Справа № 489/9158/24
Номер провадження 2/489/751/25
РІШЕННЯ

Іменем України

06 березня 2025 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі судді Кокорєва В. В.,

за участі секретаря судового засідання Ковальової С. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 10 Ленінського районного суду м. Миколаєва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (далі позивач) до ОСОБА_2 (далі відповідач 1), ОСОБА_3 (далі відповідач 2) про зменшення розміру аліментів

встановив

Позивач звернувся до суду з позовом про зменшення розміру аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що за судовим наказом Корабельного районного суду м. Миколаєва від 28.09.2020 року по справі №488/3079/20 з позивача на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання сина, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення сином повноліття; за судовим наказом Центрального районного суду м. Миколаєва від 10.01.2022 року з позивача на користь ОСОБА_3 стягнуто аліменти на утримання сина, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення сином повноліття. Зауважує, що сплачував відповідачу 2 аліменти на утримання сина в розмірі 5000 грн., в добровільному порядку, про що відповідач 2 написала розписку 08.11.2023 року. Також, позивач зазначає, що надає матеріальну допомогу своїй матері, ОСОБА_6 , яка на даний час проходить лікування у хірургічному відділені однієї з лікарень Ужгорода, а також орендує їй квартиру в Києві, в якій та проживає через непридатність власного будинку внаслідок пожежі. Крім того, позивач підкреслює, що є військовослужбовцем, який несе суттєві негайні витрати по службі для захисту Батьківщини. Після понесення витрат у нього не залишається достатньо коштів для сплати аліментів у повному розмірі для двох дітей в частці від доходу, яка фактично становить від його доходу, виконання свого обов`язку по утриманню непрацездатної матері та забезпечення власних потреб. Отже, наразі у зв`язку із змінами сімейного статусу та погіршенням матеріального стану, позивач вважає за необхідне змінити розмір і спосіб стягнення аліментів, які стягуються з нього на утримання обох дітей з 1/4 частини до 1/6 частини заробітку (доходу) позивача щодо кожної дитини до досягнення нею повноліття.

Ухвалою від 22.11.2024 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою від 22.01.2025 вирішено перейти до розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи.

16 грудня 2024 року судом був зареєстрований відзив від відповідача 1, ОСОБА_2 , в якому вона просила в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Вона вважає, що підстави, зазначені позивачем, не дають йому права на зменшення розміру аліментів. Так, сам факт народження другої дитини у позивача не свідчить про погіршення його матеріального стану, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів. Більше того, за її словами матеріальний стан чоловіка значно покращився, про що свідчать докази, які ті сам додав до позовної заяви. Зауважує, що позивач вже звертався з аналогічним позовом до суду, проте у задоволенні вимог йому було відмовлено. Також наголошує, що твердження позивача про погіршення відносин з відповідачкою 2 не відповідають дійсності. Навпаки - вони не розлучені, проживають разом та мають гарні відносини. А щодо утримання непрацездатної матері, то позивач використовує цей факт як одну з підстав зменшення розміру аліментів, приховуючи окремі факти, як-от наявність ще двох дітей у його матері, нотаріально не посвідчена заява щодо надання матеріальної допомоги їй позивачем тощо. Ба більше, вважає, що позивач не має компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок начебто несення витрат по службі на купівлю запчастин та ремонту техніки, які, за її думкою, не є обов`язковими чи вимушеними, а квитанції, долучені на підтвердження даних витрат, не є належними доказами, оскільки деякі з них є квитанціями про перерахування коштів на особисті картки фізичних осіб, а не на ФОП. Що стосується акта виконаних робіт, то у ньому вказаний позивний позивача, а не його ім`я. Підсумовуючи, твердить, що будь-яких доказів на підтвердження того, що позивач витрачає кошти на лікування чи пальне суду не надані, тому його позов загалом є безпідставним та необґрунтованим.

14 січня 2025 року судом була зареєстрована відповідь на відзив, де з доводами відповідача 1 позивач не погоджувався. Так, позов, по якому наявне рішення про відмову в задоволенні про зміну розміру та способу стягнення аліментів не є ідентичним з тим, який позивач подав наразі. Витрати на ремонт техніки позивач несе не за власним бажанням, а виключно через службову необхідність, а перерахування коштів за ремонт автомобілів на картку фізичних осіб не є спростуванням відсутності цих витрат, зважаючи на те, що в зоні бойових дій складно віднайти ФОП для ремонту авто. Щодо твердження відповідача про вказаний позивний в рахунку, то чинним законодавством не врегульовано питання неможливості використання позивного. В зоні бойових дій, з мотивів безпеки недоречно розголошувати персональні дані стороннім особам, зокрема працівника СТО. Крім того, при зверненні з позовом раніше, обставини щодо службових витрат не існували. Однак наразі вони є у зв`язку зі зміною умов проходження служби. Також позивач зауважив, що твердження про фальсифікацію розписок, як і інші твердження відповідача 2, є нічим не доведеним припущенням та вільним трактуванням обставин справи. Отже, позивач підкреслює, що він не в змозі сплачувати раніше встановлений розмір аліментів у зв`язку зі зміною умов служби, однак аліменти у розмірі 1/6 частини від заробітку батька на кожну дитину забезпечать задоволення потреб дітей на належному рівні. Проте зазначене не позбавляє права відповідачів звертатися із позовами про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, якщо такі обставини матимуть місце.

Дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини та відповідні правовідносини.

Згідно рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 08.07.2019 по справі № 488/928/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 визнано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьком дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; зобов`язано Корабельний районний у місті Миколаєві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції внести відомості до актового запису про народження № 141,складеного 13.03.2013, зазначивши батьком дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України.

Відповідно до копії свідоцтва про народження (повторного) серії НОМЕР_1 , виданого Корабельним відділом реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), батьками ОСОБА_4 є ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Судовим наказом Корабельного районного суду м. Миколаєва від 28.09.2020 року по справі №488/3079/20 з позивача на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання сина, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення сином повноліття.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Судовим наказом Центрального районного суду м. Миколаєва від 10.01.2022 року з позивача на користь ОСОБА_3 стягнуто аліменти на утримання сина, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення сином повноліття. 13.06.2024 Головним Державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби в м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження на підставі судового наказу N? 490/10147/21 по стягненню з позивача аліментів на утримання спільної дитини з відповідачем 2 ОСОБА_9 05.07.2024 Державним виконавцем Наумовою Г.Г. було винесено Постанову про звернення стягнення на заробітну плату позивача.

Таким чином, загалом з позивача на користь відповідачів стягнуто аліменти у розмірі 1/2 частки з його заробітку на двох дітей.

Згідно розписки від 08.11.2023 ОСОБА_3 підтверджує, що в період з 01.05.2023 по 31.10.2023 ОСОБА_1 добровільно сплатив їй аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , 2021 р.н., в сумі 30 000,00 грн., по 5 000,00 грн. щомісячно.

Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_6 є матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

У відповідності до листа Вітовського районного сектору ГУ ДСНС України у Миколаївській області від 26.03.2018 за вих. № 38/145 повідомлено, що 28.03.2017 сталась пожежа житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно Рішення виконавчого комітету Первомайської селищної ради від 21.08.2018 № 48 визнано непридатним для проживання житловий будинок, який належить ОСОБА_10 і розташований в АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог та погіршення його матеріального стану ОСОБА_1 посилається на те, що будинок, який згорів, належав його матері ОСОБА_6 , та був єдиним місцем її проживання. В зв`язку з цим позивач щомісячно надає допомогу своїй матері, а також орендує їй квартиру. Наразі ж вона проходить лікування в хірургічному відділені однієї з лікарень Ужгорода, що також підтверджується довідкою № 634.

Відповідно до довідки про доходи №1540 9658 1555 1560, розмір пенсії ОСОБА_6 за період з грудня 2022 року по лютий 2023 року становив 2 100,00 грн., з березня 2023 року по травень 2023 року 2 520,00 грн.

Згідно з заявою від 08.11.2023 ОСОБА_6 підтверджує, що її син ОСОБА_1 щомісячно допомагає їй матеріально: оплачує їй витрати на житло, оплату комунальних послуг, купує ліки та продукти харчування, а також надає матеріальну допомогу в сумі 3 000,00 грн. 5 000,00 грн. щомісячно.

З копії посвідчення, наданого позивачем, слідує, що ОСОБА_1 дійсно перебуває на військовій службі в ЗСУ. Відповідно до службової характеристики, загалом зарекомендував себе з позитивної сторони.

З копії Довідки про доходи від 22.10.2024 року вбачається, що позивачу за період з січня 2024 по вересень 2024 нараховано 800610,91 грн. В той же час за вказаний період позивач сплатив аліментів на суму 246169,42 грн.

Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 05 грудня 2023 року, заборгованість у позивача відсутня.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що в разі виникнення додаткових витрат на дітей, відповідачі не позбавлені права на їх стягнення в установленому законом порядку.

Як зазначив позивач у позовній заяві, відрахований дохід на утримання двох дітей становить 1/2 (1/4+1/4) від усіх видів доходу позивача, хоча за законом повинно стягуватись 1/3 частина від його заробітку.

Зауважимо, що позивач не звертався до суду з аналогічним позовом, в задоволенні вимог якого йому було відмовлено. Рішення, що виніс Ленінський районний суд м. Миколаєва у справі №489/7099/24 стосувалось питання зміни розміру та способу стягнення аліментів, однак аж ніяк не зменшення розміру аліментів. Це - різні вимоги.

Крім того, твердження відповідача 1 про відсутність погіршення відносин з ОСОБА_3 суд не бере до уваги, оскільки, по-перше, вони не є підтвердженими, а ґрунтуються на припущеннях, та, по-друге, не стосуються суті справи. Також інші подібні переконання, наведені відповідачем 1, не можуть бути розглянуті судом, оскільки вони не підкріплені належними матеріальними доказами.

Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Ст. 182 СК України визначає, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частиною першою статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Подібні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 14 грудня 2022 року у справі № 727/1599/22.

Звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивач вказує, що у з нього на утриманні перебувають дві дитини. Окрім того, позивач є військовослужбовцем, змушений втрачати кошти також на своє утримання, ремонт авто тощо.

Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз цієї норми права дозволяє дійти висновку, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану.

При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану.

Зазначені висновки викладено у постанові Верховного Суду від 21 липня 2021 року у справі № 691/926/20.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789XII (78912) від 27 лютого 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Беручи до уваги, що позивач має на утриманні двох малолітніх дітей, які мають право на достатній життєвий рівень і позивач згідно закону зобов`язаний їх утримувати, те, що сукупний дохід, який стягується з позивача, становить 1/2, те, що позивач має на утриманні матір, яка є особою пенсійного віку, в зв`язку з чим погіршилося його матеріальне становище, несе необхідні витрати у зв`язку з виконанням свого громадянського обов`язку, суд вважає, що розмір аліментів, які підлягають стягненню з позивача на утримання обох дітей, підлягає зменшенню з 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) на 1/6 частку від усіх видів заробітку батька, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з метою якнайкращого забезпечення інтересів усіх сторін по справі.

Отже, системно аналізуючи норми матеріального права та надані сторонами докази, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, з урахуванням положень ст.ст.182, 192 СК України, враховуючи фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Даний розмір стягуваних аліментів не є заниженим та відповідає розміру, передбаченому нормами діючого СК України, і відповідно буде достатнім для забезпечення дітей належними умовами для фізичного, духовного та культурного розвитку, не порушуючи також інтересів і матеріального становища як відповідачів, так і позивача.

Інші доводи позивача, які наведені у позові в межах наданих позивачем та відповідачем доказів, не впливають на висновку суду та не потребують детального обґрунтування, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини.

Зокрема, Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи ("Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006).

Разом з цим, суд вважає необхідним роз`яснити сторонам, що відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у разі задоволення судом вимоги про зміну розміру аліментів, новий розмір аліментів сплачується з дня набрання рішенням законної сили.

У випадку зміни матеріального стану ОСОБА_1 або зміни обставин, що впливають на розмір аліментів, відповідач ОСОБА_2 може звернутись до суду про зміну розміру аліментів у бік збільшення.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України у зв`язку з задоволенням позовних вимог з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору в розмірі 1211,20 грн., що дорівнює стягненню у розмірі 605 грн. 60 коп. з кожного відповідача.

Керуючись ст. 12, 76, 81, 141, 200, 259 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, ст. ст.141, 180, 181, 182, 192 Сімейного Кодексу України суд

вирішив

Позов задовольнити.

Зменшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП - НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_2 на утримання сина, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), до 1/6 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення сином повноліття.

Зменшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП - НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_3 на утримання сина, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), до 1/6 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення сином повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП - НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 ) витрати зі сплати судового збору в розмірі 605 грн. 60 коп. (шістсот п`ять гривень шістдесят копійок).

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП - НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 ) витрати зі сплати судового збору в розмірі 605 грн. 60 коп. (шістсот п`ять гривень шістдесят копійок).

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП - НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 .

Відповідач 1: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП - НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_3 .

Відповідач 2: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП - НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_4 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі оголошення лише вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи - з моменту складення повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 21.03.2025.

Суддя В. В. Кокорєв