустрічний позов підтримав, просив задовольнити.

Фактичні обставини справи та докази на їх підтвердження

Судом встановлено, що 08 грудня 2018 року між ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_5 було укладено шлюб, про що 08.12.2018 року складено відповідний актовий запис №888, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_7 (а.с.9 том 1).

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25.04.2023 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_10 розірвано (а.с.10 том 1).

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_8 , транспортний засіб Volkswagen Touran, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер кузова (VIN) НОМЕР_2 , чорного кольору зареєстрований на ОСОБА_2 (а.с.11 том 1).

Адвокатом Касьян М.С. 09.08.2023 року скеровано адвокатський запит до ТСЦ МВС №1243 щодо дати і місця здійснення переоформлення транспортного засобу Volkswagen Touran, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер кузова (VIN) НОМЕР_2 , зареєстрованого на ОСОБА_2 (а.с.12 том 1).

Відповідно до висновку судового експерта Рейнюк О.В., складеного 17.07.2023 року, та додатків до нього, середня ринкова вартість автомобіля Volkswagen Touran 1.6і, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер кузова (VIN) НОМЕР_2 , на дату оцінки 29.06.2023 складає 283772,34 гривні (а.с.14-23 том 1).

Між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_11 29.06.2023 року укладено Договір про проведення експертного транспортно-товарознавчого дослідження №96, згідно якого вартість робіт, зазначених у п.1.1 Договору становить 2500 гривень (а.с.25 том 1).

Відповідно до Рахунку-фактури №118 від 29.06.2023 року та платіжної інструкції № 0.0..1 від 13.07.2023, ОСОБА_1 сплачено 2500,00 гривень на рахунок ФОП ОСОБА_11 за проведення транспортно-товарознавчого дослідження по визначенню середньої ринкової вартості автомобіля Volkswagen Touran реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с.26-27 том 1).

Згідно Акту приймання-передачі виконаних робіт від 24.07.2023, адвокат Касьян М.С. надав, а ОСОБА_1 прийняв правничу допомогу, яка полягає в наступному: консультація адвоката (1000 гривень) та складання і подання до суду позовної заяви про поділ майна подружжя (6000 гривень) (а.с.28 том 1).

Між ОСОБА_1 та адвокатом Касьян М.С. 24.07.2023 року укладено Договір про надання правової допомоги (а.с.29 том 1).

За Договором про надання правової допомоги №88 від 24.07.2023 року, ОСОБА_1 сплачено адвокату Касьян М.С. 7000 гривень, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера №б/н від 25.07.2023 (а.с.30 том 1).

Згідно відповіді від 29.08.2023, наданої Головним сервісним центром МВС РСЦ ГСЦ МВС в Дніпропетровській області (філія ГСЦ МВС) ТСЦ МВС №1243, у відповідності до Єдиного державного реєстру транспортних засобів, 23.09.2022 транспортний засіб Volkswagen Touran, 2008 року випуску, об`єм двигуна 1595 см.куб., був зареєстрований за громадянкою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 автомобіль Volkswagen Touran був перереєстрований на громадянку ОСОБА_6 , на підставі договору купівлі-продажу укладеного в СГ №8069/23/0122441 від 21.04.2023 року ФОП ОСОБА_5 (а.с.40 том 1).

Згідно з даними інформаційно-комунікаційних систем ДПС України, ОСОБА_1 (податковий номер НОМЕР_9 ) з 30.07.2021 перебуває на обліку в Криворізькій Південній ДПІ ГУ ДПС у Дніпропетровській області як фізична особа-підприємець, з 05.01.2023 у статусі «Припинено, але не знято з обліку (КОР не пусті)». Інформація щодо об`єктів оподаткування ОСОБА_1 відсутня (а.с.80 том 1).

За відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору за період з 4 кварталу 2018 року по 4 квартал 2022 року виплачений дохід ОСОБА_1 склав 593434,47 гривень (а.с.81-82 том 1).

Згідно повідомлення ТСЦ МВС №1243 від 20.12.2023, згідно Єдиного державного реєстру транспортних засобів, перереєстрація транспортного засобу Volkswagen Touran, VIN НОМЕР_2 була проведена в ТСЦ №1248 РСЦ ГСЦ МВС (а.с.88 том 1).

За договором купівлі-продажу транспортного засобу 8069/23/012241 від 21.04.2023, продавець в особі відповідального ОСОБА_12 передала покупцю в особі ОСОБА_6 транспортний засіб Volkswagen Touran, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер кузова (VIN) НОМЕР_2 , чорного кольору, зареєстрований за власником 23.09.2022. За домовленістю сторін ціна транспортного засобу складає 35640 гривень (а.с.102,111 том 1).

До зустрічного позову додано виписку по картковому рахунку ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 № НОМЕР_10 у АТ «Приватбанк» за період з 01.09.2022 по 30.09.2022 (а.с.6-7 том 2).

Допитаний в судовому засіданні 21.10.2024 року свідок ОСОБА_4 , який є батьком відповідача ОСОБА_2 суду пояснив, що з 2020 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 проживали разом з ними в будинку за адресою: АДРЕСА_1 . В 2022 році ОСОБА_13 був мобілізований за контрактом. Свідок зазначив, що у вересні 2022 року вирішив купити автомобіль, мав на рахунку кошти, які зняв і доклав до купівлі авто Volkswagen, яке було придбано приблизно за 170000 гривень, після чого оформив вказаний автомобіль на доньку ОСОБА_2 .

Допитана в судовому засіданні 18.03.2025 року свідок ОСОБА_14 , яка є матір`ю відповідача ОСОБА_2 , суду пояснила, що ОСОБА_15 та ОСОБА_16 з 2020 року проживали разом з ними в будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Свідок стверджувала, що автомобіль Volkswagen було придбано на кошти її чоловіка ОСОБА_4 та оформлено на їх доньку ОСОБА_2 .

Мотиви, застосовані норми права та оцінка суду

Відповідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 3 статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною 1 статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з вимогами ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Вимогами ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Суд зазначає, що цивільний процес здійснюється на засадах змагальності сторін (пункт 4 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Відповідно до вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору ( ст. 95 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Відповідно до положень статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом (речення перше абзацу другого частини першої статті 71 СК України). Тобто суд має вирішити переданий на його розгляд спір про поділ спільної сумісної власності саме тоді, коли подружжя не домовилося про порядок такого поділу. Вирішення цього спору, зокрема щодо неподільної речі, не має зумовлювати у співвласників потребу після судового рішення домовлятися про порядок поділу цього ж майна, а саме про виплату одному із них компенсації іншим співвласником і про гарантії її отримання. Якщо одна зі сторін спору довірила його вирішення суду, відповідний конфлікт треба вичерпати внаслідок ухвалення судового рішення та подальшого його виконання.

Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом (частина третя статті 368 ЦК України).

Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу) (частина перша статті 60 СК України).

У Рішенні Конституційного Суду України від 19 вересня 2012 року у справі за конституційним зверненням приватного підприємства «ІКІО» щодо офіційного тлумачення положення ч. 1 ст. 61 СК України №1-8/2012 (№ 17-рп/2012), яким встановлено, зокрема, що основою майнових відносин подружжя є положення про те, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу); вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (ст. 60 Кодексу).

Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (ч. 1 ст. 61 Кодексу).

Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентовано ст. 63 Кодексу, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки.

Конструкція норми ст. 60 СК України, свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована одним із подружжя, може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Відповідно до статті 65 СК України дружина і чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до ЦК України (стаття 68 СК України).

Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (частина перша статті 69 СК України).

У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (частина перша статті 70 СК України).

Відповідно до ст. 71 СК України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено угодою між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Тлумачення положень ст. 71 СК України дає підстави для висновку про те, що частини 4 та 5 цієї статті виступають як єдиний правовий механізм захисту інтересів того з подружжя, який погоджується на компенсацію належної йому частки у спільному майні за рахунок іншого з подружжя, з подальшим припиненням права власності на цю частку.

Правовідносини, в яких позивач просить припинити не право власності відповідача у спільному майні з виплатою компенсації, а своє право на частку в майні з отриманням компенсації на свою користь, є відмінними за своєю природою і регулюються ст. 364 ЦК України, яка передбачає, що співвласник, частка якого в майні не може бути виділена в натурі, має право на отримання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості цієї частки.

Отже, у справах за спорами, в яких про припинення своєї частки у спільному майні і отримання компенсації на свою користь заявляє позивач, не вимагається обов`язкового внесення на депозитний рахунок грошової компенсації.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 03 лютого 2020 року у справі №235/5146/16-ц (провадження№61-37616 св 18); від 03 червня 2020 року у справі №487/6195/16-ц (провадження №61-46326св18); від 30 вересня 2020 року у справі №552/1514/19 (провадження №61-21084 св 19).

Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу (частина третя статті 370 ЦК України).

Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою (абзаци перший і другий частини другої статті 364 ЦК України).

Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення (частина друга статті 183 ЦК України).

Судом встановлено, що за час перебування у шлюбі (з 08.12.2018 по 25.04.2023) сторонами 23.09.2022 року було придбано транспортний засіб Volkswagen Touran, VIN НОМЕР_2 2008 року випуску, який було зареєстровано за відповідачем ОСОБА_2 .

Належних та допустимих доказів на підтвердження того, що спірний автомобіль придбано відповідачем за власні кошти, останньою не надано.

Крім того, з матеріалів справи встановлено, що за період з 4 кварталу 2018 року по 4 квартал 2022 року дохід позивача ОСОБА_1 склав 593434,47 гривень.

Так, до зустрічної позовної заяви додано виписку по банківському рахунку свідка ОСОБА_4 (батька ОСОБА_2 ), з якої вбачається зняття готівки в сумі 100000 гривень 16.09.2022 року, в сумі 20000 гривень 15.09.2022 року, проте жодних належних та допустимих доказів в підтвердження того, що дані кошти були витрачені на придбання спірного автомобіля Volkswagen Touran, VIN НОМЕР_2 2008 року випуску, матеріали зустрічної позовної заяви не містять.

Надані в судовому засіданні покази свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_14 суд також не бере до уваги, оскільки свідки є батьками відповідача, а отже є упередженими особами.

Матеріали справи не містять доказів того, що 23.09.2022 року на ім`я ОСОБА_2 було придбано і зареєстровано автомобіль за її особисті кошти, які були подаровані її батьком ОСОБА_4 , як і не містять доказів відсутності фінансової участі позивача ОСОБА_1 у придбанні автомобіля.

21 квітня 2023 року транспортний засіб Volkswagen Touran, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер кузова (VIN) НОМЕР_2 , чорного кольору, відповідачем було відчужено відповідно до договору купівлі-продажу транспортного засобу 8069/23/012241 від 21.04.2023.

Вказані відомості відповідачем не спростовані.

Розірвання шлюбу не тягне за собою зміну правового статусу майна подружжя. Таке майно залишається їх спільною сумісною власністю. Тобто лише після вирішення питання про поділ майна, яке є спільною сумісною власністю, виділення конкретних часток кожному зі співвласників, таке майно набуває статусу спільної часткової власності чи особистої приватної власності. За відсутності згоди позивача на відчуження спірного автомобіля він має право на відповідну компенсацію вартості відчуженого не в інтересах сім`ї майна. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 03.05.2018 року у справі № 755/20923/14-ц (провадження № 61-10442св18).

У випадку, коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Зазначена правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 27.04.2016 року № 6-486цс16.

Так, позивач ОСОБА_1 не надавав згоди на відчуження спірного автомобіля, на момент продажу транспортного засобу сторони не вирішили питання про поділ майна та відповідачем презумпція спільності права власності подружжя на придбаний в період шлюбу автомобіль не спростована.

Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абз. 1 п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року № 11).

Відповідно до правової позиції Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, викладеної у постанові від 3 жовтня 2018 року у справі № 127/7029/15-ц: «Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пунктах 22, 30 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. У випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Позивачем на підтвердження заявлених позовних вимог суду надано висновок судового експерта Рейнюк О.В., складений 17.07.2023 року, згідно якого, середня ринкова вартість автомобіля Volkswagen Touran 1.6і, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер кузова (VIN) НОМЕР_2 , на дату оцінки 29.06.2023 складає 283772,34 гривні.

Враховуючи, що матеріалами справи доведено факт належності сторонам на праві спільної сумісної власності подружжя транспортного засобу Volkswagen Touran, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , 2008 року випуску, ідентифікаційний номер кузова (VIN) НОМЕР_2 до моменту його відчуження відповідачем без згоди позивача, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача грошової компенсації за 1/2 частину даного транспортного засобу, а саме в розмірі 141886,17 гривень, а також витрат на проведення експертизи №112/23 від 17.07.2023 в розмірі 2500,00 гривень.

За таких обставин, враховуючи задоволення первісного позову у повному обсязі, оскільки належних та допустимих доказів на підтвердження того, що спірний автомобіль придбано відповідачем за власні кошти, останньою не надано, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні зустрічного позову адвоката Страх Вадима Олеговича, який діє в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна особистою приватною власністю.

Судові витрати

Відповідно до положень статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду; на професійну правничу допомогу.

Частинами 1 та 2 ст.141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивач просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн.

В обґрунтування розміру понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн позивач надав копії таких документів: Акт приймання-передачі виконаних робіт від 24.07.2023; Договір №88 про надання правової допомоги від 24.07.2023; Квитанцію до прибуткового касового ордера №б/н від 25.07.2023; Ордер на надання правничої (правової) допомоги АЕ №2129011.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Згідно з положеннями частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При розгляді справи «Гуриненко проти України» (рішення Європейського суду з прав людини від 18 лютого 2010 року, №37246/04) ЄСПЛ зазначив, що при розгляді питань компенсації витрат, понесених сторонами на отримання ними юридичної допомоги (в тому числі й під час розгляду їх справ в національних судах) задоволенню судом підлягають лише ті вимоги, по яким доведено, що витрати заявника були фактичними, неминучими, необхідними, а їх розмір розумним та обґрунтованим.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року по справі № 826/1216/16 висловила правову позицію про те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відповідно до вимог діючого законодавства, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, які підлягають розподілу між сторонами.

Стороною відповідача клопотання про зменшення розміру витрат на правову допомогу не надано.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу у сумі 7000,00 грн.

Відповідно до ст.141 ЦПК України стороні, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи задоволення позовних вимог у повному обсязі, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 1418,86 грн.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 60, 61, 69, 70, 71 Сімейного кодексу України, ст. ст. 358, 364, 368, 372 Цивільного кодексу України, ст. ст. 3, 4, 12, 13, 19, 76-81, 133-141, 259, 263-265, 273, 274, 275, 278, 279, 353, 354, 355, п.п. 15.5 п. 15 Розділу ХІІІ Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Первісний позов адвоката Касьяна Миколи Степановича, який діє в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_6 на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_9 грошову компенсацію за 1/2 частину транспортного засобу Volkswagen Touran, 2008 року випуску, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер кузова (VIN) НОМЕР_2 у розмірі 141 886,17 гривень (сто сорок одна тисяча вісімсот вісімдесят шість гривень сімнадцять копійок).

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_6 на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_9 витрати на проведення експертизи №112/23 від 17.07.2023 в розмірі 2500,00 гривень (дві тисячі п`ятсот гривень).

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_6 на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_9 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000,00 (сім тисяч) гривень та судовий збір у розмірі 1418,86 гривень (одна тисяча чотириста вісімнадцять гривень вісімдесят шість копійок).

Зустрічний позов адвоката Страх Вадима Олеговича, який діє в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна особистою приватною власністю залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до п.15 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи можуть ознайомитись з судовим рішенням на офіційному веб-порталі Єдиного державного реєстру судових рішень. Веб-адреса сторінки: http://reyestr.court.gov.ua.

Повний текст рішення складено 26 березня 2025 року.

Відомості про учасників справи згідно п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України:

- позивач за первісним позовом: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_9 ( АДРЕСА_2 );

- відповідач за первісним позовом: ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_6 ( АДРЕСА_3 ).

Суддя: Р. Є. Скотар