УХВАЛА

про повернення позовної заяви

26 березня 2025 рокуСправа №451/460/25
Провадження № 2/451/214/25

Суддя Радехівського районного суду Львівської області Патинок О.П. розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 в особі Громадської організації «Правозахисний рух людей України (ГО «ПРЛУ)» в особі Голови ГО «ПРЛУ» Розсохи Володимира Васильовича до ТОВ «Газорозподільні мережі України» в особі Львівської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» про порушення прав споживача та визнання неправомірними дій з нарахування плати за розподіл за відсутності у позивача обов`язку укладати договір, припинення протиправних дій та усунення їх наслідків,-

в с т а н о в и в:

24.03.2025 голова Громадської організації «Правозахисний рух людей України» Розсоха В.В. через систему «Електронний суд» звернувся до Радехівського районного суду Львівської області із позовною заявою в інтересах ОСОБА_1 в особі Громадської організації «Правозахисний рух людей України (ГО «ПРЛУ)» в особі Голови ГО «ПРЛУ» Розсохи Володимира Васильовича до ТОВ «Газорозподільні мережі України» в особі Львівської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» про порушення прав споживача та визнання неправомірними дій з нарахування плати за розподіл за відсутності у позивача обов`язку укладати договір, припинення протиправних дій та усунення їх наслідків, в якій заявлені вимоги:

1.Позовну заяву прийняти без сплати судового збору та розглянути в найкоротшій строк та задовольнити;

2. Встановити відсутність у Законі України «Про ринок природного газу» законодавчого обов`язку для Позивача (побутового споживача) укладати типовий договір розподілу природного газу з відповідачем;

3. Встановити, що рішення НКРЕКП у формі постанов (зокрема Кодекс ГРС та ТД РПГ) не є актами цивільного законодавства України;

4. Встановити відсутність в НКРЕКП повноважень встановлювати тарифи для населення - побутових споживачів;

5. Встановити наявність правових колізій та юридичної невизначеності в законодавстві що регулює відносини на ринку природного газу та обов`язки побутових споживачів укладати договір розподілу природного газу;

6. Зобов`язати відповідача припинити нарахування плати за послугу розподілу природного газу, яка не була замовлена за зверненням позивача, а також усунути наслідки неправомірних дій шляхом: - скасування нарахованої заборгованості; - припинення незаконних вимог щодо її стягнення;

7. Встановити, що відповідач порушив права позивача на свободу волевиявлення, свободу договору, рівність сторін договору, а також вчинив дії, що мають ознаки нечесної підприємницької практики;

8. Зобов`язати відповідача припинити неправомірну практику щодо нав`язування договірних відносин, які суперечать законодавству України;

9. Встановити, що природний газ, який постачається постачальником, є власністю позивача; 10. Встановити, що відповідач не має права обмежувати доступ позивача до його власності природного газу;

11. Зобов`язати відповідача забезпечити безперешкодне користування природним газом позивачем;

12. Заборонити відповідачу створювати перешкоди та обмеження в доступі до природного газу, який є власністю позивача;

13. Визнати позивача потерпілою особою внаслідок неправомірних дій відповідача, які були здійснені шляхом маніпуляції рішеннями НКРЕКП, що не є актами цивільного законодавства та не створюють для позивача юридичних обов`язків;

14. Стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду завдану незаконними діями в розмірі 80 000 гривень.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.03.2025, вказану позовну заяву з додатками було розподілено на суддю Патинок О.П.

Дослідивши матеріали позовної заяви та документи, що додані до неї, суддя дійшов висновку, що позовна заява підлягає поверненню з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 2 ст. 175 ЦПК України, позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Згідно із частиною 1 статті 58 ЦПК України передбачено, що сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

У постанові від 31.03.2021 у справі № 640/21611/19 Верховний Суд зазначав про те, що вирішуючи питання щодо права громадських організацій на звернення до суду в інтересах інших осіб, суди повинні з`ясувати: - статус громадської організації та її засновників, їх безпосередню заінтересованість у вирішенні питання, що є предметом позову; - мету громадської організації та її безпосередній зв`язок з предметом позову; - інтереси яких саме осіб є предметом судового захисту; - чи зверталися ці особи за захистом своїх прав до громадської організації; - добросовісність дій громадської організації, що звертається до суду.

В ухвалах Верховного Суду від 01 листопада 2021 року у справі №9901/446/21 (адміністративне провадження № П/9901/446/21) та від 27 жовтня 2023 року у справі №990/274/23 (адміністративне провадження № П/9901/274/23) також застосовані вищевикладені висновки Верховного Суду під час вирішення питання звернення громадської організації за захистом порушених прав.

Громадське об`єднання - це добровільне об`єднання фізичних осіб та/або юридичних осіб приватного права для здійснення та захисту прав і свобод, задоволення суспільних, зокрема економічних, соціальних, культурних, екологічних, та інших інтересів (частина перша статті 1 Закону України «Про громадські об`єднання»).

Громадське об`єднання за організаційно-правовою формою утворюється як громадська організація або громадська спілка. Громадська організація - це громадське об`єднання, засновниками та членами (учасниками) якого є фізичні особи (частини друга та третя статті 1 вказаного Закону).

Статтею 21 Закону України «Про громадські об`єднання» громадським організаціям надано право звертатися у порядку, визначеному законом, до органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб з пропозиціями (зауваженнями), заявами (клопотаннями), скаргами.

При цьому, право громадських організацій на звернення до суду із відповідними позовами у розумінні статті 21 Закону України «Про громадські об`єднання» є загальною прерогативою та обмежено певними категоріями правовідносин, з якими безпосередньо пов`язана статутна діяльність громадських організацій, та законодавством, яке безпосередньо регулює відповідні правовідносини.

У статті 11 Закону України «Про громадські об`єднання» зазначено, що відомості про мету (цілі) та напрями діяльності громадського об`єднання має містити його статут.

Відповідно до пункту 2.5.2 Статуту Громадської організації «Правозахисний рух людей України» для досягнення своєї мети та виконання статутних завдань організація у встановленому чинним законодавством порядку має право представляти і захищати свої законні інтереси та законні інтереси своїх членів чи інших осіб у будь-яких органах державної влади, в тому числі судах, правоохоронних органах, у органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах та організаціях усіх форм власності та підпорядкування.

У рішенні Конституційного Суду України від 28 листопада 2013 № 12-рп/2013 у справі за конституційним зверненням асоціації «Дім авторів музики в Україні» щодо офіційного тлумачення положень пункту 7 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» у взаємозв`язку із положеннями пункту «г» частини 1 статті 49 Закону України «Про авторське право і суміжні права» зазначено, що громадська організація може захищати в суді особисті немайнові та майнові права як своїх членів, так і права та охоронювані законом інтереси інших осіб, які звернулися до неї за таким захистом, лише у випадках, якщо таке повноваження передбачено у її статутних документах та якщо відповідний закон визначає право громадської організації звертатися до суду за захистом прав та інтересів інших осіб.

Разом з тим, Закон України «Про громадські об`єднання» не деталізує право громадських об`єднань на звернення до суду за захистом інтересів інших осіб; відсутні такі положення і в законодавстві, що регулюють правовідносини у сфері газу, Кодексі газорозподільних систем.

Громадська організація «Правозахисний рух людей України» в особі голови ГО «ПРЛУ» Розсохи В.В. по матеріалах позовної заяви діє в інтересах позивача ОСОБА_1 . Стосовно самопредставництва, то Громадська організація «Правозахисний рух людей України» не є особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи (стаття 56 ЦПК України).

Щодо можливості сторони брати участь у судовому процесі через представника, то виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді. Законом можуть бути визначені винятки щодо представництва в суді у трудових спорах, спорах щодо захисту соціальних прав, щодо виборів та референдумів, у малозначних спорах, а також стосовно представництва малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена (частини четверта та п`ята статті 131-2 Конституції України).

За частинами 1, 2 статті 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник. Під час розгляду спорів, що виникають з трудових відносин, а також справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених у статті 61 цього Кодексу.

Згідно з положеннями пункту 1 частини 1, статті 62 ЦПК України, повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені, зокрема, довіреністю фізичної або юридичної особи.

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», статті 62 ЦПК України документами, що посвідчують повноваження адвоката як представника, можуть бути довіреність; ордер, виданий відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»; доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги, виданим відповідно до Закону України «Про безоплатну правничу допомогу».

Згідно з частиною 7 статті 62 ЦПК України, у разі подання представником заяви по суті справи в електронній формі він може додати до неї довіреність або ордер в електронній формі, на які накладено кваліфікований електронний підпис відповідно до вимог закону та Положення про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положень, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

Відповідно до частини 4, пунктів 1, 2, 5 частини 6 статті 19 ЦПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Для цілей цього Кодексу малозначними справами є, зокрема, справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи про захист прав споживачів, ціна позову в яких не перевищує шістдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При цьому, за змістом правил пунктів 1, 5 частини 6 статті 19 ЦПК України справи, зазначені в них, є малозначними в силу властивостей, притаманних такій справі, виходячи з ціни пред`явленого позову та його предмета.

Для визначення порядку розгляду справи слід виходити зі значення справи для сторін, обраного позивачем способу захисту, категорії та складності справи, обсягу та характеру доказів у справі, кількості сторін та інших учасників справи, та чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес й думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження (ч.3 ст. 274 ЦПК України).

Разом з тим, враховуючи зміст позовних вимог, обраний спосіб захисту, категорію та складність справи, обсяг та характер доказів у справі, кількість заявлених позовних вимог, приходжу до висновку, що справа за цим позовом не є малозначною в силу вимог процесуального закону .

Зважаючи на те, що вищезазначена справа не відноситься до категорії малозначних, представництво інтересів позивача ОСОБА_1 у суді має здійснюватися адвокатом, або сторона може приймати участь особисто (самопредставництво).

Однак, до позовної заяви не додано документів, які підтверджують повноваження Розсохи В.В., як адвоката відповідно до вимог статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Крім того, у даних Єдиного реєстру адвокатів України відомості про те, що Розсоха В. В. має статус адвоката відсутні.

Таким чином, суддею встановлено, що до позовної заяви поданої та підписаної в інтересах ОСОБА_1 - Розсохою В.В., не додано документів, які підтверджують його повноваження як адвоката відповідно до вимог статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Крім того, по даній категорії справ - ЦПК України не передбачає права громадської організації бути представником у суді, оскільки таке право належить лише адвокатові, законному представникові, а у спорах, що виникають з трудових відносин, та у малозначних спорах - фізичній особі, яка досягла вісімнадцяти років і має цивільну процесуальну дієздатність. Ці вимоги законодавства щодо представництва у цивільному процесі є чіткими та передбачуваними для позивачів і громадської організації.

Такий правовий висновок висловила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 березня 2019 року (справа № 199/1478/17).

Позовна заява подана головою Громадської організації «Правозахисний рух людей України» Розсохою В.В. через систему «Електронний суд» в інтересах ОСОБА_1 в особі Громадської організації «Правозахисний рух людей України (ГО «ПРЛУ)» в особі Голови ГО «ПРЛУ» Розсохи Володимира Васильовича до ТОВ «Газорозподільні мережі України» в особі Львівської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» про порушення прав споживача та визнання неправомірними дій з нарахування плати за розподіл за відсутності у позивача обов`язку укладати договір, припинення протиправних дій та усунення їх наслідків не містить даних, що діями відповідача порушені їх права, свободи, інтереси чи обов`язки.

За таких обставин, голова Громадської організації «Правозахисний рух людей України» Розсоха В.В. у позовній заяві не виклав передбачені ЦПК України підстави для звернення із даним позовом, у якому заявник не є стороною або її представником та не заявив про порушення його прав та інтересів діями відповідача.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 185 ЦПК України позовна заява повертається у випадках, коли заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Враховуючи наведене, установивши, що позовну заяву подано особою, яка не має права її підписувати, приходжу до висновку про повернення даної позовної заяви на підставі пункту 1 частини четвертої статті 185 ЦПК України.

Відповідно до ч. 7 ст. 185 ЦПК України, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення позовної заяви.

Керуючись п.1 ч. 4 ст. 185, 260, 261 ЦПК України, суддя -

постановив:

повернути позовну заяву, яка подана головою Громадської організації «Правозахисний рух людей України» Розсохою В.В. через систему «Електронний суд» в інтересах ОСОБА_1 в особі Громадської організації «Правозахисний рух людей України (ГО «ПРЛУ)» в особі Голови ГО «ПРЛУ» Розсохи Володимира Васильовича до ТОВ «Газорозподільні мережі України» в особі Львівської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» про порушення прав споживача та визнання неправомірними дій з нарахування плати за розподіл за відсутності у позивача обов`язку укладати договір, припинення протиправних дій та усунення їх наслідків - заявнику.

Роз`яснити, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення позовної заяви.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СуддяПатинок О. П.