справа № 619/1547/25
провадження № 2/619/953/25
УХВАЛА

25 березня 2025 року Дергачівський районний суд Харківської області

у складі головуючого - судді Жорняк О.М.

за участі секретаря судового засідання Молотко А.В.,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Дергачі заяву про забезпечення позову по цивільній справі за позовом Дергачівська окружна прокуратура в інтересах держави в особі Харківської обласної державної (військової) адміністрації, Державне агенство лісових ресурсів України до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи: Департамент захисту довкілля та природо-користування Харківської обласної військової адміністрації, Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України»,

ВСТАНОВИВ:

Дергачівська окружна прокуратура в інтересах держави в особі Харківської обласної державної (військової) адміністрації, Державне агенство лісових ресурсів України звернулася до суду з заявою про забезпечення позову, яка звернулася до суду з позовом в якому просить усунути перешкоди власнику - державі в особі Харківської обласної державної (військової) адміністрації (вул. Сумська, 64, м. Харків, 61002, код ЄДРПОУ 23912956) у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою природо-заповідного фонду шляхом: визнання недійсним Договору купівлі-продажу земельної ділянки від 20.09.2019, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Фесенко О.Ю. та зареєстрованого в реєстрі за №990; скасування в Державному земельному кадастрі державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером :04:000:0081, загальною площею 0, 1000 га, розташованої на території Русько Лозівської сільської ради Харківського району Харківської області, з припиненням усіх речових прав на неї; скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права приватної власності за ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на земельну ділянку з кадастровим номером :04:000:0081, загальною площею 0,1000 га, розташованої на території Русько Лозівської сільської ради Харківського району Харківської області, з припиненням усіх речових прав на неї і з закриттям розділу Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно; зобов`язати ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) повернути державі в особі Харківської обласної державної (військової) адміністрації (вул. Сумська, 64, м. Харків, 61002, код ЄДРПОУ 23912956), земельну ділянку з кадастровим номером :04:000:0081, загальною площею 0, 1000 га, розташованої на території Русько Лозівської сільської ради Харківського району Харківської області.

В обґрунтування заяви посилається на те, щопід час вивчення питання дотримання вимог земельного законодавства в частині використання земель природо-заповідного фонду, прокуратурою встановлено, що відповідно до рішення Харківської обласної ради XХХVІІІ сесії V скликання від 29.01.2009 створено на території Дергачівського району об`єкт природо-заповідного фонду місцевого значення регіональний ландшафтний парк «Парк дикої природи «Ольхова балка», площею 465, 5 га. Так, в межах Дергачівського району (на теперішній час Харківського району) Харківської області біля с. Питомник визначено територію, яка оголошена регіональним ландшафтним парком «Парк дикої природи «Ольхова балка». Регіональний ландшафтний парк «Парк дикої природи «Ольхова балка» створено з метою збереження, відтворення та ефективного використання природних ресурсів Лівобережного лісостепу та території Харківської області, а також збереження умов для організації відпочинку населення. Межі регіонального ландшафтного парку «Парк дикої природи «Ольхова балка» визначено за матеріалами проєкту створення, що прямо передбачено ст. 7 Закону України «Про природно-заповідний фонд України», відповідно до якої межі територій та об`єктів природно-заповідного фонду встановлюються в натурі відповідно до законодавства. До встановлення меж територій та об`єктів природно-заповідного фонду в натурі їх межі визначаються відповідно до проектів створення територій та об`єктів природнозаповідного фонду. Межі регіонального парку детально описані в науковому обґрунтуванні його створення. На карті-схемі Проєкту створення регіонального ландшафтного парку «Парк дикої природи «Ольхова балка» позначено його розташування на землях Данилівського лісгоспу та на землях Військового лісгоспу. Відповідно до Положення про Регіональний ландшафтний парк «Парк дикої природи «Ольхова балка» від 2009 року, парк дикої природи «Ольхова Балка» оголошений рішенням Харківської обласної ради від 29.01.2009 №1098-V відповідно до ст. 53 Закону України «Про природо-заповідний фонд України» на території Дергачівського району Харківської області на загальній площі 465, 5 га, що включаються до його складу без вилучення із землекористування. Таким чином, Регіональний ландшафтний парк «Парк дикої природи «Ольхова балка» є об`єктом природо-заповідного фонду та відповідно територія (земельна ділянка) під ним землями природно-заповідного фонду, яка перебуває у постійному користуванні Данилівського лісгоспу (на теперішній час ДП «Харківська лісова науково-дослідна станція») та Військового лісгоспу (на теперішній час Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України»). Незважаючи на це, Дергачівською районною державною адміністрацією прийнято розпорядження № 132 від 12.02.2009, яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок за рахунок земель державної форми власності (землі запасу) зі зміною цільового призначення із категорії сільськогосподарського призначення на категорію земель рекреаційного призначення громадянам для індивідуального дачного будівництва з подальшою передачею у власність на території Русько-Лозівськї сільської ради за межами населеного пункту Дергачівського району; змінено цільове призначення земельних ділянок загальною площею 5,500 га із категорії земель сільськогосподарського призначення (пасовища) на категорію земель рекреаційного призначення на території Русько-Лозівськї сільської ради за межами населеного пункту; передано громадянам (згідно списку, що додається) у власність земельні ділянки загальною площею 5,5000 га (в розмірах, згідно додатку) для індивідуального дачного будівництва на території Русько-Лозівськї сільської ради за межами населеного пункту. Як вбачається зі Списку громадян, яким передаються у власність земельні ділянки для індивідуального дачного будівництва, який є додатком до розпорядження голови райдержадмінстрації від 12.02.2009 №132, пункт 53, громадянці ОСОБА_1 передається земельна ділянка площею 0,1000 га. На підставі вказаного розпорядження ОСОБА_1 видано Державний акт на право власності на земельну ділянку Серії ЯЖ №468725 від 25.03.2009, а саме на земельну ділянку з кадастровим номером: :04:000:0081. Таким чином громадянкою ОСОБА_1 набуто у власність земельну ділянку з кадастровим номером :04:000:0081, яка, як встановлено прокуратурою, розташована в межах об`єкта природно-заповідного фонду регіонального ландшафтного парку «Парк дикої природи «Ольхова балка» та перебуває у постійному користуванні Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України». Крім того, прокуратурою встановлено, що земельна ділянка з кадастровим номером :04:000:0081, була відчужена ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на підставі договору купівлі продажу від 20.09.2019, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Фесенко О.Ю. та зареєстрованого в реєстрі за №990, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 24.04.2025. Таким чином, на теперішній час ОСОБА_2 є власником земельної ділянки з кадастровим номером :04:000:0081, яка, як встановлено прокуратурою, розташована в межах об`єкта природно-заповідного фонду регіонального ландшафтного парку «Парк дикої природи «Ольхова балка» та перебуває у постійному користуванні Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України». Детальне правове та фактичне обґрунтування незаконності перебування спірної земельної ділянки у приватній власності наводиться прокурором у позовній заяві. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Факт державної реєстрації за ОСОБА_2 права власності на спірну земельну ділянку із визначенням цільового призначення для індивідуального будівництва формально наділяє його передбаченими законодавством правомочностями щодо цієї ділянки. Оскільки зареєстрована за ОСОБА_2 на праві приватної власності земельна ділянка належить до земель природно-заповідного фонду права її законного власника держави, вважатимуться ефективно захищеними лише у разі, якщо ця ділянка повернеться до державної власності у первинному вигляді, зберігши свої унікальні природні характеристики. У зв`язку з цим виникла необхідність в забезпеченні поданого позову, шляхом накладення арешту на земельну ділянку та заборони відповідачу вчиняти певні дії щодо даної земельної ділянки, що можуть призвести до погіршенням якості ґрунтового покриву та інших корисних властивостей земельної ділянки, а також заборони державним кадастровим реєстраторам Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та його територіальним органам вносити до Державного земельного кадастру відомості та зміни щодо земельної ділянки.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи, у зв`язку з чим судом не викликалися в судове засідання учасники справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши подану заяву про забезпечення позову, оцінивши доводи позивача про необхідність забезпечення позову, не вирішуючи питання обґрунтованості позовних вимог по суті, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову. При цьому, вказана стаття не встановлює для заявника обов`язку надавати докази на підтвердження обставин, якими він обґрунтовує заяву про забезпечення позову.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», судам роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який просить позивач вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Згідно ст. 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову. Одним із видів забезпечення позову є заборона вчиняти певні дії.

Так предметом позову у даній справі є повернення земельної ділянки з кадастровим номером :04:000:0081, загальною площею 0, 1000 га, розташованої на території Русько Лозівської сільської ради Харківського району Харківської області.

Таким чином, беручи до уваги зміст позовних вимог, їх підставу та предмет позову, суд вважає, що при розгляді даної заяви про забезпечення позову знайшли своє підтвердження доводи позивача про наявність правовідносин між сторонами по справі, тому вимога позивача про забезпечення позову шляхом заборони вчиняти певні дії, пов`язані з відчудження спірного майна, є співмірною з заявленими позовними вимогами, та такою, що відповідає засадам справедливості і розумності та може забезпечити ефективне поновлення прав позивача, у разі ухвалення сприятливого рішення, оскільки невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог позивача, та у разі не зупинення стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса у виконавчому провадженні на час розгляду позову про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, може відбутися незаконне стягнення грошових коштів з позивача при примусовому виконанні оскаржуваного виконавчого напису.

Отже, заява про забезпечення позову шляхом заборони вчиняти певні дії, пов'язані з відчудження спірного майна підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 8 ст. 153 ЦПК України, в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Згідно із ч. 1 ст. 154 ЦПК України, суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

Тобто, суд має право, однак не зобов`язаний вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача.

Випадки обов`язкового застосування зустрічного забезпечення встановлені ч. 3 ст. 154 ЦПК України, відповідно до якої суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо: позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Разом з тим, у матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують обставини, за наявності яких суд зобов`язаний застосувати зустрічне забезпечення.

Крім того, підстав вважати, що застосування судом заходів забезпечення позову спричинить відповідачам значні збитки відсутні, а тому відсутні і підстави для застосування судом зустрічного забезпечення позову відповідно до ч. 3 ст. 154 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 156, ч. 1 ст. 158 ЦПК України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи або за клопотанням учасника справи суд може допустити заміну одного заходу забезпечення позову іншим.

Керуючись ст.ст. 149-153 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву про забезпечення позову задовольнити.

Вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку з кадастровим номером :04:000:0081, загальною площею 0, 1000 га, розташованої на території Русько-Лозівської сільської ради Харківського району Харківської області.

Заборонити ОСОБА_2 здійснювати будь-які дії із земельною ділянкою з кадастровим номером :04:000:0081, загальною площею 0, 1000 га, розташованої на території Русько-Лозівської сільської ради Харківського району Харківської області, що можуть призвести до погіршенням якості ґрунтового покриву та інших корисних властивостей земельної ділянки.

Заборони державним кадастровим реєстраторам Держгеокадастру та державним кадастровим реєстраторам його територіальних органів здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо земельної ділянки з кадастровим номером :04:000:0081, загальною площею 0, 1000 га, розташованої на території Русько-Лозівської сільської ради Харківського району Харківської області, у тому числі, внесення змін до відомостей Державного земельного кадастру про право власності на вказану земельну ділянку, вчинення дій щодо її поділу, об`єднання або інших дій, які можуть призвести до зміни об`єкта цивільних прав.

Копію ухвали для виконання направити в «Центр надання адміністративних послуг» Дергачівської міської ради Харківського району Харківської області (місцезнаходження: Харківська область, Харківський район, м. Дергачі, пл. Перемоги, буд. 5), а іншим учасникам справи - для відома.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Роз`яснити, що суд може за вмотивованим клопотанням учасника справи скасувати заходи забезпечення позову; допустити заміну одного заходу забезпечення позову іншим.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду небула вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О. М. Жорняк