Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
провадження №2/279/523/25
Справа № 279/139/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2025 року м.Коростень Житомирської області

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області у складі судді Волкової Н.Я., з секретарем Пригоцькою Я.О., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін цивільну справу №279/139/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки при невиплаті аліментів,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з позовом, зазначивши, що згідно рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 21.04.2020 у справі №279/405/20 з ОСОБА_2 на її користь стягуються аліменти на утримання доньок ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у розмірі 1/3 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 22.01.2020 року і до досягнення кожною дитиною повноліття. За даними Розрахунку заборгованості зі сплати аліментів Коростенського ВДВС у Коростенському районі Житомирської області ЦМУ МЮ (м.Київ) станом на 30.11.2024 заборгованість боржника ОСОБА_2 по ВП №64682610 становить 57000,11 грн. Враховуючи розрахунок заборгованості зі сплати аліментів станом на 30.11.2024 року та враховуючи наведене положення ч.1 ст.196 СК України про обмеження боргу сто відсотками заборгованості і те, що відповідач ОСОБА_2 лише частинами здійснював погашення аліментів, до цього розрахунку долучається розрахунки пені за прострочення сплати аліментам. Отже, неустойка за несвоєчасну сплату аліментів буде становити 169884,0 гривень. Те, що відповідач ОСОБА_2 має можливість сплачувати аліменти, доводиться тим, що він є особою молодого віку, стягнуті аліменти він не оскаржив, офіційно працевлаштований, протипоказань по здоров`ю у нього немає. Просила стягнути з відповідача на її користь неустойку, нараховану на заборгованість за несплату аліментів, у розмірі 169884 гривні.

Справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Відповідач належним чином повідомлений про судовий розгляд справи (копію ухвали про відкриття провадження у справі отримав 24.01.2025 року).

Представник відповідача направив відзив з клопотанням про продовження строку для подання відзиву на позовну заяву та доказів по справі, у задоволенні якого було відмовлено та ухвалою суду від 18.02.2025 року поданий відзив залишено без розгляду.

Також представник відповідача 03.03.2025 року направив додаткові пояснення по справі. Вирішуючи питання про прийняття до розгляду вищевказаних додаткових письмових пояснень, суд прийшов до наступного висновку.

Так, положеннями ст.43 ЦПК України передбачено право учасників справи, зокрема, надавати пояснення суду. Однак, процесуальний закон розмежовує порядок надання пояснень з процесуальних питань (ст.182 ЦПК України) і порядок надання пояснень по суті справи (ст.174 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст.174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом.

Суд звертає увагу на те, що заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву, підстави, час та черговість подання яких визначаються ЦПК України або судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.2 і ч.3 ст.174 ЦПК України).

Статтею 278 ЦПК України визначено особливості подання заяв по суті справи у спрощеному позовному провадженні.

Строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом (ч.1 ст.120 ЦПК України).

Згідно із ст.126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

При цьому судом враховано, що подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

Нормами ч.5 ст.174 ЦПК України передбачено, що суд може дозволити учаснику справи подати додаткові пояснення щодо окремого питання, яке виникло при розгляді справи, якщо визнає це за необхідне.

Тобто, додаткові пояснення подаються не по суті справи, а виключно щодо конкретного окремого питання, яке виникло при розгляді справи, якщо суд, при цьому, визнає це за необхідне.

Однак, відповідач не просив дозволу подати додаткові пояснення. Зі змісту письмових пояснень вбачається, що вони містять міркування і аргументи щодо наведених позивачем позовних вимог, що за своєю суттю є заявою по суті справи - відзивом на позов. Водночас, суд за межами строку для подання відзиву на позов не визнає подання таких пояснень необхідними.

Згідно із ч.1 ст.44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

У відповідності до ч.2 ст.12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Згідно із п.6 та п.7 ч.2 ст.43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Тому, враховуючи вищевикладене суд прийшов до висновку про залишення поданих представником відповідача письмових пояснень без розгляду.

Дослідивши письмові матеріали в їх сукупності, суд приходить до наступного:

Судом встановлено, що на підставі рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 21.04.2020 року з ОСОБА_2 стягуються аліменти на користь ОСОБА_1 , на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 22.01.2020 року і до досягнення кожною дитиною повноліття.

Відповідно до положень ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Статтею 155 СК України передбачено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

За змістом ст.ст.180, 181, 184 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Згідно ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Відповідно до ч.3 ст.195 СК України, розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Визначена державним виконавцем заборгованість відповідача зі сплати аліментів ним у встановленому законом порядку не оспорена, тому судом приймається як достовірна.

Частино 1 ст.196 СК України передбачено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Згідно з розрахунком заборгованості, складеним державним виконавцем, загальний розмір заборгованості по сплаті аліментів боржника ОСОБА_2 становить 57000,11 грн.

03.04.2019 року у справі №333/6020/16-ц Велика Палата Верховного Суду уточнила сформовану раніше позицію щодо порядку обчислення неустойки (пені) зі сплати аліментів, визначивши, що обчислення пені за несплату або прострочення сплати аліментів передбачає врахування кожного дня такого прострочення.

Розмір пені за місячним платежем розраховується наступним чином: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток.

Тобто, заборгованість за місяць Х кількість днів заборгованості Х 1%, але не більше розміру заборгованості зі сплати аліментів.

З урахуванням правої природи пені як дієвого стимулу належного виконання обов`язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, за який не сплачено аліменти.

З довідки-розрахунку Коростенського ВДВС у Коростенському районі Житомирської області ЦМУ МЮ (м.Київ) заборгованість боржника ОСОБА_2 слідує, що по виконавчому провадженню за період з 22 січня 2020 року по листопад 2024 року становить 57000,11 грн.

Отже, з урахуванням наведеного, відповідно до ст.196 СК України, виходячи з розрахунку проведеного за вищевказаною формулою, на користь позивача підлягає стягненню неустойка у сумі 52105,19 грн. за вказаний позивачем період, оскільки розрахунок, проведений позивачем, не відповідає вимогам закону.

Враховуючи, що судом встановлено, що відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти на користь позивача, з його вини виникла заборгованість зі сплати аліментів, оскільки доказів що несплата аліментів була зумовлена незалежною від нього обставиною суду подано не було, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів на утримання дитини у розмірі 52105,19 грн.

Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір", таким чином витрати зі сплати судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь держави, відповідно до положень ст.141 ЦПК України.

Керуючись ст.263-265 ЦПК України, ст.196 СК України,

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 52105 (п`ятдесят дві тисячі сто п`ять) гривень 19 копійок неустойки за прострочення сплати аліментів за період з 22.01.2020 року по 30.11.2024 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 375 (триста сімдесят п`ять) гривень 48 копійок судового збору.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку в 30-денний строк, який обчислюється з дня проголошення (складення) рішення. Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його проголошення (складення), має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а в разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не було скасовано.

Сторони:

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_1 від 23.12.2010 року, РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Суддя Волкова Н.Я.