Справа № 523/7391/23
Провадження №2/523/1272/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" березня 2025 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді - Далеко К.О..

за участю секретаря судового засідання Дмітрієвої В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду №17 м. Одеси, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, треті особи які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Приватне акціонерне товариство Акціонерна страхова компанія «Омега», ОСОБА_2 , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

І . Зміст вимог та заперечень учасників справи.

Позиція позивача ОСОБА_1 .

27.04.2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Приватне акціонерне товариство Акціонерна страхова компанія «Омега», про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яким просив:

- стягнути з Департаменту патрульної поліції на його користь матеріальну шкоду у розмірі 249 838, 11 грн, моральну шкоду у розмірі 50 000 грн., витрати на лікування у розмірі 6764,75 грн.

Обґрунтовано позовні вимоги тим, що 25.10.2020 року по вул. Водопроводній в м.Одесі відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Toyota Prius» із бортовим номером 0204 (н/з 3517), власником якого є Департамент патрульної поліції, під керуванням інспектора ОСОБА_2 та автомобілем «Touota Carina E» із н/з НОМЕР_1 під керуванням позивача ОСОБА_1 . Внаслідок ДТП його автомобіль зазнав механічних пошкоджень, а позивачу завдано матеріальної та моральної шкоди. За фактом ДТП того ж дня було розпочате кримінальне провадження № 0003156 від 25.10.2020 року. 02.04.2021 року ОСОБА_2 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, а саме: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження та заподіяло потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження. Досудове розслідування було звершено, обвинувальний акт переданий у кримінальному провадженні № 0003156 відносно ОСОБА_2 до Малиновського районного суду м. Одеси для розгляду по суті (справа №521/6649/21). Згідно висновку експерта №7042 від 23.05.2021 року, вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля «Touota Carina E», реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_1 , внаслідок ДТП, яке сталося 25.10.2020 року становить 108 267грн., так як дорівнює ринковій вартості КТЗ. Виходячи із зведених даних ремонтної калькуляції, ще станом на 2021 рік вартість ремонту його автомобіля перевищувала його ринкову вартість і складала загалом 290 633,11 грн. 22.09.2021 року страховик в особі АСК «ОМЕГА» відшкодував позивачу лише 40 795,00 грн. із загальної суми збитків. Проте, виплачені страховиком кошти не покривають усього розміру завданої йому шкоди. Між виплаченою АСК «ОМЕГА» сумою у розмірі 40 795,00 грн. та даними ремонтної калькуляції у розмірі 290 633,11 грн., не відшкодована різниця матеріального збитку, яка складає 249 838,11 грн. Позивач також зазнав моральної шкоди, оскільки 25.10.2020 року він переніс стрес, нервові навантаження через позбавлення можливості користуватися автомобілем, повинен був докладати додаткових зусиль для організації життя, у зв`язку із отриманими травмами, що призвело до порушення життєвого укладу. Випискою №19271 з медичної картки стаціонарного хворого від 02.11.2020 року підтверджується отримання позивачем закритої черепно-мозгової травми, струсу головного мозку, забоїв тканини головного мозку, численних ран та садин, тому він перебував на амбулаторному лікуванні в нейрохірургічному відділенні ОКЛ з 25.10.2020 по 02.11.2020. В подальшому, він перебував на амбулаторному лікуванні під наглядом сімейного лікаря і невролога з 02.11.2020, тому розмір моральної шкоди визначає у 50 000 грн. Також, касовими та товарними чеками підтверджується розмір понесених позивачем витрат на оплату медичних послуг, придбання медикаментів, засобів медичного призначення за період з 25.10.2020 по 02.11.2020, який складає 6764,75 грн.

Позиція відповідача Департаменту патрульної поліції.

09.06.2023 року відповідач Департамент патрульної поліції подав до суду відзив на позовну заяву, в порядку ст. 178 ЦПК України, яким позов ОСОБА_1 не визнав, просив відмовити у його задоволенні, з наступних підстав: 1) згідно висновку №7042 експертного, автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості відновлювального ремонту та матеріальних збитків завданого власнику транспортного засобу, автомобіля «Touota Carina E» із н/з НОМЕР_1 на момент дорожньо-транспортної пригоди становить 108 267 грн. Крім того, у висновку зазначено що вартість матеріального збитку дорівнює ринковій вартості КТЗ на момент ДТП і становить 108267 грн. Відтак, матеріальні збитки, які можливо буди завдані власнику автомобіля «Touota Carina E», становить 108 267 грн., а не 249 838,11 грн. 2) Акціонерна страхова компанія «Омега» відшкодувала вартість матеріальних збитків на суму 40 795 грн. Відтак, матеріальні збитки, на відшкодування яких можливо має право позивач, становить 108 267 грн. 40 795 грн. = 67472 грн. 3) Згідно наданого позивачем експертного висновку, ринкова вартість автомобіля «Touota Carina E», з урахуванням аварійних пошкоджень, визначається рівногю вартості утилізації. Таким чином, від суми можливого не відшкодованого матеріального збитку у розмірі 67 472 грн. необхідно відрахувати суму металобрухту. Вищезазначена формула розрахунку чітко передбачена нормами чинного законодавства України. Така сум металобрухту повинна бути надана позивачем, та підтверджуватися відповідними документами, які повинні містити всі необхідні реквізити, які належать документу. Однак, позивач таких розрахунків не надав. Відтак, для визначення суми можливого матеріального збитку слід застосовувати наступну формулу: 108 267 грн. 40 795 грн. = сума можливого не відшкодованого збитку. Разом із тим, позивач не надав належних та допустимих доказів вартості автомобіля після ДТП. 3) Висновок експерта наданий позивачем не у повному обсязі. Також, позивач не надав суду доказів тому, що саме він являється власником автомобіля, якому завдано матеріальні збитки. 4) відсутні підстави для стягнення моральної шкоди у розмірі 50 000 грн. Позивачем не доведено наявності причинно-наслідкового зв`язку між шкодою та діяннями відповідача. Крім того, Департамент патрульної поліції не є страховим та не є особою, якою в разі встановлення наявності моральної шкоди, була завдана така шкода, а відтак така вимога позивача заявлена не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом. Відповідач вважає, що належним відповідачем з приводу позовної вимоги відшкодування моральної шкоди повинні бути: громадянин ОСОБА_2 та АСК «Омега». 4) Відсутні підстави для відшкодування витрат на лікування. Згідно медичної картки стаціонарного хворого ОСОБА_1 вбачається, окрім іншого, отримане лікування: дескет, магнія сульфат 25%, еуфілін 2%, торсід, вазопро, ліра, рєвмоксікам. Крім того, позивачу надано лікувальні рекомендації: вазопро 500 мг. 1 таб. 2 р/д 2 міс., ліра 500 мг. 1 таб. вранці та в обід 2 міс. Позивач надав суду копії товарних чеків. Однак, надані товарні чеки не можуть бути прийняті в якості доказів по справі, оскільки на них відсутнійпідпис та ПІБ. Також, на надані фіскальні чеки відсутній рецепт або інша медична документація. Також, матеріали справи не містять доказів тому, що дані ліки були придбані саме для позивача. Крім того, Департамент патрульної поліції не є страховиком, а відтак вимога заявлена позивачем до неналежного відповідача.

Відповідь на відзив.

12.06.2023 року позивач надав відповідь на відзив, згідно якої зазначив наступне. Якщо відповідач не погоджується із наданим позивачем висновком експерта, то він не позбавлений права заявити клопотання про призначення по справі судової експертизи, разом із тим такого клопотання стороною відповідача заявлено не було. Стороною відповідача вина свого працівника ОСОБА_2 у вчиненні ДТП не заперечується. Що стосується сумніву у праві власності позивача на автомобіль, то позивач вважає що відповідач не позбавлений можливості перевірити наведені обставини, та впевнитися у цьому, самостійно, з власних баз. У той же час, позивач надав суду копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на нього. Також, підтвердженим є завдання позивачу моральної шкоди. Щодо причинно - наслідкового зв`язку, то він підтверджується вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 11.05.2023 року у справі № 521/6649/21, відповідно до якого ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, яким підтверджено, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди водій ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Заперечення на відповідь на візив та пояснення.

07.07.2023 року відповідач Департамент патрульної поліції подав до суду заперечення на відповідь на відзив, які обґрунтував наступним. Саме на позивача покладається обов`язок доведення обґрунтованості своїх позовних вимог, тому доводи позивача щодо того, що відповідач повинен подати клопотання про призначення судової експертизи, у разі якщо не згоден із Висновком експерта, не відповідають вимогам процесуального законодавства. Фактично позивач намагається збагатитися за рахунок відповідача. Позивач не надав суду належних та допустимих доказів вартості автомобіля після ДТП, що унеможливлює захист його порушених прав за матеріалами цієї справи.

27.10.2023 року представник відповідача надав суду письмові пояснення, якими зазначив що наданий позивачем Висновок експерта не може бути належним доказом по справі, оскільки в ньому не зазначено, що експерт попереджений про кримінальну відповідальність. Також, Висновок експерта не містить вартості утилізації такого транспортного засобу. Матеріальна шкода завдана позивачу ОСОБА_1 в результаті дорожньо-транспортної пригоди відшкодована у повному обсязі АСК «ОМЕГА», відтак позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Згідно листа АСК «ОМЕГА» №669 від 16.07.2021 року вбачається, що позивачу ОСОБА_1 не було відмовлено у відшкодуванні вартості лікування, а лише було зазначено про необхідність виконання норм чинного законодавства щодо належного оформлення та подання відповідних підтверджуючих документів в обґрунтування суми такого відшкодування. Однак, позивач не виконав вимоги страхової справи, не виконав вимоги чинного законодавства, та не надав до АСК «ОМЕГА» оригінали або завірені належним чином копії вищезазначених підтверджуючих документів. Відтак, сума витрат на лікування не підлягає стягненню з Департаменту патрульної поліції, оскільки така сума підлягає відшкодуванню страховою компанією, однак позивач не виконав вимоги норм чинного законодавства щодо належного оформлення відповідних підтверджуючих документів.

Заперечення позивача.

13.12.2023 року позивач ОСОБА_1 надав суду заперечення на письмові пояснення, якими повідомив наступне. Наданий суд Висновок експерта є належним доказом, в свою чергу суд може викликати експерта та попередити його про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивого висновку, та надавши сторонам можливість задати запитання. З огляду на відсутність клопотання відповідача про виклик експерта, доводи щодо неналежності Висновка експерта, як доказу, необґрунтовані. Сума реальної виплати страховій компанії позивачу, склала 40 795 грн. В свою чергу, вартість утилізації КТЗ визначається як сума ринкової вартості технічно справних складників та вартості металобрухту складників, які залишилися. Така вартість наведена у наданому позивачем Висновку експерта.

Пояснення відповідача.

04.01.2024 року представник Департаменту патрульної поліції надав письмові пояснення, якими зазначив наступне. Наведена позивачем у запереченнях судова практика не підлягає застосуванню до спірних правовідносин, оскільки не є релевантною. Позивач не вірно розуміє порядок відшкодування моральної шкоди, зокрема у разі якщо суд задовольнить позовні вимоги, то відповідач не буде мати право зворотної вимоги до ОСОБА_2 . Застосуванню під-час розгляду питання відшкодування моральної шкоди підлягає саме ст. 1167 ЦК України. В даному випадку, Департамент патрульної поліції не є страховиком та не є особою, якою в разі встановлення наявності моральної шкоди, була завдана така шкода, а відтак вимога позивача заявлена до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом. Згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 200749686, страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну, становить 130 000 грн., за шкоду заподіяну життю і здоров`ю становить 260 000 грн. Таким чином, навіть у випадку врахування судом Висновку експерта, позовні вимоги щодо стягнення з Департаменту патрульної поліції суми завданого матеріального збитку, не може підлягати задоволенню. Також, у разі врахування судом висновку експерта, у будь-якому разі позивач повинен звернутися із вимогами відшкодування до Страхової компанії, яка відповідає в межах страхового полісу.

Заперечення позивача.

05.02.2024 року позивач ОСОБА_1 надав суду додаткові заперечення на письмові пояснення, якими зазначив, що відсутність у Висновку експерта посилання на попередження експерта про кримінальну відповідальність, не є підставою для визнання його недопустимим. У справах про відшкодування шкоди, завданої поліцейським, у даному випадку відповідальність повинен нести роботодавець, а тому належним відповідачем у справі, до якого має бути звернута вимога, має бути саме Департамент патрульної поліції. Пояснення відповідача не заслуговують на увагу і спрямовані лише на уникнення цивільної відповідальності.

Пояснення відповідача.

13.02.2024 року представник відповідача Департаменту патрульної поліції надав суду додаткові пояснення по суті справи, якими зазначив наступне. Висновок експерта є неповним, не містить додатків. У Висновку експерта не зазначено про попередження експерта про кримінальну відповідальність, тому не є належним доказом по справі, що підтверджується правовими висновками Верховного суду з тотожних справ. Моральна шкода у такому випадку повинна бути стягнута саме з особи, яка її завдала, а не з роботодавця такої особи. У будь-якому випадку, завдана позивачу матеріальна шкода повинна бути відшкодована саме Страховою компанією.

Заперечення позивача.

26.06.2024 року позивач ОСОБА_1 надав суду заперечення на позов, до яких залучи копію Висновку експерта №7042 від 23.05.2021 року разом із додатками. Також зазначив, що суд не вимагав раніше щоб він надав повний текст Висновку. Щодо експертизи, яка проводилася Страховою компанією «ОМЕГА», зазначив що у призначений експертом час представник страхової компанії не з`явився, для проведення огляду транспортного засобу, тому експертом було здійснено огляд самостійно, та складено Висновок №7042. Представник відповідача намагається затягнути розгляд справи.

Заперечення відповідача.

03.07.2024 року представник відповідача Департаменту патрульної поліції подав до суду заперечення на позов, в яких заперечував проти залучення до матеріалів справи наданого позивачем Висновку експертизи разом із додатками. Зазначив, що Висновок експерта з додатками повинен був бути наданий позивачем разом із позовом, або повинен був повідомити про те, що такий доказ буде поданий пізніше, також він повинен був бути поданий разом із клопотанням.

Позиція третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ПАТ Акціонерна страхова компанія «Омега».

14.09.2023 року представник ПАТ «Акціонерна страхова компанія «ОМЕГА» надав суду письмові пояснення та копію страхової справи. Пояснив, що як вбачається зі Звіту суб`єкта оціночної діяльності ОСОБА_3 №8124 від 26.04.2021 року. ринкова вартість автомобіля «Touota Carina E» р/н НОМЕР_1 до моменту пошкодження становить 70 023,84 грн., вартість відновлювального ремонту транспортного засобу складає 288 110,72 грн. Таким чином, автомобіль позивача відновлювати економічно недоцільно, такий транспортний засіб вважається фізично знищеним, а розмір відшкодування визначається на підставі п. 30.2 ст. 30 Закону, як різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП. На замовлення АСК «ОМЕГА» оцінювачем ОСОБА_3 було складено Висновок про вартість пошкодженого КТЗ №23740 від 08.10.2021 року, згідно якого ринкова вартість аварійного автомобіля «Touota Carina E» складає 18 632,29 грн. Отже, розмір страхового відшкодування, належного до сплати позивачу, визначений наступним чином: 70 023,84 грн. (вартість ТЗ до моменту пошкодження) 18632,29 грн. (вартість пошкодженого ТЗ) + 1000 грн. (витрати на транспортування ТЗ) = 52 391,55 грн. Виплата в розмірі 52 391,55 грн. була здійснена на користь ОСОБА_1 , що підтверджується платіжними дорученнями №2286 від 22.09.2021 та № 2827 від 19.11.2021.

ІІ. Клопотання та інші процесуальні рішення в справі.

Ухвалою судді Суворовського районного суду від 01.05.2023 року позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху.

Ухвалою судді Суворовського районного суду м. Одеси від 16 травня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Приватне акціонерне товариство Акціонерна страхова компанія «Омега» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження.

Ухвалою суду від 28 червня 2023 року залучено до участі у справі в якості третьої особи яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 .

Ухвалою суду від 28 червня 2023 ро витребувано у ПАТ «Акціонерна страхова компанія «Омега» копію справи про відшкодування шкоди, завданої громадянину ОСОБА_4 у результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 25.10.2020 року.

Протокольною ухвалою від 07.02.2024 року закрито підготовче провадження по справі, та призначено справу до судового розгляду по суті.

ІІІ. Позиції сторін.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просив їх задовольнити, надав пояснення аналогічні викладеним у позові та запереченнях.

Представник відповідача ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, надав пояснення аналогічні викладеним у відзиві на позов та письмових поясненнях.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Акціонерна страхова компанія «Омега» явку свого представник до судового засідання не забезпечив, був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи належним чином.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 до судового засідання не з`явився, був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи належним чином.

Згідно з вимогами ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ІV. Фактичні обставини встановлені судом. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо аргументів наведених учасниками справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з Департаменту патрульної поліції матеріальної шкоди у розмірі 249 838,11 грн., суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 займаючи посаду інспектора взводу № 2 роти № 3 батальйону № 1 полку Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції національної поліції України 25.10.2020 року приблизно о 06:55 год., керуючи технічно справним службовим автомобілем поліції марки «Toyota Prius» н.з. НОМЕР_2 , з увімкненими проблисковими маячками синього та червоного кольору та звуковими сигналами, в світлий час доби, здійснював рух по прямолінійному, горизонтальному та вологому відрізку асфальтобетонної дороги, вулиці Водопровідна, де організований двосторонній рух і проїзна частина має по дві смуги руху у протилежних напрямках, що позначені відповідною дорожньою розміткою, з боку вулиці Артилерійська в напрямку Старосінна площа у місті Одеса, у крайній лівій смузі свого напрямку руху, зі швидкістю, що перевищувала 54,4 км/год дозволеної транспортним засобам у населених пунктах. Наближаючись до повороту в провулок Басейна, де проїзна частина вул. Водопровідна має радіус заокруглення праворуч, відносно керованого автомобіля, водій ОСОБА_2 , в порушення вимог п.п. 2.3(б), 11.4, 34, 1.3., 12.1, 12.4, 12.9 «Правил дорожнього руху» затверджених Постановою КМУ від 10.10.2001 року № 1306, знаходячись за кермом транспортного засобу уважним не був, за дорожньою обстановкою та її зміною не слідкував, рухався із перевищенням допустимої в населеному пункті швидкості і створював небезпеку для інших учасників дорожнього руху, тобто передбачав настання суспільно-небезпечних наслідків, однак легковажно розраховував на їх відвернення; заходів, що виключають виникнення і розвиток аварійної ситуації не вжив, при відсутності будь-яких перешкод технічного або іншого характеру своєчасно не обрав безпечної швидкості свого руху, яка б дозволяла безпечно керувати транспортним засобом та контролювати його рух, не впорався з керуванням транспортного засобу, перетнув подвійну суцільну смугу дорожньої розмітки, яка розділяє транспортні потоки протилежних напрямків, виїхав на зустрічну смугу руху, де здійснив зіткнення з автомобілем марки «Nissan Maxima», н.з. НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_6 , який здійснював рух по другій смузі свого напрямку руху по проїжджій частині вул. Водопровідна, у зустрічному з автомобілем «Toyota Prius» номерний знак НОМЕР_4 напрямку руху та в подальшому з автомобілем марки «Toyota Carina E» н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 , який здійснював рух по крайній правій смузі свого напрямку руху по проїжджій частині вул. Водопровідна у зустрічному з автомобілем «Toyota Prius» номерний знак НОМЕР_5 напрямку руху.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди зокрема водій ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Порушення вимог п.п. 12.1, 12.4 та 12.9(б) «Правил дорожнього руху» затверджених Постановою КМУ від 10.10.2001 року № 1306, водієм ОСОБА_2 знаходяться у прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідків.

Вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 11.05.2023 року по справі №521/6649/21, який набрав законної сили: визнано ОСОБА_2 винним у скоєні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 (три) роки, без позбавлення права керувати транспортними засобами. Відповідно до ст. 75 КК, звільнено ОСОБА_2 від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням строком на 1 (один) рік, поклавши на ОСОБА_2 обов`язки, передбачені п. п. 1, 2 ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК: - періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; - повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; - не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Toyota Prius» номерний знак НОМЕР_4 , страхувальник: Департамент патрульної поліції, була застрахована в АСК «Омега», поліс №200749686, дійсний з 28.07.2020 року по 27.07.2021 року. Ліміт відповідальності за шкоду завдану майна складає 130 000 гривень, за шкоду заподіяну життю і здоров`ю 260 000 грн.

26.10.2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до АСК «Омега» із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, яка сталася 25.10.2020 року за адресою: м.Одеса, вул. Водопроводна, 22.

Відповідно до статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

За змістом статті 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором та/або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Відповідно, у разі вчинення дій, які не врегульовані нормами цивільного законодавства, перед судом може постати завдання оцінки таких дій.

Виходячи з формулювання статті 11 ЦК України, можна зробити висновок, що такі дії повинні відповідати загальним засадам цивільного законодавства України, які закріплені в статті 3 ЦК України.

Стаття 1166 ЦК України передбачає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За змістом вказаної норми, за загальним правилом: по-перше, в повному обсязі; по-друге, особою, яка безпосередньо її завдала, шкода підлягає відшкодуванню.

Проте із вказаних правил є винятки, передбачені законом. Одним з таких винятків є страхування особою цивільно-правової відповідальності.

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування» (далі - Закон №85/96-ВР)).

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).

Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України).

Питання страхування відповідальності власників транспортних засобів регулюється не тільки національним законодавством, а й міжнародними нормами, і Україна як держава, яка прагне вступу в Європейський союз, в Угоді про асоціацію України з ЄС зобов`язалась здійснити заходи до підвищення гарантій забезпечення прав потерпілих від ДТП відповідно до Директиви 2009/103/ЄС щодо страхування цивільної відповідальності по відношенню до використання автотранспортних засобів та забезпечення виконання зобов`язань щодо страхування такої відповідальності.

Відносини страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регламентує, зокрема, Закон № 1961-IV.

Згідно зі статтею 999 ЦК України до відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Саме на забезпечення таких зобов`язань було ухвалено Закон № 1961-IV.

Законом № 1961-IV визначено як засади, так і процедури отримання потерпілими особами за наслідками ДТП, відшкодування заподіяної шкоди.

Згідно зі статтею 3 Закону №1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до статті 5 вказаного Закону об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих унаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

У разі настання страхового випадку страховик (страхова компанія) у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи (пункт 22.1 статті 22 Закону№ 1961 IV).

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак, основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми.

Таке правозастосування суду узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними зокрема в постанові Великої Палати від 14 грудня 2021 року по справі № 147/66/17, які суд в силу ч.4 ст. 263 ЦПК України, враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом № 1961-IVу страховика (страховика) не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961 IV).

Таке правозастосування суду узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними зокрема в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц з урахуванням постанови Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі №147/66/17, які суд в силу ч.4 ст. 263 ЦПК України, враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Водночас в Законі наголошено, що обов`язкове страхування цивільно-правовоївідповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю,Тобто, Закон як спрямований насамперед на захист прав осіб потерпілих внаслідок ДТП, прицьому також забезпечує майнові інтереси винної особи, які полягають у відшкодуванні3 Закону № 1961-IV).

Відповідно до статті 34.1 Закону №1961-IV, страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування.

Відповідно до статті 34.2 Закону №1961-IV, протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Відповідно до статті 34.3 Закону №1961-IV, якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

Відповідно до статті 34.4 Закону №1961-IV, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти.

У даному випадку, ПАТ «Акціонерна страхова компанія «Омега» не виконало вимоги 34.2 Закону №1961-IV, направило свого представника оцінювача ОСОБА_3 для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків лише 23.04.2021 року, тобто через 6 місяців після повідомлення про ДТП.

Огляд колісного транспортного засобу був здійснений оцінювачем ОСОБА_3 23.04.2021 року, за участю власника транспортного засобу «Toyota Carina E» н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 .

Матеріали справи містять ремонтну калькуляцію № 8124 від 26.04.2021 року, згідно якої вартість ремонту транспортного засобу «Toyota Carina E» н.з. НОМЕР_1 складає 288 110,72 грн.

Заявою від 22.06.2021 року, адресованою ПАТ «Акціонерна страхова компанія «ОМЕГА», ОСОБА_1 просив здійснити виплату страхового відшкодування на надані ним реквізити. До заяви ОСОБА_1 було додано, зокрема: копію висновку експерта №7042 від 23.05.2021 року, копії витрат на медикаменти, копію обвинувального акту.

Листом від 16.07.2021 року вих.№ 669 Страхова компанія «ОМЕГА» повідомила ОСОБА_1 , що документи повинні бути надані ним в оригіналі або належним чином оформленій копії. Також повідомила, що розгляд справи призупинено, до отримання документів, які відповідають вищезазначеним вимогам.

Листом від 20.10.2021 року адвокат Карагяур В.І. запропонував ПАТ «Акціонерна страхова компанія «ОМЕГА» оглянути та посвідчити представнику ПАТ «АСК «ОМЕГА» вказані документи в м. Одеса.

Згідно Висновку експерта ОСОБА_7 №7042 від 23.05.2021 року, зробленого за замовленням ОСОБА_1 :

-ринкова вартість автомобіля «Toyota Carina E» р/н НОМЕР_1 , на момент ДТП, яка сталася 25.10.2021 року, становить 108 267 грн.;

-вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля «Toyota Carina E» р/н НОМЕР_1 , внаслідок ДТП, яка сталася 25.10.2021 року, визначається такою, що дорівнює ринковій вартості КТЗ на момент ДТП і становить 108 267, 00 грн.;

-ринкова вартість автомобіля «Toyota Carina E» р/н НОМЕР_1 , з урахуванням аварійних пошкождень, отриманих в ДТП 25.10.2020 року, визначається рівною вартості утилізації (металобрухту).

Згідно описової частини Висновку експерта ОСОБА_7 №7042 від 23.05.2021 року, зробленого за замовленням ОСОБА_1 :

- середня ринкова ціна досліджуваного КТЗ на момент пошкодження 25.10.2021 року складає 100 340,00 грн.;

- загальна вартість відновлювального ремонту складає 290633,11 грн;/

- вартість відновлювального ремонту КТЗ, з урахуванням фізичного зносу складників, визначається рівною 135 560,11 грн;

- визначення ринкової вартості КТЗ, з урахуванням аварійних пошкоджень неможливо.

Згідно Висновку про вартість № 23740 СОД ОСОБА_3 від 08.10.2021 року пошкодженого транспортного засобу «Toyota Carina E» н.з. НОМЕР_1 , станом на 23.04.2021 року:

- ринкова вартість КТЗ до пошкодження складає 70 023,84 грн;

- ринкова вартість аварійного КТЗ на дату оцінки може складати 18 632,29 грн;

Також матеріали справи містять страхові акти № 712-15829 від 20.09.2021 року, №712-15829/2 від 17.11.2021 року.

Платіжною інструкцією від 22 вересня 2021 року №2286 підтверджується зарахування від АСК «ОМЕГА» на користь ОСОБА_1 страхового відшкодування у розмірі 41 000 грн.

Платіжною інструкцією від 19 листопада 2021 року №827 підтверджується зарахування від АСК «ОМЕГА» на користь ОСОБА_1 страхового відшкодування у розмірі 11 391,55 грн.

Таким чином, суд зазначає що приватне акціонерне товариство Акціонерна страхова компанія «ОМЕГА» відшкодувало ОСОБА_1 суму страхового відшкодування у розмірі: 52 391,55 грн.

Статтями 28, 29 Закону №1961-ІV передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана, зокрема: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. При цьому, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

У даному випадку, Акціонерна страхова компанія «ОМЕГА» відшкодувала вартість транспортування пошкодженого транспортного засобу у розмірі 1000 грн., ця сума включена до загальної суми відшкодування 52 391,55 грн.

За змістом пункту 22.1 статті 22, статті 23 цього Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є, зокрема, шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Таким чином, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування є страховикзавдавача шкоди. Цей страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом № 1961-IV порядку.

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак, основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми.

Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом № 1961-IV у страховика (страховика) не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961 IV).

У даному випадку, ліміт відповідальності Страхової компанії «ОМЕГА» за шкоду, заподіяну майну, складає 130 000 грн., за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю, складає - 260 000 грн.

Як зазначалось судом раніше, ПАТ Акціонерна страхова компанія «ОМЕГА» відшкодувано ОСОБА_1 суму страхового відшкодування у розмірі: 52 391,55 грн.

Позивач ОСОБА_1 просить суд стягнути з Департамента патрульної поліції матеріальну шкоду у розмірі 249 838,11 грн., посилаючись на Висновок експерта №7042 від 23.05.2021 року, який зроблений на його замовлення.

Наведена позивачем до стягнення сума розрахована ним наступним чином: 290633,11 грн. (загальна вартість відновлювального ремонту, згідно Висновку експерта №7042) 40 795,00 грн. (сума відшкодована страховою компанією, за даними позивача) = 249 838,11 грн.

Разом із тим, суд зазначає, що відповідно до ст. 30 Закону № 1961-IV транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до ДТП. Отже, якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП.

Зазначені висновки викладено у постанові Верховного Суду від 21 липня 2022 року у справі № 752/13375/19.

У постанові Верховного Суду від 05 серпня 2020 року у справі № 362/3680/17, провадження № 61-40490св18 у подібних правовідносинах, де автомобіль позивача, так само як і у цій справі, в розумінні статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» теж вважався фізично знищеним, касаційний суд дійшов висновку, що ухвалення законного й обґрунтованого рішення у справі є неможливим без визначення відповідно до статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» різниці між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди.

З наданих суду доказів вбачається те, що автомобіль марки «Toyota Carina E» р/н НОМЕР_1 є фізично знищеним, оскільки витрати на відновлення автомобіля перевищують ринкову вартість непошкодженого транспортного засобу до ДТП. Дана обставина сторонами не заперечується, та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, зокрема Висновком експерта, наданим позивачем, та Висновком оцінювача, наданим страховою компанією. А відтак, витрати які підлягають відшкодуванню розраховуються відповідно до п. 30.2 ст. 30 Закону № 1961-IV.

Механізм оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів (далі - КТЗ), а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночні процедури визначення вартості КТЗ встановлений Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженою наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року №142/5/2092 (далі по тексту - Методика).

Пунктом 2.3 Методики передбачено, що вартість відновлювального ремонту колісного транспортного засобу визначається як грошові витрати, необхідні для відновлення пошкодженого, розукомплектованого колісного транспортного засобу.

Утилізаційна вартість КТЗ визначається як грошова сума, яку передбачається одержати від продажу не придатного для експлуатації за прямим функціональним призначенням КТЗ для альтернативного використання його справних і придатних до експлуатації складників (п. 2.2. Методики).

Відповідно до пункту 2.4 Методики вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Згідно з п.п. 7.17 Методики, якщо вартість відновлювального ремонту, з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників розукомплектованого або аварійно пошкодженого КТЗ, перевищує його ринкову вартість без зазначених пошкоджень, то ринкова вартість такого КТЗ не розраховується. Відновлення такого КТЗ за принципом внеску є економічно недоцільним. У цьому випадку може бути визначена вартість утилізації КТЗ.

Відповідно до пункту 7.18 Методики вартість утилізації КТЗ визначається як сума ринкової вартості технічно справних складників та вартості металобрухту складників, які залишилися, абоіз застосуванням методу питомої ваги окремої складової КТЗ від ринкової вартості КТЗ.

У разі наявності даних щодо продажу аналогічного КТЗ у такому самому технічному стані за вартість утилізації КТЗ, що оцінюється, може прийматися ціна продажу зазначеного аналогічного КТЗ (п. 7.19 Методики).

З огляду на викладене, заявлена позивачем ОСОБА_1 сума до відшкодування у розмірі 249 838,11 грн. являються безсумнівно необґрунтованою, в не залежності від сторони відповідача, до якої вона заявлена.

Суд зазначає, що встановленню у даних спірних правовідносинах, підлягає різниця між вартістю транспортного засобу «Toyota Carina E» р/н НОМЕР_1 - до та після дорожньо-транспортної пригоди.

Висновком суб`єкта оціночної діяльності ОСОБА_3 №8124 від 26.04.2021 року, зробленим на замовлення страхової компанії, підтверджується, що ринкова вартість а/м «Toyota Carina E» р/н НОМЕР_1 до моменту пошкодження становить 70 023,84 грн; вартість аварійного (несправного) а/м «Toyota Carina E» р/н НОМЕР_1 може складати 18 632,29 грн.

За розрахунком Страхової компанії, розмір страхового відшкодування позивачу складає: 70 023,84 грн. - 18 632,29 грн. = 51 391,55 грн. + 1000 грн. (сума транспортування = 52 391,55 грн. Наведена сума, в межах страхового ліміту, сплачена позивачу.

У той же час, позивач ОСОБА_1 у позові не наводить мотивів не згоди із Висновком суб`єкта оціночної діяльності ОСОБА_3 №8124 від 26.04.2021 року.

Висновком експерта ОСОБА_7 №7042 від 23.05.2021 року, зробленого за замовленням ОСОБА_1 :

-ринкова вартість автомобіля «Toyota Carina E» р/н НОМЕР_1 , на момент ДТП, яка сталася 25.10.2021 року, становить 108 267 грн.;

-вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля «Toyota Carina E» р/н НОМЕР_1 , внаслідок ДТП, яка сталася 25.10.2021 року, визначається такою, що дорівнює ринковій вартості КТЗ на момент ДТП і становить 108 267, 00 грн.;

-ринкова вартість автомобіля «Toyota Carina E» р/н НОМЕР_1 , з урахуванням аварійних пошкоджень, отриманих в ДТП 25.10.2020 року, визначається рівною вартості утилізації (металобрухту).

Тобто, суд констатує що Висновок експерта ОСОБА_7 №7042 від 23.05.2021 року містить вартість транспортного засобу до ДТП, яка складає 108 267 грн., та не містить його вартості після ДТП.

Зазначене унеможливлює захист його порушених прав за матеріалами цієї справи, а тому позовна заява в цій частині є недоведеною.

У постанові Верховного Суду від 20 жовтня 2021 року у справі № 205/1314/16-ц, залишаючи без змін судове рішення апеляційної інстанції про відмову у задоволенні вимог про відшкодування матеріальної шкоди, Верховний Суд вказав, що якщо транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди здійснюється у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до ДТП та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди, а право на залишки транспортного засобу отримує страховик (моторне транспортне страхове бюро), або інша особа, яка відповідає за завдану шкоду. У зв`язку з відсутністю відомостей про вартість пошкодженого автомобіля після ДТП, необхідну для визначення розміру відшкодування згідно ст.30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» неможливо зробити висновок про обґрунтованість чи необґрунтованість зазначеного в позовній заяві розміру майнової шкоди, а тому суд апеляційної інстанції вірно відмовив у задоволенні позову.

У постанові від 11 листопада 2020 року у справі № 369/11812/18, залишаючи без змін судоверішення апеляційної інстанції про відмову у задоволенні вимог про відшкодування матеріальної шкоди, Верховний Суд погодився з висновками апеляційного суду про те, що позивачем не доведено розмір майнової шкоди, оскільки вартість ремонту перевищувала вартість транспортного засобу, а отже, при визначенні розміру майнової шкоди слід виходити з вартості транспортного засобу та розміру страхового відшкодування, отриманого позивачем. При відшкодуванні шкоди у такому випадку слід враховувати, що відповідач має право на отримання ушкодженого транспортного засобу, що вирішується судом за клопотанням відповідача. Проте ушкоджений транспортний засіб був проданий, однак суду не надано доказів щодо його вартості після ДТП, що має значення для визначення розміру шкоди, що залишився невідшкодованим. Тому позивачем не доведено розмір заподіяних збитків.

Додатково суд вважає за необхідне зазначити, що у будь-якому випадку, за матеріалами справи, сума відшкодування не перевищувала би встановлену Висновком ринкову вартість автомобіля «Toyota Carina E» р/н НОМЕР_1 , на момент ДТП, яка становила 108 267 грн.

За таких обставин, враховуючи ліміт страхового відшкодування, встановлений Полісом, який складає - 130 000 грн., за шкоду, заподіяну майну, не згоду позивача Ізбаша із сумою відшкодування, належним відповідачем за позовними вимогами ОСОБА_1 являється саме Акціонерна страхова компанія «ОМЕГА», а не Департамент патрульної поліції.

Визначення відповідачів, предмета та підстав позову є правом позивача. Натоміть, установлення належності відповідачів й обґрунтованості позову обов`язком суду, який він виконує під час розгляду справи. Встановивши, що позов пред`явлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у позові до такого відповідача.

На цьому наголосив Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у справі № 904/1039/20.

Отже, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову (постанова КЦС від 14 березня 2024 року по справі № 522/11722/21.

За таких обставин, суд відмовляє у задоволенні позову до Департаменту патрульної поліції про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 249 838,11 грн.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з Департаменту патрульної поліції витрат на лікування у розмірі 6764,75 грн., суд зазначає наступне.

Також, не підлягає задоволенню позов в частині вимог ОСОБА_1 про стягнення витрат на лікування у розмірі 6764,75 грн. з Департаменту патрульної поліції.

Оскільки позивач пред`являв Страховій компанії чеки, в підтвердження витрат на лікування, ліміт відповідальності страхової компанії за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю, складає 260 000 грн., тому саме страхова компанія є належним відповідачем, у випадку не згоди позивача із не виплатою йому відповідної шкоди.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з Департаменту патрульної поліції моральної шкоди у розмірі 50 000 грн., суд зазначає наступне.

Обґрунтовуючи розмір завданої моральної шкоди, позивач ОСОБА_1 посилається на те, що внаслідок ДТП він переніс стрес, нервові навантаження через позбавлення можливості користуватися автомобілем, повинен був докладати зусиль для організації життя, у зв`язку із отриманими травмами, що призвело до порушення життєвого укладу. Також, позивач посилається на Виписку №19271 з медичної картки стаціонарного хворого від 02.11.2020 року, відповідно до якої, внаслідок ДТП, він отримав закриту черепно-мозкову травму, струс головного мозку, забої тканини голови, численні рани та садна, тому перебував на стаціонарному лікуванні в нейрохірургічному відділенні ОКЛ з 25.10.2020 по 02.11.2020. В подальшому, він перебував на амбулаторному лікуванні під наглядом сімейного лікаря у невролога з 02.11.2020 року.

Тобто, позивач зазначає про завдання моральної шкоди як внаслідок втрати автомобіля, так і внаслідок завдання шкоди здоров`ю.

Відповідно до ч.1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення їх прав.

За норами ч.2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування (ч.4 ст.23 ЦК України).

Відповідно до п.1 ч.2 ст.1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Згідно з ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Аналіз наведених норм дає дійти висновку, що за загальним правилом складовими елементами загальних підстав для відшкодування моральної шкоди є: шкода, тобто наявність втрат у немайновій сфері потерпілої особи; протиправне діяння особи, яка її завдала; причинний зв`язок між ними; вина заподіювача шкоди.

Перераховані складові фактичної підстави для відповідальності за заподіяння моральної шкоди є колом тих обставин, які повинні бути встановлені судом. Відсутність хоча б одного елементу виключає відповідальність за завдану шкоду.

За даних обставин, вина ОСОБА_2 не підлягає доведенню, оскільки моральна шкода відшкодовується незалежно від вини.

Згідно із принципом змагальності сторін необхідним є доведення обставин, які покладені в основу обґрунтування відповідних вимог про відшкодування моральної шкоди.

При оцінці моральної (немайнової) шкоди, спричиненої потерпілим, суд повинен належним чином оцінювати ступінь немайнових втрат.

Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, тому, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Позивач не зобов`язаний доводити вину відповідача у заподіянні шкоди. Особа, якій спричинено шкоду, подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір спричиненої шкоди, а також докази того, що саме відповідач її спричинив або є особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду.

Подібні висновки висловлені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 05 червня 2019 року у справі №61/8496/15-ц, провадження№ 14-154цс19.

По своїй суті зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є досить специфічним зобов`язанням, оскільки не на всіх етапах свого існування характеризується визначеністю змісту, а саме щодо способу та розміру компенсації. Джерелом визначеності змісту обов`язку особи, що завдала моральної шкоди, може бути: (1) договір особи, що завдала моральної шкоди, з потерпілим, в якому сторони домовилися зокрема, про розмір, спосіб, строки компенсації моральної шкоди; (2) у випадку, якщо не досягли домовленості, то рішення суду в якому визначається спосіб та розмір компенсації моральної шкоди (див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 01 березня 2021 року у справі № 180/1735/16-ц (провадження № 61-18013сво18).

Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди. У разі встановлення конкретної особи, яка завдала моральної шкоди, відбувається розподіл тягаря доказування: (а) позивач повинен довести наявність моральної шкоди та причинний зв`язок; (б) відповідач доводить відсутність протиправності та вини. Завдання моральної шкоди - явище завжди негативне. Проте з цього не слідує, що будь-яка завдана моральна шкода породжує зобов`язання з її відшкодування. Покладення обов`язку відшкодувати завдану моральну шкоду може мати місце лише за умови, коли шкода була викликана протиправною поведінкою відповідальної за неї особи (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 травня 2022 року в справі № 487/6970/20 (провадження № 61-1132св22).

Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2019 року в справі № 674/1666/14-ц (провадження № 61-6468зпв18).

Гроші виступають еквівалентом моральної шкоди. Грошові кошти, як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновлення стану потерпілого. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 травня 2022 року в справі № 487/6970/20 (провадження № 61?1132св22).

Абзац другий частини третьої статті 23 ЦК України, у якому вжитий термін «інші обставини, які мають істотне значення» саме тому і не визначає повний перелік цих обставин, оскільки вони можуть різнитися залежно від ситуації кожного потерпілого, особливості якої він доводить суду. Обсяг немайнових втрат потерпілого є відкритим, і в кожному конкретному випадку може бути доповнений обставиною, яка впливає на формування розміру грошового відшкодування цих втрат. Розмір відшкодування моральної шкоди перебуває у взаємозв`язку з фізичним болем, моральними стражданнями, іншими немайновими втратами, яких зазнала потерпіла особа, а не із виключністю переліку та кількістю обставин, які суд має врахувати (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 29 червня 2022 року в справі № 477/874/19 (провадження № 14-24цс21).

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

За даних обставин, суд вважає доведеним та встановленим факт спричинення моральної шкоди позивачу ОСОБА_1 , внаслідок грубого порушення третьою особою ОСОБА_2 правил дорожнього руху. Моральна шкода позивача полягає у: душевних стражданнях, яких він зазнав у зв`язку зі фактичним знищенням його майна, а також завданням шкоди здоров`ю. При цьому, суд враховує, що дорожньо-транспортна пригода сталась виключно з грубої вини ОСОБА_2 .

Встановивши, що позивачу ОСОБА_1 протиправними винними діями ОСОБА_2 була заподіяна моральна шкода, виходячи з принципу розумності та справедливості, керуючись внутрішнім переконанням, суд доходить до висновку, що заявлена до стягнення позивачем моральна шкода в розмірі 50 000 гривень є надмірною.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 грудня 2020 року у справі №752/17832/14-ц міститься висновок про те, що визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення».

При визначенні розміру моральної шкоди, суд виходить із того, що сам по собі факт ДТП є психотравмуючою подією для людини, безумовних моральних страждань зазнає людина і при неможливості вести звичний спосіб життя. У цьому випадку, судом приймається до уваги, що автомобіль «Toyota Carina E» р/н НОМЕР_1 є фізично знищеним, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди змінився звичний образ життя позивача, він був вимушений докладати додаткові зусилля для організації свого життя, пов`язаного з неможливістю користуватися автомобілем взагалі.

З огляду на викладене, виходячи з принципу розумності та справедливості, керуючись внутрішнім переконанням, суд доходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 моральної шкоди, що полягає у моральних стражданнях, яких потерпілий зазнав у зв`язку з фізичним повним знищенням його майна, транспортного засобу, у розмірі 10 000 грн.

Також, виходячи з принципу розумності та справедливості, керуючись внутрішнім переконанням, суд доходить до висновку що загальний розмір відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП, ушкодженням здоров`я ОСОБА_1 , становить додатково 10 000 грн.

Випискою №19271 з медичної картки стаціонарного хворого від 02.11.2020 року підтверджується знаходження ОСОБА_1 на стаціонарному лікуванні в нейрохірургічному відділенні ОКЛ з 25.10.2020 до 01.11.2020. Заключний клінічний діагноз: закрита ЧМТ. Струс головного мозку. Забої тканин голови. Забита рана нижньої губи. Астенічний синдром. Садна лівого колінного суглоба.

Мотивувальна частина вироку Малиновського районного суду м. Одеси від 11 травня 2023 року по справі № 521/6649/21 містить інформацію про те, що внаслідок ДТП водій ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

При цьому суд зазначає, що сам факт отримання позивачем тілесних ушкоджень внаслідок ДТП є безумовним свідченням глибини та тривалості моральних страждань позивача ОСОБА_1 , враховуючи те, що згідно з частиною першою статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Разом із тим, вирішуючи питання про стягнення суми моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я, суд зазначає про те, що у Законі України від 01 липня 2004 року N1961-IV "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закон N1961-IV) детально регламентовано дії як потерпілого, так і страховика.

Питання відшкодування моральної шкоди, заподіяної потерпілому, врегульовано ст.26-1 Закону N1961-IV, згідно з якою, зокрема, страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Ураховуючи те, що страхова компанія не здійснила виплату ОСОБА_1 моральної шкоди, що 5 відсотків від страхової виплати (52 391,55 грн., яку отримав ОСОБА_1 ), становить 2 620 грн., суд вважає справедливим стягнути з відповідача на користь позивача на відшкодування моральної шкоди завданої ушкодженням здоров`я - 7380,00 грн. (10 000 - 2620).

При цьому, доводи представника відповідача щодо того, що належним відповідачем в частині вимог про стягнення моральної шкоди є саме водій ОСОБА_2 , а не Департамент патрульної поліції, судом не приймаються.

Суд виходить із того, що шкода (у тому числі моральна), завдана внаслідок ДТП із вини водія, який виконував трудові обов`язки та на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.

За наявності вини особи, яка завдала шкоду, особа, яка є відповідальною за шкоду, на підставі частини першої статті 1191 ЦК набуває права зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування.

Зазначене узгоджується із правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду України від 06 листопада 2013 року у справі № 6-108цс13,у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі№ 426/16825/16-ц, та у постановах Верховного Суду: від 23 березня 2020 року у справі № 373/1773/18-ц, від 20 листопада 2019 року у справі № 501/2298/16-ц,від 05 вересня 2018 року у справі № 534/872/16-ц, від 15 квітня 2020 року у справі №61-10121св19, від 25 листопада 2020 року у справі № 760/28302/18-ц.

Таким чином, позовна заява ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню шляхом стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди у розмірі 17380,00 грн. У задоволенні позову в іншій частині суд відмовляє, як з підстав недоведеності, так і з підстав пред`явлення позову до неналежного відповідача.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

З огляду на викладене, з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України за рахунок бюджетних асигнувань на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Керуючись: ст.ст.4,12,13,76,82,128,130,141,206, ч. 2 ст.247,259,263-265,268,279,280 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, треті особи які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Приватне акціонерне товариство Акціонерна страхова компанія «Омега», ОСОБА_2 , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити частково.

Стягнути з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди у розмірі 17 380,00 грн. (сімнадцять тисяч триста вісімдесят гривень).

Стягнути з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України за рахунок бюджетних асигнувань на користь держави судовий збір у розмірі1073,60 грн.

У задоволені позову в іншій частині відмовити.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 .

Відповідач: Департамент патрульної поліції Національної поліції України, , 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, буд. 3.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення складено 17.03.2025 року.

Суддя: К.О. Далеко