Київський районний суд м. Полтави
Справа № 552/7870/23
Провадження №2/552/96/25
У Х В А Л А

21.03.2025 Київський районний суд м.Полтави в складі :

головуючого - судді Самсонової О.А.,

секретар судового засідання Масцева А.П.,

учасники справи та їхні представники:

позивач ОСОБА_1 ,

представник позивача ОСОБА_2 ,

відповідач Виконавчий комітет Київської районної у м. Полтаві ради як орган опіки та піклування,

треті особи - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

представник третіх осіб адвокат Щербак Тетяна Олександрівна,

третя особа - Полтавська районна військова адміністрація Полтавської області,

представник третьої особи Медведєва Тетяна Всеволодівна,

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Київської районної у м. Полтаві ради як органу опіки та піклування про повернення дітей, відібраних за рішенням суду, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про повернення дітей, відібраних за рішенням суду.

В позовній заяві просила суд повернути їй, ОСОБА_1 , її малолітніх дітей, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які були відібрані без позбавлення батьківських прав відповідно до рішення Київського районного суду м.Полтави від 19 липня 2022 року у цивільній справі №552/1870/22.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Полтави від 12 січня 2024 року відкрито провадження за вказаною позовною заявою, справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження.

Під час підготовчого провадження у справі позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з клопотанням про призначення у справі судової психологічної експертизи.

Своє клопотання обґрунтовувала тим, що прийомна матір ОСОБА_3 систематично здійснює психологічний тиск на дітей, всіляко обмежує їх спілкування з матір`ю, повідомляє відомості, які не відповідають їх віку та рівню розвитку.

ОСОБА_3 намагається налаштувати дітей проти позивача, викликати у них почуття образи на неї та спотворити її образ як гарної матері та людини в цілому, аби вони не хотіли повернутись додому, а хотіли залишитись із нею.

Вона маніпулює думкою дітей всупереч їхнім інтересам та свідомо завдає шкоди їхньому психологічному здоров`ю та безпечному сприйняттю своєї родини, зокрема рідної матері.

Тому позивач просила суд призначити судову психологічну експертизу з метою встановлення справжньої думки дітей без вплачу прийомної матері (т. 1 а.с.133-134).

Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали клопотання та матеріали справи, приходить до таких висновків.

Статтею 103 ЦПК України передбачено, що суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Відповідно до ст. 105 ЦПК України призначення експертизи судом є обов`язковим у разі заявлення клопотання про призначення експертизи обома сторонами. Призначення експертизи судом є обов`язковим також за клопотанням хоча б однієї із сторін, якщо у справі необхідно встановити:

1) характер і ступінь ушкодження здоров`я;

2) психічний стан особи;

3) вік особи, якщо про це немає відповідних документів і неможливо їх одержати.

В даній справі відсутні підстави, визначені ст. 105 ЦПК України для обов`язкового призначення експерти.

Предметом спору в даній справі є позовні вимоги щодо повернення дітей матері, у якої вони відібрані без позбавлення її батьківських прав.

Тобто, при розгляді справи суд має встановити чи продовжують існувати обставини, які стали підставою для відібрання дітей, чи створені матір`ю для дітей необхідні умови для проживання, та чи відповідає їхнім інтересам повернення до матері, від якої вони були відібрані.

Вказані обставини встановлюються судом на підставі дослідження доказів, що мають інформацію щодо умов проживання, які позивач створила для дітей, що свідчать про вжиття нею заходів для усунення обставин, які стали підставою для вилучення дітей з родини. Суд має з`ясувати які зміни відбулися після відібрання дітей та чи є ці зміни сталими.

Такі обставини мають бути встановлені належними та допустимими доказами, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Як неодноразово роз`яснював Верховний Суд у своїй практиці, відповідно до українського законодавства під час розгляду справ, котрі стосуються визначення місця проживання дитини, слід ураховувати думку дитини, якщо дитина досягла такого віку й рівня розвитку, що може її висловити. Зазвичай це вік з 10 років, але у кожному конкретному випадку суд має підходити розумно та брати до уваги особливості розвитку кожної дитини.

Під час розгляду справи суд врахував думку сторін, представників органів опіки та піклування, а також прийомної матері про те, що малолітні ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за віком та розвитком здатні висловити свою думку, розповісти про своє ставлення до предмету розгляду, зокрема щодо повернення до матері.

Діти були опитані судом в присутності психолога та за відсутності матері ОСОБА_1 та прийомної матері ОСОБА_3 .

Підстави для більш глибокого дослідження психічного стану дітей, причин та умов, за яких сформувалось їх ставлення до матері та до прийомних батьків, в даній справі відсутні.

На підставі викладеного, проаналізувавши зміст клопотання, з урахуванням підстав та предмета позовних вимог, фактичних обставин справи, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено необхідності проведення такої експертизи, клопотання є необґрунтованим та не підлягає задоволенню.

Тому в задоволенні клопотання про призначення в справі судової експертизи слід відмовити.

Керуючись ст. 82-84, 103 ЦПК України,

у х в а л и в :

Відмовити в задоволенні клопотання позивача ОСОБА_1 про призначення судової психологічної експертизи.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено 25 березня 2025 року .

Головуючий О.А.Самсонова