Справа №: 671/819/24

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2025 року м.Волочиськ

Волочиський районний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді Ніколової С.В.,

з участю секретаря судового засідання Хрупайло Т.В.,

з участю представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 про усунення перешкод в здійсненні права користування та розпорядження земельними ділянками шляхом скасування державної реєстрації земельних ділянок,

встановив :

В квітні 2024 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 про усунення перешкод в здійсненні права користування та розпорядження земельною ділянкою шляхом скасування державної реєстрації належних відповідачам земельних ділянок. В обґрунтування заявлених вимог вказувала, що вона є співвласником домоволодіння (69/100 частки) за адресою: АДРЕСА_1 , що складається із кімнати у житловому будинку А-1 площею 9,6 кв.м., тимчасової споруди для проживання з гаражем Д готовністю 34%, погреба д, 1/2 частина загорожі та земельної ділянки площею 0,05 га. Право власності на зазначене майно набуте нею в шлюбі з ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу від 10.11.1999 року, а в подальшому визнано за нею відповідно до рішення Волочиського районного суду від 29.06.2016 року у справі № 671/620/16-ц. Відповідач ОСОБА_3 є власником земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: земельної ділянки кадастровий номер :01:002:1058, площею 0,1 га, цільове призначення: 02.01. для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, на якій знаходиться житловий будинок, в якому їй належить кімната А-1 площею 9,6 кв.м., та земельної ділянки кадастровий номер :01:002:1060, площею 0,1 га, цільове призначення: 01.03. для ведення особистого селянського господарства. Зазначала, що листами ТОВ Подільський Земельний Центр № 137 від 03 квітня 2017 року та ПП Волочиськ Вектра № 213 від 17.10.2017 року підтверджується те, що на її земельну ділянку 0,5 га, на якій знаходиться тимчасова споруда для проживання з гаражем Д готовністю 34%, погріб д, 1/2 частина загорожі, накладається земельна ділянка кадастровий номер :01:002:0920, площею 0,0494 га, цільове призначення: 02.01. для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , власником якої є відповідач ОСОБА_5 . Вказувала, що реєстрацію зазначених земельних ділянок за ОСОБА_3 13.11.2021 року проведено на підставі матеріалів технічної документації, виготовленої без погодження із нею. В 2017 року їй було відмовлено у виготовленні технічної документації із землеустрою на земельну ділянку, на якій знаходяться належні їй на праві власності об`єкти нерухомого майна, через те, що 31 % домоволодіння належить іншому власнику - відповідачу ОСОБА_3 , а в межах земельної ділянки 0,5 га, на якій розміщені належні їй споруди, є розташування іншої земельної ділянки кадастровий номер :01:002:0920, що належить відповідачу ОСОБА_5 . Вказувала, що з матеріалів технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості), замовником якої є ОСОБА_5 , вбачається, що виготовлення технічної документації із землеустрою на земельну ділянку кадастровий номер :01:002:0920 було здійснено за заявою ОСОБА_5 на підставі акту про продаж арештованого майна з прилюдних торгів. Такі торги є недійсними, оскільки проведені з порушенням вимог ч. 3 ст. 63 Закону України Про виконавче провадження. Зазначає, що внаслідок накладання зазначених земельних ділянок, вона не може реалізувати своє право користування та ропорядження належним їй майном, в тому числі завершити будівництво та ввести в експлуатацію об`єкт нерухомості готовністю 34% для подальшого проживання в ньому, отримати правовстановлюючі документи на земельну ділянку. Вказує, що відповідачі створюють їй перешкоди в користуванні майном, а саме щодо підходу і під`їзду до належних їй об`єктів нерухомого майна та створили умови, за яких вона може бути позбавлена будь-якого житла. Просить суд усунути перешкоди в здійсненні нею права користування та розпорядження нерухомим майном, що належить їй на праві власності, шляхом скасування державної реєстрації земельних ділянок, розташованих на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер :01:002:1058, площею 0,1 га, цільове призначення: 02.01. для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка); кадастровий номер :01:002:1060, площею 0,1 га, цільове призначення: 01.03. для ведення особистого селянського господарства), а також земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 кадастровий номер :01:002:0920, площею 0,0494 га, цільове призначення: 02.01. для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 позов підтримала. Стверджувала, що у даній справі відсутня необхідність в призначенні судової експертизи для з`ясування питання щодо накладення спірних земельних ділянок, оскільки є письмові докази - листи ТОВ Подільський Змельний Центр та ПП Волочиськ Вектра про підтвердження накладення земельних ділянок. У відповіді на відзив представник позивача заперечувала обставини щодо пошкодження даху житлового будинку внаслідок падіння дерева в серпні 2018 року, посилаючись на те, що 20 квітня 2024 року позивач ОСОБА_1 бачила осіб, які на території будинковолодіння в АДРЕСА_1 здійснювали демонтаж житлового будинку, у зв`язку з чим вона зверталася до поліції з заявою про пошкодження майна. Вказує, що відповідач ОСОБА_3 без погодження із нею як співвласником житлового будинку у серпні 2021 року замовив технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості), а саме: земельної ділянки, кадастровий номер: :01:002:1058, площею 0,1 га, цільове призначення 02.01. для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка); земельної ділянки, кадастровий номер: :01:002:1060, площею 0,01 га, цільове призначення 01.03. для ведення особистого селянського господарства, на підставі якої, в порушення вимог чинного законодавства України, звернувся з заявою щодо реєстрації право власності на вказані вище земельні ділянки.

Представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4 в судовому засіданні проти позову заперечив, просив відмовити в задоволенні позовних вимог. У відзиві на позов посилався на те, що у власності ОСОБА_3 знаходиться 31/100 частини домоволодіння, розташованого в АДРЕСА_1 , які він набув на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_7 , виданого Волочиською державною нотаріальною конторою 02.11.2004 року, реєстр. № 5101. До складу зазначеної 31/100 частини домоволодіння увійшли: глинобитний житловий будинок А-1, 1947 року побудови, загальною площею 52,9 кв. м., житлова площа 33,7 кв. м., цегляний хлів Б, 1947 року побудови, цегляний погріб В, 1947 року побудови, цегляний гараж Г, 1984 року побудови та земельна ділянка, площею 0,11 га, в т.ч: для обслуговування житлового будинку - 0,10 га, кадастровий номер :01:002:1058 та для ведення особистого підсобного господарства - 0,01 га кадастровий номер :01:002:1060. Зазначив, що обставини реалізації в примусовому порядку з прилюдних торгів спірного майна (69% житлового будинку з надвірними будівлями та земельної ділянки площею 0,05 га, які знаходяться в АДРЕСА_1 ), раніше вже були предметом судового розгляду. Рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області від 16.12.2022 року у справі 671/1613/18 відмовлено в позові ОСОБА_1 , ОСОБА_6 до Волочиського відділу ДВС ГТУЮ у Хмельницькій області, ОСОБА_5 , треті особи: ТОВ УкрСпецТорг Груп, приватний нотаріус Гадайчук Є.А, ПП Волочиськ Вектра, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , про визнання прилюдних торгів недійсними, скасування свідоцтва про придбання нерухомого майна, скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку, визнання відомостей про земельну ділянку в частині такими, що внесені на підставі до Державного земельного кадастру на підставі недостовірних даних та визнання права власності на земельну ділянку. Предметом розгляду у справі № 671/1613/18 було право власності на земельну ділянку, площею 0,0494 га, з цільовим призначенням: 02.01 для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) кадастровий номер: :01:002:0920, яка належить ОСОБА_5 , а тому вважає, що зазначена вимога не може бути предметом повторного судового розгляду. Зазначає, що ОСОБА_3 , починаючи з 2004 року фактично проживав у житловому будинку розташованому по АДРЕСА_1 , вів господарство, своєчасно оплачував особові рахунки по даному домоволодінні по комунальних підприємствах (за постачання електроенергії, споживання газу, доставку газу, вивіз відходів). В серпні 2018 році внаслідок ураганного вітру під час зливи, на території домогосподарства впало дерево та пошкодило частину даху житлового будинку. Із-за ушкодження даху почалось знищення глинобитного будинку, 1947 року побудови, і постійне заливання водою призводило до руйнування стін, глиняна стеля в кімнатах впала, а замочування електропроводки приміщення могло призвести до її замикання та виникнення пожежі. З метою уникнення небезпеки пожежі ОСОБА_3 звернувся до АТ Хмельницькобленерго та Хмельницької філії ТОВ Газорозподільчі мережі України щодо відключення електроенергії та газу, що підтверджується актом про демонтаж засобів вимірювальної техніки від 16.04.2024 року та договором № 237 від 16.04.2024 року. В подальшому із-за стану здоров`я та складного матеріального становища відповідач не міг відновити приміщення житлового будинку і дане приміщення продовжувалось руйнуватися, що призвело до повного руйнування житлового будинку. Факт знищення даного будинку підтверджується висновком про знищення/знесення майна № 12 від 22.04.2024 року, складеним ТОВ ПОДІЛЬСЬКЕ БТІ. Зазначає, що коштів на оплату комунальних послуг та на утримання домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 не отримував ні від брата ОСОБА_6 , ні від його колишньої дружини ОСОБА_1 . Також, вказав, що йому не було відомо зміну власника 69% частини домоволодіння відповідно до рішення Волочиського районного суду Хмельницької області у справі №671/620/16-ц від 29.06.2016 року.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений відповідно до вимог ст.ст. 128, 130 ЦПК України.

Заслухавши учасників справи, вивчивши та дослідивши докази у справі, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що відповідно до укладеного між ОСОБА_7 (продавець) та ОСОБА_6 (покупець) договору купівлі-продажу від 10 листопада 1999 року, посвідченого Волочиською державною нотаріальною конторою, зареєстрованого в реєстрі № 1755, ОСОБА_6 придбав 69% житлового будинку з надвірними будівлями та 0,05 га земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 . За вказаною адресою на земельній ділянці площею 0,16 га розташовано: глинобитний житловий будинок А-1, розміром житлової площі 33,7 кв.м, цегляний хлів Б, цегляний погріб В, цегляний гараж Г, цегляна тимчасова споруда для проживання з гаражем Д, кам`яний 50%, блочний 50%, погріб д, загорожа. У власність покупця ОСОБА_6 перейшло 0,05 га земельної ділянки, в житловому будинку А-I кімната 1-4 площею 9,6 кв.м., тимчасова споруда для проживання з гаражем "Д" готовністю 34%, погріб "д", частина загорожі. Вказана частина житлового будинку належить продавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Земельна ділянка належала продавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю від 31.10.1996 року.

На підставі зазначеного договору купівлі-продажу від 10 листопада 1999 року ОСОБА_6 30 листопада 2001 року було видано Державний акт серії ХМ № 003064 на право приватної власності на землю площею 0,05 га із цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого 02 листопада 2004 року Волочиською державною нотаріальною конторою, зареєстрованого в реєстрі за № 5101, відповідач ОСОБА_3 успадкував майно після смерті ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме 31/100 частини житлового будинку з надвірними будівлями та земельної ділянки, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . На земельній ділянці площею 0,11 га, переданій для обслуговування житлового будинку - 0,10 га та ведення особистого підсобного господарства 0,01 га, за вказаною адресою розташовано: глинобитний житловий будинок А-1, розміром житлової площі 33,7 кв.м, цегляний хлів Б, цегляний погріб В, цегляний гараж Г, тимчасова споруда для проживання з гаражем Д, кам`яний 50%, блочний 50%, погріб д, металева сітка-огорожа 1, 31/100 частина з яких належали померлій на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Земельна ділянка належала померлій на підставі Державного акту на право приватної власності на землю від 01.06.2001 року № 903.

Із матеріалів справи вбачається, що у Волочиському РВ ДВС Головного територіального управління юстиції в Хмельницькій області перебували на виконанні виконавчі провадження про стягнення із боржника ОСОБА_6 грошових коштів. За результатами виконання проведено реазізацію майна боржника, а саме згідно з протоколом проведення прилюдних торгів №23-0060/13-1 від 04 березня 2013 року, ТОВ УкрСпецТорг Групп реалізовано ОСОБА_5 недобудований житловий будинок, загальною площею 130 кв.м. та земельну ділянку площею 0,05 га, за адресою: АДРЕСА_1 , за ціною 87600 грн.

На замовлення ОСОБА_5 ПП "Волочиськ Вектра" в 2015 році було виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для обслуговування житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , присвоєно земельній ділянці кадастровий номер :01:002:0920, площею 0,0494 га.

29 грудня 2015 року за ОСОБА_5 зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 0,05 га, кадастровий номер :01:002:0920, за адресою: АДРЕСА_1 , із цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), за адресою: АДРЕСА_1

Встановлено, що позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_6 з 31 жовтня 1987 року перебували в шлюбі, який було розірвано рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області від 29 червня 2016 року, яке набрало законної сили 19 липня 2016 року. Вказаним рішенням було встановлено, що подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_10 на підставі договору купівлі-продажу від 10.11.1999 року придбали спільне майно та проведено поділ цього спільного майна подружжя, шляхом визнання за ОСОБА_1 права власності на 69% житлового будинку з надвірними будівлями, вартістю 131870 грн. та земельну ділянку площею 0,05 га, вартістю 30828 грн., за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі рішення Волочиського районного суду Хмельницької області від 29 червня 2016 року, за ОСОБА_1 09 серпня 2016 року зареєстровано право власності на 69/100 житлового будинку з надвірними будівлями у АДРЕСА_1 .

В подальшому ОСОБА_1 та ОСОБА_6 в 2018 році подали до суду позов, в якому оспорили процедуру проведення реалізації зазначеного вище майна та ставили вимоги про: - визнання недійсними результати прилюдних торгів з реалізації недобудованого житлового будинку загальною площею 130 кв.м., та земельної ділянки площею 0,05 га за адресою: АДРЕСА_1 .; - скасування Протокол №23-0060/12-1 проведення прилюдних торгів від 04 березня 2013 року; - скасування свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, серія та номер: 4037, видане приватним нотаріусом Волочиського нотаріального округу Гадайчук Є.А. від 29 грудня 2015 року на ім`я ОСОБА_5 ; - скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_5 на земельну ділянку площею 0,05 га, кадастровий номер :01:002:0920, за адресою: АДРЕСА_1 ; - визнання відомостей про земельну ділянку, кадастровий номер :01:002:0920, цільове призначення: 02.01 Для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), площа: 0,0494 га АДРЕСА_1 , в частині місця розташування (адреси) такими, що внесені державним реєстратором відділу Держгеокадастру у Волочиському районі Хмельницької області до Державного земельного кадастру на підставі недостовірних даних про місце розташування (адреси) такої земельної ділянки; - визнання ОСОБА_1 власником земельної ділянки кадастровий номер :01:002:0920, цільове призначення: 02.01 Для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), площа: 0,0494 га АДРЕСА_1 .

Рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області від 16.12.2022 року у справі № 671/1613/18, залишеним без змін судами апеляційної та касаційної інстанції, в позові ОСОБА_1 , ОСОБА_6 до Волочиського відділу ДВС ГТУЮ у Хмельницькій області, ОСОБА_5 , треті особи: ТОВ УкрСпецТорг Груп, приватний нотаріус Гадайчук Є.А, ПП Волочиськ Вектра, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , про визнання прилюдних торгів недійсними, скасування свідоцтва про придбання нерухомого майна, скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку, визнання відомостей про земельну ділянку в частині такими, що внесені на підставі до Державного земельного кадастру на підставі недостовірних даних та визнання права власності на земельну ділянку відмовлено з підстав пропуску позивачами строку позовної давності.

В зазначеному рішенні судом було встановлено, що спірне нерухоме майно належало ОСОБА_1 та її колишньому чоловіку (боржнику у виконавчому провадженні) ОСОБА_6 на праві спільної сумісної власності, тому продажу на прилюдних торгах в 2013 році підлягала лише частина майна, що належала ОСОБА_6 на праві спільної сумісної власності подружжя. Здійснення продажу з прилюдних торгів частини майна ОСОБА_1 без вирішення питання щодо визначення частки не відповідає вимогам закону і тягне за собою недійсність проведених прилюдних торгів.

Також судом встановлено, що за відповідачем ОСОБА_3 13 листопада 2021 року державним реєстратором Волочиської міської ради на підставі Державних актів на право приватної власноті на землю та свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 02.11.2004 року зареєстровано право власності на земельну ділянку кадастровий номер :01:002:1058, площею 0,1 га, та земельну ділянку кадастровий номер :01:002:1060 площею 0,01 га.

За заявою ОСОБА_3 АТ Хмельницькобленерго та Хмельницької філії ТОВ Газорозподільчі мережі України 16.04.2024 року в будинку по АДРЕСА_1 було відключено електроенергію та газ, про що складено акти про демонтаж засобів вимірювальної техніки від 16.04.2024 року та договір № 237 від 16.04.2024 року.

Відповідно до висновку про знищення/знесення майна № 12 від 22.04.2024 року, складеним ТОВ ПОДІЛЬСЬКЕ БТІ, житловий будинок садибного типу по АДРЕСА_1 , розташованого на земельну ділянку кадастровий номер :01:002:1058, площею 0,1 га було демонтовано за бажанням замовника ОСОБА_3 (а.с. 156, 216 т. 1)

Позивачка просить усунути перешкоди в здійсненні нею права користування та розпорядження нерухомим майном, що належить їй на праві власності, шляхом скасування державної реєстрації земельних ділянок, розташованих на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер :01:002:1058, площею 0,1 га, кадастровий номер :01:002:1060, площею 0,1 га, а також земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 кадастровий номер :01:002:0920, площею 0,0494 га, посилаючись на накладення на її земельну ділянку зазначених земельних ділянок відповідачів та виготовлення відповідачем ОСОБА_3 технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) без погодження із нею як співвласником житлового будинку.

На підтвердження накладення земельних ділянок позивачка посилається на лист № 137 ТОВ Подільський Земельний Центр від 03 квітня 2017 року та лист № 213 ПП Волочиськ Вектра від 17.10.2017 року.

Із змісту листа № 137, за підписом директора ТОВ Подільський Земельний Центр Фіялчук Н.В. від 03 квітня 2017 року, адресованому ОСОБА_1 , вбачається, що ТОВ Подільський Змельний Центр в ході дослідження документів, що підтверджують право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 0,05 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (державний акт на право приватної власності, виданий 30.11.2001 року) та інформації, що містить Державний земельний кадастр, виявлено, що в межах даної земельної ділянки розташована інша земельна ділянка.

Згідно із змісту листа №213, за підписом директора ПП Волочиськ Вектра Вірик В.В. від 17 жовтня 2017 року, адресованому ОСОБА_1 , їй повідомлено, що для виготовлення технічної документації із землеустрою потрібно укласти договір на виконання робіт між замовником та виконавцем робіт, що у випадку ОСОБА_1 неможливо через те, що рішенням суду ОСОБА_1 визнано право власності на 69/100, а не на весь житловий будинок з надвірними будівлями, що по АДРЕСА_1 . Крім того, зазначено, що на дану земельну ділянку, площею 0,05 га, для обслуговування відповідного житлового будинку, у 2015 році на іншу особу вже присвоєно кадастровий номер :01:002:0920.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Положення цього конституційного принципу кореспондуються із нормами статей 317, 319, 321 ЦК України, згідно яких власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України (яка розміщена у главі 29 ЦК України) власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

За змістом ч. 1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Одним із видів речового права на чуже майно є право користування (ч. 1 ст. 395 ЦК України).

В силу ст. 396 ЦК України особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 79 ЗК України земельна ділянка це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Із положень ст. 79-1 ЗК України слідує, що формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Як передбачено ч. 1 ст. 193 ЗК України, державний земельний кадастр єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах кордонів України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами.

Державна реєстрація земельних ділянок здійснюється у Державному земельному кадастрі в порядку, встановленому Законом (ст. 202 ЗК України).

Відповідно до ч. 10 ст. 24 Закону України від 7 липня 2011 року №3613-VI "Про Державний земельний кадастр" державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, серед іншого, й у разі ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки.

Статтею 42 ЗК України 1990 року (в редакції на час укладення договору купвілі-продажу від 10.11.1999 року) передбачено, що громадяни, яким жилий будинок, господарські будівлі та споруди і земельна ділянка належать на праві спільної сумісної власності, використовують і розпоряджаються земельною ділянкою спільно. Використання і розпорядження земельною ділянкою, що належить громадянам на праві спільної часткової власності, визначаються співвласниками цих об`єктів і земельної ділянки пропорційно розміру часток у спільній власності на даний будинок, будівлю, споруду. Наступні зміни в розмірі часток у спільній власності на жилий будинок і господарські будівлі, що сталися у зв`язку з прибудовою, надбудовою або перебудовою, не тягнуть за собою змін установленого порядку використання та розпорядження земельною ділянкою. Угода про порядок використання і розпорядження земельною ділянкою є обов`язковою для особи, яка згодом придбала відповідну частку в спільній власності на жилий будинок і господарські будівлі. Якщо згоди на використання та розпорядження спільною земельною ділянкою не досягнуто, спір вирішується судом.

Статтею 377 ЦК України (в редакції на час реєстрації за позивачкою 69/100 будинковолодіння ) визначено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Розмір та кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв`язку з переходом права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, є істотними умовами договору, який передбачає набуття права власності на ці об`єкти (крім багатоквартирних будинків).

За змістом ст. 152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом застосування передбачених законом способів.

Передумовами та матеріальними підставами для захисту права власності або права користування земельною ділянкою у судовому порядку, зокрема, у визначені законом способи, є наявність підтвердженого належними доказами права особи (власності або користування) щодо земельної ділянки, а також підтверджений належними доказами факт порушення цього права на земельну ділянку (невизнання, оспорювання або чинення перешкод в користуванні, користування з порушенням законодавства, користування з порушенням прав власника або землекористувача тощо).

В силу ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Із положень ч. 3 ст. 12 ЦПК України слідує, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 78 ЦПК України).

За змістом ст. 102 ЦПК України висновок експерта це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

В силу ч. 1 ст. 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Право власності є абсолютним правом, яке включає право володіння, користування та розпоряджання майном. Таке право є непорушним. Ніхто не може бути позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, передбачених законом.

Названі норми чинного законодавства визначають право власника майна вимагати усунення будь-яких порушень свого права від інших осіб у спосіб, який власник вважає прийнятним. Одним із таких способів захисту порушеного права є вимога про усунення перешкод у здійсненні права користування майном (негаторний позов).

Підставою для подання такого позову є вчинення іншою особою перешкод власнику, посилання позивача на належне йому право користування, володіння і розпоряджання майном, а також факти, що підтверджують дії відповідачів у створенні позивачу перешкод щодо здійснення ним цих правомочностей.

У такий же спосіб особа, яка має право на чуже майно, вправі захистити це право, як від сторонньої особи, так і від власника майна.

Неправомірні дії інших осіб у створенні власнику чи особі, яка має право на чуже майно, перешкод у користуванні майном повинні бути підтверджені належними та допустимими доказами.

Земельні ділянки як об`єкти цивільних прав мають бути сформовані та зареєстровані у Державному земельному кадастрі в установленому законом порядку. Державна реєстрація земельної ділянки може бути скасована на підставі судового рішення внаслідок визнання судом такої реєстрації незаконною.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у підпункті ґ пункту 18 постанови від 16 квітня 2004 року № 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду після 31 грудня 2003 року, згідно зі статтею 377 ЦК, а з часу внесення змін до статті 120 ЗК Законом України від 27 квітня 2007 року №997-V і згідно зі статтею 120 ЗК, переходило право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором; а якщо договором це не було визначено, до набувача переходило право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для її обслуговування. В разі переходу права власності на будівлі та споруди до кількох осіб право на земельну ділянку визначалось пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено в договорі відчуження останніх, а при переході права власності на будівлі та споруди до фізичних або юридичних осіб, які не могли мати у власності земельні ділянки, до них переходило право користування земельною ділянкою.

Право на звернення до суду гарантується чинним законодавством і може бути реалізоване, зокрема, коли особа вважає, що її право порушується, не визнається або оспорюється. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права чи інтереси цієї особи, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Наявні в матеріалах справи докази вказують на те, що позивач ОСОБА_11 та відповідачу ОСОБА_3 є співласниками домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_1 .

При цьому, судовим рішенням за позивачкою визнано право власності земельну ділянку площею 0,05 га, розташовану по АДРЕСА_1 , на яку 30 листопада 2001 року на ім`я ОСОБА_6 було видано Державний акт серії ХМ № 003064 на підставі договору купівлі-продажу від 10 листопада 1999 року із цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку.

Відповідачу ОСОБА_3 належать дві земельні ділянки, розташовані на території зазначеного домоволодіння - площею 0,1 га кадастровий номер :01:002:1058 та площею 0,01 га кадастровий номер :01:002:1060.

Крім того, за відповідачем ОСОБА_5 зареєстрована земельна ділянка, розташована за адресою: АДРЕСА_1 кадастровий номер :01:002:0920, площею 0,05 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (частина перша, друга статті 12 ЦПК України).

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Втім, позивачем не надано належних і допустимих доказів на підтвердження накладення зазначених вище земельних ділянок. Доводи позивача про накладення земельних ділянок є такими, що ґрунтуються на припущеннях, оскільки лише експерт може надати відповідь на питання, чи накладаються земельні ділянки одна на одну, і встановити площу такого накладення, а без встановлення цих обставин висновок суду про доведеність/недоведеність позовних вимог та встановлення порушення/не порушення прав суміжних землекористувачів є передчасним.

Вирішуючи даний спір, суд враховує, що у такій категорії справ суд самостійно без застосування спеціальних знань не може зробити висновок, чи накладаються земельні ділянки сторін у справі.

Однак, представник позивача в судовому засіданні заперечила проти необхідності призначення у справі земельно-технічної експертизи.

Також, сторонами у справі не було подано до суду висновок експерта, складений на їх замовлення.

Таким чином, належним доказом у справі, який би підтвердив чи спростував накладення однієї земельної ділянки на іншу, може бути лише відповідний висновок земельно-технічної експертизи, після якого суд вирішує наявність чи відсутність порушених речових прав позивача на земельну ділянку.

Суд враховує висновок Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року в справі № 514/1571/14-ц (провадження № 14-552цс18), про те, що в справі мають бути надані належні та допустимі докази, які б беззаперечно вказували, яка саме земельна ділянка перебувала у власності позивача, де проходить її межа, чи порушена межа земельної ділянки відповідачем. Такі докази зазвичай можуть підтверджуватися висновками експерта чи спеціаліста. Такого ж висновку Верховний Суд дійшов у постановах від 20 жовтня 2020 року у справі № 372/2650/17 (провадження № 61-12760св19), від 15 вересня 2021 року у справі № 570/1721/20 (провадження № 61-10072св21), від 13 квітня 2022 року у справі № 738/46/20 (провадження № 61-5944св21).

У постанові Верховного Суду від 31 травня 2023 року у справі №515/1315/18, провадження № 61-13300св21, викладено висновок: "У такій категорії справ суд самостійно без застосування спеціальних знань не може зробити висновок, чи накладаються земельні ділянки сторін у справі, а отже, суд, керуючись положеннями цивільно-процесуального законодавства, для встановлення істинності у справі та з метою виконання завдань правосуддя, міг призначити судову експертизу. Таким чином, належним доказом у справі, який би підтвердив чи спростував накладення земельних ділянок, може бути лише висновок земельно-технічної експертизи, після якого суд вирішує наявність чи відсутність порушених речових прав позивачів на земельну ділянку".

Отже, обставини щодо порушення прав позивачки у цій справі можуть та мають доводитись на підставі висновку експертизи. Не проведення земельно-технічної експертизи виключає можливість доведення факту порушення меж (накладання) земельної ділянки позивача.

Також суд враховує, що у справі відсутні достатні належні докази про те, що відповідачі чинять перешкоди у користуванні позивачкою земельною ділянкою площею 0,05 га, розташованою по АДРЕСА_1 .

За таких обставин, суд не бере до уваги листи ТОВ Подільський Земельний Центр від 03 квітня 2017 року та лист ПП Волочиськ Вектра від 17.10.2017 року, оскільки такі документи є неналежними та недостовірними доказами на підтвердження накладення земельних ділянок сторін.

Щодо посилання позивачки на те, що відповідач ОСОБА_3 виготовив технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) без погодження із нею, то суд вважає, що самі по собі ці обставини не можуть бути підставою для скасування державної реєстрації земельних ділянок.

Погодження меж земельної ділянки при виготовленні землевпорядної документації із суміжними власниками та землекористувачами є складовою кадастрових зйомок. Підписання акта погодження меж самостійного значення не має, воно не призводить до виникнення, зміни або припинення прав на земельну ділянку, як і будь-яких інших прав у процедурі приватизації. У разі виникнення спору сама по собі відсутність погодження меж не є підставою для того, щоб вважати прийняте рішення про приватизацію незаконним. Такого ж висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постановах від 20 березня 2019 року у справах № 514/1571/14-ц (провадження № 14-652цс18) та № 514/1571/14-ц (провадження № 14-552цс18),від 12 лютого 2020 року у справі № 545/1149/17 (провадження№ 14-730цс19).

Також суд вважає, що довідка, видана Волочиською міською радою від 18.05.2017 року № 304 про те, що в рішеннях Волочиської міської ради відсутня інформація про присвоєння адреси домоволодіння по АДРЕСА_1 , не може визнана належним та достовірним доказом накладання земельних ділянок сторін.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позивач не довела належними та допустимими доказами порушення свого права у спірних правовідносинах, а тому її позов не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 3, 12, 49, 77, 78, 80 - 81, 110, 141, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд -

вирішив:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 про усунення перешкод в здійсненні права користування та розпорядження земельними ділянками шляхом скасування державної реєстрації земельних ділянок відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про сторін: ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_1 , ОСОБА_3 , АДРЕСА_3 , рнокпп НОМЕР_2 , ОСОБА_5 , АДРЕСА_4 , рнокпп НОМЕР_3 .

Повне рішення складено 24.03.2025 року.

Суддя: