Справа № 577/1119/25
Провадження № 4-с/577/2/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" березня 2025 р.

Конотопський міськрайонний суд Сумської області

в складі: головуючого судді Галяна С.В.,

за участю секретаря судового засідання Волошко І.С.

представник скаржника Юсан І.О.

представника заінтересованої особи Литвин В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Конотопі справу за скаргою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Конотопський відділ державної виконавчої служби у Конотопському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на дії державного виконавця щодо зняття арешту з нерухомого майна, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою та прохає: визнати бездіяльність начальника Конотопського відділу державної виконавчої служби у Конотопському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Аліни Марценюк, що полягає у незнятті арешту з її майна, накладеного у виконавчому провадженні № 51532424, протиправною та зобов`язати начальника Конотопського відділу державної виконавчої служби у Конотопському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Аліну Марценюк зняти арешт з її майна, який зареєстровано на підставі постанови, про арешт майна, серія та номер: 51532424, виданої 11.07.2016 року Конотопським відділом державної виконавчої служби у Конотопському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції, вид обтяження: арешт нерухомого майна, опис обтяження: все нерухоме майно, реєстраційний номер обтяження 20988382, в тому числі зняти арешт з її нерухомого майна, а саме земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :04:002:0160 загальною площею 2,7431 га, адреса: Сумська область Конотопський район, Кошарівська сільська рада, реєстраційний номер обтяження 12250596.

Вимоги мотивує тим, що на виконанні Конотопського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області перебувало виконавче провадження № 51532424 з примусового виконання рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 29.02.2016 року у справі № 577/5733/15-ц., боржник ОСОБА_1 . 26.12.2017 року державним виконавцем, в межах виконавчого провадження № 51532424 Конотопського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області на підставі н. 7 ч, 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу. Виконавчий документ та постанова про повернення виконавчого документа з супровідним листом були надіслані на поштову адресу стягувача - ТОВ «ОТП Факторинг Україна». З 2017 року стягнення по виконавчому провадженні № 51532424 не здійснюється. Наприкінці 2024 року вона дізналася, що на її майно накладено арешт на підставі постанови про арешт майна, серія та номер: 51532424. Виданий 11.07.2016 року видавник: Конотопський МРВДВС ГТУЮ. 30.01.2025 року вона звернулася до начальника Конотопського відділу державної виконавчої служби у Конотопському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції з заявою про зняття арешту, який накладено на нерухоме майно, мотивуючи заяву тим, що виконавче провадження закінчене, стягнення не здійснюється, а тому підстави для накладення арешту відсутні. 27.02.2025 року вона отримала відповідь, за підписом начальника Конотопського відділу державної виконавчої служби у Конотопському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, в якій повідомлено про відсутність підстав для зняття арешту. Крім того в листі повідомлено, що виконавчий лист № 2/577/81/16 р. повторно на виконання не надходив, виконавчі провадження щодо стягнення з неї заборгованості на виконанні у Конотопському відділі державної виконавчої служби у Конотопському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції згідно даних автоматизованої системи виконавчого провадження не перебувають. Окремо зазначено, що виконавче провадження № 51532424 з примусового виконання рішення від 29.02.2016 року у справі № 577/5733/15-ц боржник ОСОБА_1 знищено, у зв`язку із закінченням строку зберігання. Отже, підтверджено та визнається той факт, що 26.12.2017 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу. Станом на 20.02.2025 року стягувач повторно не пред`являв виконавчий документ до виконання.

Крім того, ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської обласні від 30 вересня 2019 року у справі № 577/3187/19 встановлено, що 31.01.2018 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» укладено договір факторингу, відповідно до якого останньому перейшло право грошової вимоги за Кредитним договором № CM-SMEC03/084/2008 від 25.06.2008 року між ОСОБА_2 та ПАТ «ОТП Банк».

Судове рішення від 29.02.2016 року за яким з неї та ОСОБА_2 стягнуто на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним Договором № CM-SMEC03/084/2008 від 25.06.2008 року набрало законної сили 11.03.2016 року. Отже, саме з цього часу починається трирічний строк пред`явлення документа до виконання.

За таких обставин виконавчий лист, який був отриманий ТОВ «ОТП Факторинг Україна» 25.04.2016 року, не залежно від дат укладення договору факторингу міг бути пред`явлений до виконання лише до 11.03.2019 року.

Із заявою про заміну стягувана ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» звернулося до суду лише 04.07.2019 року, тобто після спливу визначеного законодавцем трирічного строку.

Оскільки процесуальні дії під час примусового виконання судового рішення, зокрема й заміна стягувана, можуть відбуватися лише протягом визначеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 10 вересня 2019 року у справі № 577/3187/19 у задоволенні заяви відмовлено.

Зазначені обставини, ще раз підтверджують той факт, що підстави для застосування арешту до її майна відсутні.

Наявність протягом тривалою часу (близько 10 років) нескасованого арешту на її майно, за умови відсутності виконавчого провадження є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном. Па даний час незняття ДВС арешту з манна боржника ОСОБА_1 у виконавчому провадженні № 51532424 є протиправною бездіяльністю органу державної виконавчої служби, а порушене її право підлягає захисту шляхом зобов`язання ДВС зняти арешт з майна боржника.

Представник скаржника ОСОБА_1 - адвокат Юсан І.О. вимоги скарги підтримала у повному обсязі.

Заінтересована особа: керівник Конотопського відділу державної виконавчої служби у Конотопському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління юстиції Марценюк А.С. в судове засідання не з`явилася, представник Конотопського відділу державної виконавчої служби у Конотопському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління юстиції

Литвин В.А. , у задоволенні скарги прохає відмовити у повному обсязі. У своєму відзиві на скаргу в.о. начальника Конотопського відділу державної виконавчої служби у Конотопському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління юстиції Дубровський С.Є. зазначив, що на виконанні у Відділі перебував виконавчий лист № 2/577/81/16 року виданий 19.04.2016 року Конотопським міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ "ОТП Факторинг Україна" в солідарному порядку заборгованості за кредитним договором № CM-SMEC03/084/2008 від 25.06.2008 року в розмірі 119 698,36 доларів США. Виконавче провадження № 51532424. В процесі здійснення виконавчого провадження 19.07.2016 року державним виконавцем винесено постанову про накладено арешту на все майно боржника та вжито заходів щодо внесення відповідних записів про обтяження до Держаних реєстрів. Керуючись п.7 ч.1 ст.37, статтею 40 Закону України Про виконавче провадження 26.12.2017 року державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу. Виконавчий лист № 2/577/81/16р виданий 19.04.2016 року Конотопським міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ "ОТП Факторинг Україна" в солідарному порядку заборгованості за кредитним договором № CM-SMEC03/084/2008 від 25.06.2008 року в розмірі 119698,36 доларів США станом на 12.03.2025 року повторно на виконання у Відділ не надходив. Враховуючи викладене, правові підстави для зняття арешту, накладеного на майно боржника, та скасування інших вжитих державним виконавцем заходів примусового виконання рішення, відсутні.

Ухвалою судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області Галяна С.В. від 03.03.2025 року, відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду на 18.03.2025 року (а.с. 15).

Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що на виконанні Конотопського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області перебувало виконавче провадження № 51532424 з примусового виконання рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 29.02.2016 року у справі № 577/5733/15-ц., боржник ОСОБА_1 . 26.12.2017 року (а.с. 5,6,7).

26.12.2017 року державним виконавцем, в межах виконавчого провадження № 51532424 Конотопського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області на підставі п. 7 ч,1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувану (а.с. 7).

30.01.2025 року ОСОБА_1 звернулася до начальника Конотопського відділу державної виконавчої служби у Конотопському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції з заявою про зняття арешту, який накладено на нерухоме майно, а 27.02.2025 року отримала відповідь, за підписом начальника Конотопського відділу державної виконавчої служби у Конотопському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, в якій повідомлено про відсутність підстав для зняття арешту. Крім того в листі повідомлено, що виконавчий лист № 2/577/81/16 р. повторно на виконання не надходив, виконавчі провадження щодо стягнення з неї заборгованості на виконанні у Конотопському відділі державної виконавчої служби у Конотопському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції згідно даних автоматизованої системи виконавчого провадження не перебувають. Виконавче провадження № 51532424 з примусового виконання рішення від 29.02.2016 року у справі № 577/5733/15-ц боржник ОСОБА_1 знищено, у зв`язку із закінченням строку зберігання (а.с. 7, 8).

Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської обласні від 30 вересня 2019 року у справі № 577/3187/19 встановлено, що 31.01.2018 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» укладено договір факторингу, відповідно до якого останньому перейшло право грошової вимоги за Кредитним договором № CM-SMEC03/084/2008 від 25.06.2008 року між ОСОБА_2 та ПАТ «ОТП Банк» (а.с. 11,13).

Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Під час виконання судових рішень сторони виконавчого провадження мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно із положеннями статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до частини першої статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Схожі за змістом положенням містились у статті 25 цього ж Закону у редакції, чинній на час накладення арешту на майно боржника.

Відповідно до положень частини четвертої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 та підпунктом 2 пункту 10-4 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону; 10) отримання виконавцем від Державного концерну "Укроборонпром", акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну "Укроборонпром", державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну "Укроборонпром" або на момент припинення Державного концерну "Укроборонпром" було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою статті 1 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності", звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому статтею 11 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності".

Чинна на дату винесення постанови про закінчення виконавчого провадження редакція Закону України «Про виконавче провадження» (частина перша статті 40) передбачала, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження.

Враховуючи викладене, суд вважає, що закінчення виконавчого провадження на підставі п.7 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на час повернення виконавчих документів стягувачу) не встановлювало прямого обов`язку державного виконавця знімати арешт з майна боржника.

Водночас, спір у справі, що переглядається, виник не у зв`язку з оскарженням бездіяльності у вигляді не зняття арешту державним виконавцем, який здійснював виконавчі дії у виконавчому провадженні № 51532424 на стадії закінчення виконавчого провадження у 2017 році.

Спір виник у зв`язку з тим, що на заяву ОСОБА_1 , подану у січні 2025 року про зняття арешту у зв`язку з виконання виконавчого документу поза межами виконавчого провадження державний виконавець відмовився зняти арешт з майна боржника.

За таких обставин, стаття 40 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на час закінчення виконавчого провадження) не є тим законом, який регулює спірні правовідносини.

Суд враховує, що застосування державними виконавцями наданого їм широкого кола повноважень та законодавчо визначених механізмів, спрямованих на виконання судових рішень, входить до їх обов`язків, визначених статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження», щодо вжиття передбачених цим Законом заходів для неупередженого, ефективного, своєчасного і повного вчинення виконавчих дій.

Аналіз норм Закону України «Про виконавче провадження» щодо підстав накладення арешту на майно боржника та зняття такого арешту дає можливість дійти висновку, що арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який виконавець має право застосувати для забезпечення реального виконання виконавчого документа, що відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» підлягає примусовому виконанню.

Водночас у разі відсутності відкритого виконавчого провадження підстав для збереження чинності арешту майна боржника законодавець не визначив.

30.01.2025 року ОСОБА_1 звернулася до начальника Конотопського відділу державної виконавчої служби у Конотопському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції з заявою про зняття арешту, який накладено на нерухоме майно, мотивуючи заяву тим, що виконавче провадження закінчене, стягнення не здійснюється, а тому підстави для накладення арешту відсутні.

Суд зауважує, що застосування арешту майна боржника як обмежувальний захід не повинен призводити до порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), що свідчить про необхідність його застосування виключно у випадках та за наявності підстав, визначених законом.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права

Згідно зі статтею 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.

Указані норми визначають непорушність права власності (в тому числі приватної) та неможливість позбавлення чи обмеження особи у здійсненні нею права власності.

Зазначені приписи покладають на державу позитивні зобов`язання забезпечити непорушність права приватної власності та контроль за виключними випадками позбавлення особи права власності не тільки на законодавчому рівні, а й під час здійснення суб`єктами суспільних відносин правореалізаційної та правозастосовчої діяльності. Обмеження позитивних зобов`язань держави лише законодавчим врегулюванням відносин власності без належного контролю за їх здійсненням здатне унеможливити реалізацію власниками належних їм прав, що буде суперечити нормам Конституції України та Конвенції.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Зазначеними приписами саме на суд покладено виконання позитивних зобов`язань держави щодо вирішення спорів між учасниками юридичного конфлікту, які виникають між ними у відносинах власності при реалізації належних їм правомочностей.

При цьому суд також враховує, що наявність протягом тривалого часу (більше 7 років) нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження, а також за відсутності будь-яких відомостей стосовно рішення про стягнення виконавчого збору, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.

З огляду на викладене слід дійти висновку, що незняття ДВС арешту з майна боржника у виконавчому провадженні саме за обставинами цієї справи є протиправною бездіяльністю органу державної виконавчої служби, а порушене право ОСОБА_1 підлягає захисту шляхом зобов`язання ДВС зняти арешт з майна боржника.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).

За таких обставин та враховуючи відсутність виконавчого провадження відносно ОСОБА_1 , а також будь-яких відомостей стосовно рішення виконавця про стягнення з боржника виконавчого збору, наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника і недоведеності необхідності подальшого застосування такого арешту на майно боржника суд вважає, що незняття арешту з майна заявника є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.

Наведена правова позиція узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 01 листопада 2021 року у справі № 21/170-08, від 03 листопада 2021 року у справі № 161/14034/20 (провадження № 61-1980св21), від 22 грудня 2021 року у справі № 645/6694/15-ц (провадження № 61-18160св19), від 13.07.2022 року у справі № 2/0301/806/11 (провадження № 61-3814св22.

Керуючись: ст. 447-450 ЦПК України, ЗУ «Про виконавче провадження», суд -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати бездіяльність начальника Конотопського відділу державної виконавчої служби у Конотопському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Аліни Марценюк, що полягає у незнятті арешту з майна боржника ОСОБА_1 , накладеного у виконавчому провадженні № 51532424, протиправною.

Зобов`язати начальника Конотопського відділу державної виконавчої служби у Конотопському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Аліну Марценюк зняти арешт нерухомого майна ОСОБА_1 , який зареєстровано на підставі постанови, про арешт майна, серія та номер: 51532424, виданої 11.07.2016 року Конотопським відділом державної виконавчої служби у Конотопському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції, вид обтяження: арешт нерухомого майна, опис обтяження: все нерухоме майно, реєстраційний номер обтяження 20988382, в тому числі зняти арешт з нерухомого майна, яке належить ОСОБА_1 , а саме земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :04:002:0160 загальною площею 2,7431 га, адреса: Сумська область Конотопський район, Кошарівська сільська рада, реєстраційний номер обтяження 12250596.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Сумського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст ухвали складено 21 березня 2025 року.

СуддяС. В. Галян