Справа № 681/72/25
Провадження 2/681/189/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2025 року

Полонський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючого судді Горщара А.Г.

з участю секретаря судових засідань Салюк Т.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полонне за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

встановив:

У січні 2025 року товариство з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» (далі Товариство) через систему «Електронний суд» звернулося до суду з позовом, в якому просило стягнути з відповідачки 149882,93 грн. заборгованості за кредитним договором та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2422,40 грн.

В обґрунтування вимог представник позивача зазначав, що між акціонерним товариством «Ідея Банк» та відповідачкою 25.08.2020 було укладено договір кредиту та страхування № Р25.22004.006965336, за умовами якого АТ «Ідея Банк» (надалі Банк) надає позичальниці кредит у розмірі 86591,00 грн для власних потреб. В свою чергу позичальниця отримує кредит і доручає Банку сплатити за рахунок отриманих коштів страховий платіж на вказаний в договорі рахунок страховика. Кредит надається строком на 48 місяців зі сплатою відсотків у розмірі 1,99 % річних.

АТ «Ідея Банк» свої зобов`язання за договором по видачі вказаної суми кредиту виконало в повному обсязі.

Проте, взяті на себе зобов`язання ОСОБА_1 належним чином не виконувала, у зв`язку з чим виникла заборгованість по вказаному кредитному договору, яка станом на дату подачі позову (22.01.2025) становить 149882,93 грн та складається з: 79406,52 заборгованість за основним боргом, 3648,50 заборгованість за відсотками, 66827,91 грн заборгованість за іншими процентними платежами (комісіями).

ТОВ «СВЕА ФІНАНС» (попередня назва ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА») 25.07.2023 уклало договір факторингу № 01.02-31/23 з АТ «Ідея Банк», за умовами якого набуло право вимоги за договорами до боржників Банку, визначених в реєстрі боржників, зокрема до ОСОБА_1 за кредитним договором № Р25.22004.006965336 від 25.08.2020.

Згідно ухвали судді від 24.01.2025 відкрито провадження у справі, яку постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Копію позовної заяви з доданими до неї документами відповідачці було направлено позивачем 09.01.2025 цінним листом.

ОСОБА_2 за зареєстрованою адресою місця проживання судом направлено копію ухвали про відкриття провадження, однак згідно відмітки відділення Укрпошти від 28.01.2025 адресат відсутній за вказаною адресою, у зв`язку з чим конверт із вкладенням повернуто суду, але згідно положень п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, вважається врученим. У встановлений судом строк відповідачка відзив на позов не подала.

Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами та на підставі ст.280 ЦПК України, за згодою позивача, викладеною в позовній заяві, проводить заочний розгляд справи.

Дослідивши письмові докази, суд зазначає про таке.

Встановлено, що 25.08.2020 між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_2 було укладено договір кредиту та страхування № Р25.22004.006965336, за умовами якого Банк надає позичальниці кредит в сумі 86591,00 грн, процентна ставка фіксована 1,99 % річних, строк кредиту: на 48 місяців, дата повернення кредиту 25.08.2024.

Відповідно до п.1.7 кредитного договору Банк надає кредит позичальнику для власних потреб шляхом переказу коштів у розмірі 71859,75 грн на рахунок НОМЕР_1 позичальника, який відкритий в АТ «Ідея Банк», та позичальник доручає Банку оплатити страховий внесок за рахунок коштів кредиту в розмірі 14731,25 грн згідно з умовами Договору добровільного страхування життя, укладеного відповідно до п. 2 цього договору.

Відповідачкою також підписано таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної процентної ставки за договором про споживчий кредит та паспорт споживчого кредиту, який є додатком № 1 до договору кредиту та страхування № Р25.22004.006965336 від 25.08.2020, відповідно до якого визначено суму кредиту, спосіб та строк надання кредиту, строк кредитування, процентну ставку та порядок повернення кредиту, кількість та розмір платежів, періодичність внесення.

Банк виконав взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, надав відповідачці кредит у вказаній сумі та перерахував визначений договором страховий внесок, що підтверджується даними ордерів-розпоряджень № 1 та № 2 від 25.08.2020.

Як вбачається з відомостей виписки по рахунку ОСОБА_1 за період з 25.08.2020 по 25.07.2023 відповідачка здійснила часткове погашення заборгованості за кредитним договором.

За даними довідки-розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за договором № Р25.22004.006965336 від 25.08.2020, виданої АТ «Ідея Банк», розрахунок боргу станом на 25.07.2023 становить 149882,93 та складається з: заборгованість за основним боргом 79406,52 грн, заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками 3648,50 грн, заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями 66827,93 грн.

25 липня 2023 року між ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» та АТ «Ідея Банк» укладено договір факторингу № 01.02-31/23, за умовами якого ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» (Фактор) набувало за плату права вимоги за первинними договорами до боржників Банку, які визначені в реєстрі боржників, що підтверджується даними договору факторингу та платіжної інструкції № 9217 від 26.07.2023 про оплату фінансування згідно договору факторингу.

Відповідно до витягу з реєстру боржників № 1 до вказаного договору факторингу Фактор набув право грошової вимоги до відповідачки за договором кредиту та страхування № Р25.22004.006965336 від 25.08.2020 в сумі 149882,93 грн., з яких: 79406,52 грн. заборгованість за основним боргом, 3648,50 грн. заборгованість за відсотками, 66827,91 грн заборгованість за комісіями.

Рішенням єдиного учасника ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» № 1 від 25.03.2024 змінено назву ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» на ТОВ «СВЕА ФІНАНС».

Відтак, у відповідності до умов зазначеного договору факторингу ТОВ «СВЕА ФІНАНС» за плату прийняло належні клієнтам права вимоги до боржників, вказаних у реєстрах боржників, зокрема до відповідачки.

Підстави виникнення цивільних прав та обов`язків визначені в ст.11 ЦК України, зокрема з договорів та інших правочинів.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст.627 ЦК України).

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Стаття 629 ЦК України встановлює, що договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

Відтак судом встановлено, що Банк та відповідачка уклали кредитний договір та погодили його умови щодо розміру кредиту, мети та строку кредитування, сплати процентів за користування кредитними коштами, їх розмір та порядок сплати таких процентів, однак позичальниця не виконала свої зобов`язання щодо своєчасного повернення кредиту, в результаті чого виникла кредитна заборгованість.

Зважаючи на оформлені у встановленому порядку кредитний договір та договір факторингу, позивач є належним стягувачем неповернутих кредитних коштів та процентів за їх використання з боржниці за кредитний договором № Р25.22004.006965336 від 25.08.2020.

Відповідачка не надала відзив на позов, не спростовувала розрахунок та розмір заборгованості, не подала своїх доказів на заперечення відповідних доводів позивача.

На підставі викладеного та враховуючи, що відповідачка ОСОБА_1 належним чином не виконала зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим виникла заборгованість, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідачки заборгованості за тілом кредиту в розмірі 79406 грн. 52 коп. та заборгованості по процентах за користування кредитними коштами в сумі 3648 грн. 50 коп. підлягають задоволенню.

Що стосується пред`явленої позивачем вимоги про стягнення заборгованості по комісії, суд зазначає наступне.

Пункт 1.5 кредитного договору передбачає, що під час користування кредитом Банк надає позичальнику послуги з щомісячного обслуговування кредитної заборгованості, що визначені цим договором та договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, за надання яких встановлена плата відповідно до п.5 Додатку № 1 як «Плата за обслуговування кредитної заборгованості». Комісійна винагорода за переказ коштів та приймання готівки з подальшим зарахуванням на рахунки Банку, інші комісії за відкриття і ведення рахунку сплачуються згідно діючих тарифів Банку. Тарифи є невід`ємною частиною договору, та розміщені на веб-сайті банку https://ideabank.ua.

Відповідно до паспорту споживчого кредиту Додатку №1 до кредитного договору № Р25.22004.006965336 від 20.08.2020 під час користування кредитом банк надає позичальнику додаткові та супутні послуги банку, за які встановлена плата за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 2,65% середньомісячно від початкової суми кредиту згідно графіку в п.5 починаючи з 0 % в перший місяць із зменшенням щомісячно на 3,350 % до 1,94 %, яка складає в загальному розмірі 109935,93 грн та розділена на 48 платежів.

Частинами першою, другою статті 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Відносини у сфері надання споживчих кредитів регулюються нормами Закону України «Про споживче кредитування».

Так, відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».

Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.

Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит).

Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит, загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.

Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості.

Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.

Відповідно до частини першої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19.

У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Судом встановлено, що умовами кредитного договору від 25.08.2020 передбачено сплату позичальником щомісячної комісії за обслуговування кредитної заборгованості, яка складає 2,65 % від суми кредиту середньомісячно.

Необхідність внесення плати за обслуговування кредиту та її розмір, передбачені п.4 та п.5 Паспорту споживчого кредиту, який є Додатком № 1 до кредитного договору у графі «Плата за обслуговування кредитної заборгованості». Загальний розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості складає 109935 грн. 93 коп. розділений на 48 платежів за спаданням від суми 2900,80 грн (перший платіж) до суми 1679,87 грн (останній платіж).

При цьому в кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з обслуговуванням кредиту, що надаються відповідачці, та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредитної заборгованості.

Ураховуючи, що Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні кредитного договору № Р25.22004.006965336 від 25.08.2020, то положення пункту 1.5 кредитного договору, п. 4, п.5 паспорту споживчого кредиту, який є Додатком № 1 до договору щодо обов`язку позичальниці щомісяця сплачувати плату за обслуговування кредиту є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Аналогічного висновку дійшов вказав Верховний Суд у постанові від 6 листопада 2023 року по справі №204/224/21.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч.4 ст. 263 ЦПК України).

З урахуванням викладеного, позовна вимога про стягнення комісії в розмірі 66827 грн. 91 коп. є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

З огляду на нікчемність пунктів договору щодо сплати комісії за обслуговування кредитної заборгованості, має бути здійснений перерахунок заборгованості позичальниці за кредитним договором, що забезпечує захист інтересу відповідачки у правовій визначеності.

Статтею 534 ЦК України передбачено, що у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов`язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором або законом: у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов`язані з одержанням виконання; у другу чергу сплачуються проценти і неустойка; у третю чергу сплачується основна сума боргу.

З наданої позивачем виписки по рахунку слідує, що ОСОБА_1 сплатила на користь товариства 17225,97 грн, які були віднесені в рахунок оплати комісії за обслуговування кредиту.

Як встановлено судом заборгованість за кредитним договором, яка рахується за відповідачкою складається з 79406, 52 грн заборгованості за основним боргом та 3648,50 грн заборгованості за відсотками.

На підставі ст. 534 ЦК України сплачені відповідачкою кошти за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 17225,97 грн мають бути віднесені в першу чергу на сплату процентів за кредитним договором розмір яких становить 3648,50 грн, а отже заборгованість за відсотками відсутня.

Сума залишку сплачених відповідачкою грошових коштів - 13577,47 грн (17225,97 грн 3648,50 грн заборгованості по процентах) повинна бути зарахована на часткове погашення основного боргу зменшивши його розмір до 65829,05 грн (79406,52 грн основного боргу -13577,47 грн), який підлягає стягненню в ОСОБА_1 .

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення та з відповідачки на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором в розмірі 65829,05 грн основного боргу.

Враховуючи часткове задоволення позову, відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, з ОСОБА_1 на користь ТОВ «СВЕА ФІНАНС» слід стягнути витрати зі сплати судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме 43,92 % від 2422,40 грн, що становитиме 1063,92 грн.

Керуючись наведеним, ст.ст.13, 81, 141, 259, 263-265, 268, 273-275, 279, 280-285, 352, 354, 355 ЦПК України суд, -

ухвалив:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором № Р25.22004.006965336 від 25.08.2020, яка станом на 22.01.2025 становить 65829 (шістдесят п`ять тисяч вісімсот двадцять дев`ять ) грн. 05 коп. заборгованості за основним боргом.

В решті вимог позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» 1063 грн 92 коп. витрат по сплаті судового збору.

Відповідачкою може бути подано заяву про перегляд заочного рішення протягом тридцяти днів з дня його складення.

На рішення суду позивачем може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вказаних строків відповідачкою не подана заява про його перегляд, а позивачем апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач товариство з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС», ідентифікаційний , місцезнаходження: бульвар Вацлава Гавела, 6 м. Київпоштовий індекс 03124.

Відповідачка ОСОБА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя: