Справа № 758/153/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2025 року

Суддя Подільського районного суду м. Києва Блащук А.М., розглянувши заяву

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про забезпечення позову у справі

№ 758/153/25,

В С Т А Н О В И В:

До Подільського районного суду м. Києва подано позовну заяву ОСОБА_1 (Позивач 1), ОСОБА_2 (Позивач 2), ОСОБА_3 (Позивач 3), ОСОБА_4 (Позивач 4) до ТОВ «Гроуф Капітал Факторинг» (Відповідач 1), ОСОБА_5 (Відповідач 2), ОСОБА_6 (Відповідач 3) про визнання недійсним договору іпотеки та скасування державної реєстрації права іпотеки.

Разом із позовом, від позивачів надійшла заява про забезпечення вищевказаного позову шляхом накладення арешту на спірне майно: квартиру

АДРЕСА_1 , загальною площею 68,9 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000, та забороною іншим особам вчиняти будь-які дії щодо вказаної квартири.

Заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи, у відповідності до ч. 1 ст. 153 ЦПК України.

На підставі ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Дослідивши доводи заяви про забезпечення доказів, розглянувши матеріали справи № 758/153/25, суд прийшов до таких висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

У статті 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову, зокрема накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, заборона вчиняти певні дії.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року (справа N 381/4019/18), співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову".

Згідно з правовою позицією, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року (справа № 753/22860/17), умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Суд відмічає, що позивач просить накласти арешт на майно, що належить Відповідачу 1, що вказано у поданих до позовної заяви документах, що містять інформацію (зокрема станом на 13.12.2024) з Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 68,9 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000 належить ТОВ «Гроуф Капітал Факторинг» (), та в якій проживають позивачі.

Попри те, позивачі у заяві зазначають, що реєстрація за Відповідачем 1 права власності відбулась незаконно, та наказом Міністерства Юстиції України від 04.02.2020 № 375/5 скановано рішення державного реєстратора КП «Реєстраційне бюро» від 20.09.2019 № 48783120, яким зареєстровано право власності за Відповідачем 1 на підставі, зокрема договору іпотеки. Це знайшло відображення у вказаних поданих суду документах, що містять інформацію (зокрема станом на 13.12.2024) з державних реєстрів, у яких зазначено, що речове право припинено 05.02.2024.

Будь-яких доказів державної реєстрації права власності на спірну квартиру за відповідачами, на день подання позову до суду, а також інших доказів про намагання останніми вчинити таке з 2019 року - не подано.

Окрім цього, суд установив, що предметом позову у цій справі є позовні вимоги немайнового характеру про визнання недійсним договору іпотеки, скасування державної реєстрації права іпотеки. В разі задоволення позову рішення суду не підлягатиме примусовому виконанню, а тому відсутнє достатнє обґрунтоване припущення із сторони позивача, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Отже, суд прийшов до переконання про те, що такий захід забезпечення позову не відповідає змісту порушеного, на думку позивача, права, та не є співмірним із заявленими вимогами в цій справі.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 24.02.2021 справа № 755/5333/20.

Таким чином на підставі встановлених даних, суд прийшов до висновку про наявність підстав для відмови у заяві про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру

АДРЕСА_1 , загальною площею 68,9 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000, за недоведеністю та необґрунтованістю.

Керуючись ст.ст. 149, 150, 260, 261, 354 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про забезпечення позову у цій справі - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання її суддею.

Повне судове рішення складено та підписано суддею 03.03.2025.

СуддяА. М. Блащук