Справа № 755/3934/25
Провадження №2-о/755/260/25
У Х В А Л А

іменем України

про відмову у відкритті провадження у справі

"12" березня 2025 р. м.Київ

Суддя Дніпровського районного суду міста Києва Коваленко І.В., перевіривши матеріали заяви окремого провадження ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Дніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про встановлення юридичного факту родинних відносин з матір`ю,-

в с т а н о в и в:

До Дніпровського районного суду міста Києва надійшла заява ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Дніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про встановлення факту родинних відносин.

У поданій заяві заявниця просить:

«Встановити факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є донькою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки міста Золочів Харківської області, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 в місті Луганську Луганської області, Україна.»

Заяву обґрунтовано тим, що заявниця є донькою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м. Золочів, Харківської області. 15 жовтня 2005 року заявниця зареєструвала шлюб з ОСОБА_3 . При реєстрації шлюбу заявниця змінила своє дівоче прізвище з " ОСОБА_4 " на " ОСОБА_5 ". 13 серпня 2009 року заявниця розірвала вищевказаний шлюб з громадянином ОСОБА_3 . Заявниця дівоче прізвище не повертала, залишилась на прізвищі " ОСОБА_5 ". Після окупації Луганської області у 2022 році, мати заявниці ОСОБА_2 залишилася мешкати за місцем своєї реєстрації в місті Луганську, оскільки була людиною похилого віку та за станом здоров`я не покинула свою домівку. ІНФОРМАЦІЯ_3 мати заявниці померла в місті Луганську Луганської області, тобто на тимчасово окупованій території України, у зв`язку з чим у заявниці виникає необхідність у встановленні факту смерті матері на тимчасово окупованій території України. Однак, так як у заявниці відсутній оригінал свідоцтва про шлюб та відсутній актовий запис про шлюб, так як він не зберігся на тимчасово окупованій території України, то перш ніж встановлювати факт смерті матері на тимчасово окупованій території України, заявниці необхідно встановити факт родинних відносин з матір`ю, яка померла на тимчасово окупованій території України.

Заявниця посилається на відповідь Деснянського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 04.02.2025 року № 255/33.3-87, згідно змісту якої вбачається, що відділом була проведена перевірка наявності відповідного актового запису про шлюб за даними Реєстру. За результатами перевірки інформації щодо актового запису про шлюб ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - не виявлено. Оскільки актові записи цивільного стану, складені органами державної реєстрації актів цивільного стану у місті Луганську на сьогодні зберігаються на тимчасово окупованій території України, перевірити наявність паперового носія актового запису про Ваш шлюб відділ також не має можливості.

Заявниця звертає увагу суду, що незважаючи на відсутність у неї оригіналу свідоцтва про шлюб, який підтверджує наявність актового запису про шлюб, Факт зміни дівочого прізвища з " ОСОБА_4 " на " ОСОБА_5 " підтверджують наступні наявні у неї письмові докази: свідоцтво про народження; трудова книжка; свідоцтво швачки-мотористки; диплом молодшого спеціаліста; свідоцтво про право власності на житло; копія старого закордонного паспорту заявниці з дівочим прізвищем " ОСОБА_4 "; фотографія заявниці з матір`ю.

Заявниця вказує, що встановлення факту родинних відносин з матір`ю, яка померла на тимчасово окупованій території України, їй необхідний для подальшого встановлення факту смерті матері на тимчасово окупованій території України та як наслідок для отримання свідоцтва про смерть матері державного зразка.

10.03.2025 року на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями заяву передано в провадження судді Коваленко І.В.

Вивчивши зміст поданої заяви з доданими до неї документами, суд приходить до таких висновків.

При вирішенні питання про відкриття провадження у справі суд виходить з того, що згідно зі ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 Цивільного процесуального кодексу України).

Відповідно до частини першої ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

В свою чергу, частиною другою вищевказаної статті передбачено, що судочинство здійснюється в порядку наказного, позовного та окремого провадження.

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб (частини третя та четверта ст. 294 Цивільного процесуального кодексу України).

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 та ч.2 ст.315 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо згідно закону вони породжують юридичні наслідки.

Перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення визначено в ст.315 Цивільного процесуального кодексу України.

Суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Фактичний аналіз вимог заявника свідчить, що вони стосуються встановлення факту родинних відносин з матір`ю, яка померла на тимчасово окупованій території України, з метою подальшого встановлення факту смерті матері на тимчасово окупованій території України, який необхідний для подальшого отримання свідоцтва про смерть матері державного зразка.

За змістом ч. 1 ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.

07 травня 2022 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання правового режиму на тимчасово окупованій території України» №2217-IX від 21.04.2022, на підставі якого ч. 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» викладена в наступній редакції: будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану.»

В статті 318 ЦПК України викладені вимоги до змісту заяви, згідно яких, у заяві повинно бути зазначено: 1) який факт заявник просить встановити та з якою метою; 2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; 3) докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.

Пунктом 1 глави 5 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 року №52/5 встановлено, що підставами для проведення державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за №1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть); в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Ці документи додаються до другого примірника актового запису про смерть. Для розгляду справи про встановлення факту смерті у суді відділ державної реєстрації актів цивільного стану на прохання заявника складає письмову відмову у проведенні державної реєстрації смерті(додаток 19), у якій викладає причини неможливості проведення такої реєстрації.

Разом з тим, до заяви не долучено письмової відмови у проведенні державної реєстрації смерті ОСОБА_2 , що є обов`язковою передумовою звернення до суду із заявою про встановлення факту смерті, з урахуванням змін, внесених до ч.3 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», оскільки особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Крім того, при зверненні заявника до органів РАЦС, останній також перевіряє, чи не проведена реєстрація смерті особи.

Натомість, заявницею додано до заяви відповідь Деснянського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 04.02.2025 року № 255/33.3-87 на її звернення, яке не пов`язане із заявою про державну реєстрацію смерті матері на тимчасово окупованій території, а стосується виключно її звернення щодо її звернення стосовно інформації про її шлюб з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян, актовий запис про шлюб №942 від 15.10.2005 року, складений у м.Луганську.

Шляхом повного доступу до Єдиного державного реєстру судових рішень України, суддею виявлено рішення Рубіжанського міського суду Луганської області від 28.09.2017 року (справа №425/2113/17), яким частково задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу.

Розірвано шлюб між ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ) та ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 ), який було зареєстровано 20 липня 2013 року Артемівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луганського міського управління юстиції, актовий запис № 396 (свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 ).

Стягнуто з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 ; ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ; ідентифікаційний номер: НОМЕР_3 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 640 (шістсот сорок) гривень.

Згідно роз`яснень, викладених у п. 1 та п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (далі - Постанова Пленуму), в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Звертаючись з заявою до суду, заявник просить встановити попередній юридичний факт (родинних відносин між фізичними особами), від якого залежить встановлення наступного юридичного факту (смерті особи на тимчасово окупованій території України), який породжує певні юридичні наслідки (необхідний для подальшого отримання свідоцтва про смерть матері державного зразка).

Згідно вимог частини другої ст.315 Цивільного процесуального кодексу України, якою передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду в порядку окремого провадження за таких умов: факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні.

Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи за заявою фізичних осіб про встановлення фактів, якщо встановлення фактів не пов`язується з наступним вирішенням спору про право, і чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також не доведенням суб`єктивного права за умов, що є конкретні особи, які перешкоджають в реалізації такого права.

Аналізуючи викладене, суддя приходить до висновку, що таке звернення заявниці суперечить вимогам частини другої ст.315 Цивільного процесуального кодексу України, зазначені заявником обставини дають обґрунтовані підстави вважати, що її вимоги зводяться не тільки до встановлення одного факту, але й породжуватимуть її право на встановлення наступного іншого юридичного факту.

Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду (ч.4 ст.315 Цивільного процесуального кодексу України).

Отже, оскільки у вимогах, з якою заявник звернувся до суду про встановлення факту, що має юридичне значення, існує наявний спір про право, суд приходить висновку про відмову у відкритті провадження у цивільний справі в порядку окремого провадження.

З урахуванням викладеного та керуючись ст.ст. 258 - 260, 315, 353, 354 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Відмовити у відкритті провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Дніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про встановлення юридичного факту родинних відносин з матір`ю.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Суддя :