Справа № 182/5283/24
Провадження № 2/0182/1844/2025
24.03.2025 м. Нікополь
Суддя Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області Кобеляцька-Шаховал І.О., розглянувши у спрощеному провадженні цивільну справу за позовом адвоката Радіонович Володимира Ігоровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу -
Адвокат Радіонович В.І., який діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, посилаючись на наступні обставини.
Шлюб між сторонами було зареєстровано 05 січня 2022 року Нікопольським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро). Від шлюбу подружжя дітей не мають. З вересня 2023 року шлюбні відносини були припинені з причини різних поглядів на життя, відповідач не здатний підтримувати нормальну атмосферу у сім`ї та піклуватися про побудову сімейних відносин. На даний час кожен живе своїм життям та поновлювати спільне проживання не бажають. Спір щодо поділу спільного майна подружжя відсутній.
Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 грудня 2024 року дану справу було прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.Учасникам справи було надіслано копію ухвали про відкриття провадження у справі та одночасно надіслано копії позовної заяви та доданих до неї документів. Відповідачу було встановлено строк для надіслання (надання) до суду відзиву, у відповідності до ст.178 ЦПК України, на позовну заяву і всіх доказів, що підтверджують заперечення проти позову (а.с.28-29).
Відповідно до ч.1 ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження, судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть, якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.
Відповідач про розгляд справи був повідомлений належним чином, своїм правом, визначеним ст.178 ЦПК України, не скористався, будь-які заяви чи клопотання на адресу суду не надав. При цьому, в матеріалах справи містилась заява, датована 05 листопада 2024 року, яка судом до уваги не приймається, оскільки викликає сумнів у складанні останньої саме відповідачем по справі (як конверт, так і його вміст). Заява про визнання позову оформлена від імені відповідача є ідентичною конверту та заяві, поданої позивачкою (щодо підтримання позовних вимог). Окрім цього, у вищевказаній заяві, складеній, нібито, відповідачем по справі, в анкетних даних містились відомості щодо засобів зв`язку, які, в свою чергу, не є засобами зв`язку на території України та відноситься до телефонного коду країни Європейського союзу. Тому, з урахуванням вищевикладених обставин, судом з метою повного та всебічного розгляду справи, позовну заяву та додатки до неї було адресовано відповідачу за адресою його місця реєстрації, однак, конверт до суду повернувся з відміткою «за закінченням терміну зберігання», що в розумінні вимог чинного законодавства дає суду підстави вважати, що відповідач про розгляд справи був повідомлений належним чином (а.с.31).
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного.
Згідно зі ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.
Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.
У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до § 23 рішення ЄСПЛ від 06 вересня 2007 року, заява № 3572/03 у справі «Цихановський проти України», національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні.
Згідно зі ст.105, 110 СК України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше сумісне життя та збереження сім`ї стали неможливим.
Відповідно до ч.2 та ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Судом встановлено, що сторони з 05 січня 2022 року знаходяться в зареєстрованому шлюбі (а.с.13). Від шлюбу подружжя дітей не мають. З вересня 2023 року шлюбні відносини були припинені з причини різних поглядів на життя, відповідач не здатний підтримувати нормальну атмосферу у сім`ї та піклуватись про побудову сімейних відносин. На даний час кожен живе своїм життя та поновлювати спільне проживання не бажає. Спір щодо поділу спільного майна подружжя відсутній. Оскільки сторони не виявили бажання примиритись, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, а тому шлюб слід розірвати.
Керуючись ст.105, 110 СК України, ст.2-5, 9-10, 12, 28, 131, 223, 258-259, 263-265, 280 ЦПК України, суд -
Позовну заяву адвоката Радіонович Володимира Ігоровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про розірвання шлюбу - задовольнити.
Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований Нікопольським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) 05 січня 2022 року, за актовим записом № 01, - розірвати.
Після розірвання шлюбу громадянці ОСОБА_1 залишити прізвище « ОСОБА_3 », громадянину ОСОБА_2 залишити прізвище « ОСОБА_3 ».
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його складення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Суддя: І. О. Кобеляцька-Шаховал