Справа № 643/4054/25
Провадження № 2/643/2889/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.03.2025

суддя Московського районного суду м. Харкова Олійник О.О., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 до держави Російська Федерація (суб`єкт міжнародних відносин) в особі Посольства Російської Федерації в Україні про стягнення моральної шкоди з держави-агресора російської федерації,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 звернулись до Московського районного суду м. Харкова з позовною заявою до держави Російська Федерація в особі Посольства Російської Федерації в Україні, в якій просять суд стягнути з останньої на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_3 в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_2 суму моральної шкоди в розмірі 10 000 000 гривень, що в еквіваленті становить 23 963,57 доларів США; стягнути з держави Російська Федерація на користь ОСОБА_1 суму моральної шкоди в розмірі 10 000 000 гривень, що в еквіваленті становить 23 963,57 доларів США; стягнути з держави Російська Федерація на користь ОСОБА_3 суму моральної шкоди в розмірі 10 000 000 гривень, що в еквіваленті становить 23 963,57 доларів США.

Ознайомившись з позовною заявою, суд дійшов висновку про залишення позовної заяви без руху з наступних підстав.

Вимоги до позовної заяви визначені у ст. ст. 175, 177 ЦПК України, а наслідки їх невиконання, передбачені положеннями ст. 185 ЦПК України.

Як вбачається з позовної заяви позивачі просять стягнути з держави Російської Федерації на користь кожного з них моральну шкоду у розмірі 10 000 000 гривень, що в еквіваленті становить 23 963,57 доларів США.

Згідно з ч. 3 ст. 23 Цивільного кодексу України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Аналіз цієї норми дає підстави зробити висновок про те, що позовна вимога про відшкодування моральної шкоди може полягати у відшкодуванні грошима, майном або в інший спосіб. Вимога про відшкодування моральної шкоди, що визначена у грошовому вимірі, є майновою вимогою.

Позивачі, заявляючи вимоги майнового характеру, відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України у позовній заяві зазначили ціну позову у розмірі 30 000 000 гривень, що в еквіваленті становить 71 890,72 доларів США.

Також, позивачі зазначають, що вони звільнені від сплати судового збору при подачі позовної заяви на підставі п. 10, 22 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір».

Згідно до п. 10 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - громадяни, віднесені до 1 та 2 категорій постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Разом з тим, доказів того, що позивачі відносяться до 1 або 2 категорії постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи суд не надано.

Відповідно до п. 22 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах за позовами до держави-агресора російської федерації про відшкодування завданої майнової та/або моральної шкоди у зв`язку з тимчасовою окупацією території України, збройною агресією, збройним конфліктом, що призвели до вимушеного переселення з тимчасово окупованих територій України, загибелі, поранення, перебування в полоні, незаконного позбавлення волі або викрадення, а також порушення права власності на рухоме та/або нерухоме майно.

Проте, доказів того, що позивачі звільнені від сплати судового збору на підставі п. 22 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», а саме були вимушено тимчасово переселені або їх майно було знищено чи пошкоджено суду також не надано.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору.

Відповідно до частини першої статті 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України "Про судовий збір" судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Статтею 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, позивачі повинні надати суду докази про те, що вони звільнені від сплати судового збору на підставі п. 10, 22 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», або надати докази сплати судового збору у розмірі 15 140 гривень з кожного, а тому позовна заява підлягає залишенню без руху.

Згідно із ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. ст. 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України - Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Конституційний Суд України у рішенні № 9-зп від 25 грудня 1997 року офіційно розтлумачив цю норму та зазначив, що частину першу статті 55 Конституції України треба розуміти так, що кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку. Суд не може відмовити у правосудді, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод. Відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених відповідно до чинного законодавства, є порушенням права на судовий захист, яке згідно зі статтею 64 Конституції України не може бути обмежене.

Частиною 4 статті 10 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини Суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, згідно з рішеннями Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України" та від 30.05.2013 у справі "Наталія Михайленко проти України", право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб те ресурсів суспільства та окремих осіб. Отже, кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальної заборони та обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Вимоги щодо змісту та форми позовних заяв визначені статтями 175, 177 Цивільного процесуального України.

При цьому, якщо подана позовна заява не відповідає таким вимогам, приписами частини 1 статті 185 Цивільного процесуального кодексу України законодавець передбачив механізм залишення позовної заяви без руху задля забезпечення позивачу можливості у встановлений судом строк усунути недоліки позовної заяви, що забезпечує можливість вважати її такою, що подана у день її первинного подання та прийняття її судом до розгляду.

Залишення позовної заяви без руху - це тимчасовий захід, який застосовується судом з метою усунення позивачем недоліків позовної заяви та дотримання порядку її подання, визначеного Цивільним процесуальним кодексом України.

Керуючись ст. 19, 20, 175, 177, 185, 186, 260 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 до держави Російська Федерація (суб`єкт міжнародних відносин) в особі Посольства Російської Федерації в Україні про стягнення моральної шкоди з держави-агресора Російської Федерації - залишити без руху, надавши позивачам строк для усунення вказаних в ухвалі недоліків позовної заяви протягом п`яти днів з дня вручення копії даної ухвали.

У разі невиконання ухвали суду в зазначений строк позовну заяву вважати неподаною та повернути позивачеві зі всіма доданими до неї документами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя - О.О. Олійник