Справа № 697/233/25
Провадження № 2/697/394/2025
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2025 року м. Канів

Канівський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Деревенського І.І.,

за участю:

секретаря судового засідання Задорожнього К.О.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача адвоката Хорошун О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Канівського міськрайонного Суду Черкаської області з позовом до ОСОБА_2 (далі ОСОБА_2 , відповідач) про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що позивач є сином батьків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . За певних обставин батьки позивача розірвали шлюб 11.08.2019, з того часу вони проживають окремо.

У відповідності до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками позивача та їх окреме проживання від дитини не звільняє їх від обов`язків щодо дитини.

На сьогоднішній день позивач є повнолітнім і з 19.08.2024 знаходиться на повному утриманні матері. Вихідні та канікулярний період проводить разом із матір`ю. З моменту початку навчання позивач зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_1 .

Позивач зазначає, що з березня 2024 року, у зв`язку з тим, що його батько самоусунувся від виконання своїх обов`язків, він перебувє на повному утриманні матері, про що додано платіжні документи, підтверджуючі фінансові витрати: кошти, які ОСОБА_3 перераховувала на його картку Приватбанку для покриття його потреб, індивідуальних занять, оплати за проживання в гуртожитку, проїзд у громадському транспорті, як міському, так і міжміському, а також придбання канцелярських товарів, оплата індивідуальних занять, продуктів харчування, засобів гігієни та іншого. Окрім того, мати самостійно купує позивачу одяг, взуття, аксесуари.

У 2023 році позивач вступив до ДНП Державний університет «Національний авіаційний інститут» на факультет комп`ютерних наук та технологій. Навчається на 2 курсі, денної форми навчання, на бюджетній основі. Позивач зазначає, що він досяг високих результатів у навчанні, увійшов до 40% найкращих студентів курсу, що дало йому можливість отримувати стипендію у розмірі 2000 гривень з початку лютого 2024 року. На даний момент позивач не має інших джерел доходу чи інвестицій.

Позивач проживає у гуртожитку, що закріплений за даним університетом, за що сплачує 8000 грн. щорічно. Позивачем було зроблено ремонт, на що витрачено близько 11000 грн.. Ремонт кімнати здійснювався за рахунок коштів ОСОБА_3 ..

Позивач зазначає, що для покращення рівня знань він потребую кошти на підручники, проходження різних додаткових курсів, зокрема репетиторів з іноземної мови, мови програмування, щоденне харчування, одяг, ліки проїзд в міжміському та міському транспортах тощо.

Також позивач, зазначає, що він потребує певних гаджетів, які допомагають йому ефективно працювати та виконувати завдання. До таких пристроїв належать: планшет для мобільності; ноутбук для більш складної роботи; SSD - накопичувач для швидкого зберігання та обробки великих даних. Ці гаджети позивачу вже купила мати за власні кошти.

Однак, для покращення умов навчання позивачу необхідно придбати: джерело безперебійного живлення; стабільний інтернет роутер; окуляри; адаптер для підключення периферійних пристроїв; принтер; доступ до ліцензійного програмного забезпечення (Аdobе, VS Code, SntellsJ IDEA інші). Зі слів позивача, зазначені витрати перевищують його можливості, і він повністю залежить від фінансової підтримки батьків. Усі ці гаджети потребують значних коштів і його мати не має можливості самостійно забезпечити їх придбання. Натомість, для нього така підтримка є критично важливою, оскільки забезпечення базових потреб і можливість продовжувати навчання залежать від цієї допомоги. А також він ще перебуває у віці, коли фізичний розвиток ще триває, його розміри одягу та взуття змінюються. У зв`язку з цим виникає необхідність у регулярному придбанні нового одягу та взуття, що є додатковим фінансовим навантаженням.

Позивач зазначає, що він неодноразово звертався до відповідача з проханням допомогти, але щоразу отримував відмову. Мати позивача намагалася домовитися з відповідачем про добровільну сплату аліментів, але він не погодився. Відповідач, ОСОБА_2 самостійно, в добровільному порядку, матеріальної допомоги на утримання позивача не надає. Незважаючи на свої батьківські обов`язки, він не брав і не бере участі у вихованні позивача, фінансовій підтримці, ніколи не вітав позивача з днем народження і не дарував подарунків, що свідчить про його відсутність у житті позивача у важливі моменти, та інших аспектах, що негативно позначаються на матеріальному та психологічному становищі позивача.

Відповідач, ОСОБА_2 , самоусунувся від виконання обов`язку утримувати сина. Це не є поодиноким випадком, адже раніше сплата аліментів до повноліття позивача здійснювалася через виконавчу службу.

Відповідач не має інших дітей, тому аліменти нікому не сплачує, є військовослужбовцем. Тому на думку позивача, відповідач має можливість надавати позивачу грошову допомогу у вигляді аліментів у розмірі 1/4 від будь-якого доходу.

У зв`язку з вищезазначеним, просить стягнути з відповідача на його користь, аліменти в розмірі частини всіх заробітків (доходів) відповідача, щомісячно, починаючи з 19.03.2024 до досягнення ним 23-х річного віку за умови, що позивач буде продовжувати навчання.

Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 30.01.2025 відкрито провадження по справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

26.02.2025 представник відповідача адвокат Хорошун О.В. через систему «Електронний суд» направила до суду відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити в задоволені позовних вимог, обґрунтовуючи це тим, що відповідач розуміє свій обов`язок сплачувати аліменти та не має наміру від нього ухилятися, як не ухилявся і до подання позову шляхом сплати аліментів на утримання тоді ще неповнолітнього сина, а в подальшому шляхом перерахування коштів на картковий рахунок сина вже коли останньому виповнилося 18 років, але вимога про сплату аліментів у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу відповідача, є непосильною для нього. Представник відповідача зазначає, що відповідач перераховував кошти позивачу вже будучи після поранення на лікуванні, а тому не можна погодитися з твердженнями позивача, що останній перебуває лише на утриманні своєї матері. На даний час відповідач перебуває на військовій службі в Збройних силах України, 21.06.2024 був поранений та отримав вибухову травму, вогнепальне осколкове дотичне поранення лівої щоки, закриту черепно- мозкову травму та у зв`язку з цим мав тривале лікування, яке потребує і наразі. Представник відповідача наголошує, що відповідач ніколи не відмовлявся від надання допомоги своєму сину, оскільки він є його дитиною і він зобов`язаний його утримувати якщо матиме таку змогу та ОСОБА_1 буде потребувати такої допомоги, однак на жаль на даний час він не має змоги сплачувати аліменти на його утримання сина в зв`язку з станом свого здоров`я.

Також, звертає увагу на те, що відповідач немає у власності нерухомості чи транспортних засобів, не є фізичною особою підприємцем, інших доходів ніж грошове забезпечення від держави немає, оскільки є військовослужбовцем та перебуває на військовій службі по захисту нашої Батьківщини. На відміну від аліментних правовідносин щодо неповнолітніх дітей, для покладання обов`язку на батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання, має обов`язково мати місце наявність умови у вигляді матеріальної можливості надання такої допомоги з боку батьків.

Окрім цього, представник відповідача у відзиві зазначає, що позивач є особою молодого віку, працездатний, з великим потенціалом і можливостями, відповідач у справі є особою з психологічною травмою внаслідок участі в бойових діях по захисту нашої Батьківщини, має поранення, немає власного житла, в період відпустки проживає у своєї матері похилого віку, з січня 2024 року перебуває на службі в Збройних силах України. Позивачем до позову на підтвердження понесених витрат на власні потреби додано квитанції з яких не можливо зрозуміти хто є в них платником та за які товари чи послуги здійснені дані платежі, тому відповідач вважає, що дані квитанції не є доказами того, що позивач потребує матеріальної допомоги. Крім цього, позивач отримує стипендію про що ним надано відповідну довідку. Також звертає увагу на те, що позивач також крім батька має матір, яка є фізичною особою-підприємцем, працює на ПрАТ «Миронівська птахофабрика», має у власності нерухоме майно.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, пояснюючи це тим, що відповідач неналежно виконує свій батьківський обов`язок, щодо його утримання. Пояснюючи, це тим, що продовжує навчання, та не може повноцінно працювати, щоб забезпечити свої потреби. Зазначив, що необхідні кошти на житло, ремонт кімнати в гуртожитку, проїзд, для придбання підручників, харчування, одягу. Просив задовольнити вимоги та стягнути з відповідача 1/4 частину заробітку відповідача на його утримання, а саме за період з 19.03.2024 і до досягнення ним 23 річного віку за умови, що він продовжуватиме навчання.

Представник відповідача адвокат Хорошун О.В. в судовому засіданні заперечувала, щодо позовних вимог позивача, посилаючись на доводи викладені у відзиві на позовну заяву .

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку.

Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами п. п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 та є повнолітнім.

ОСОБА_2 та ОСОБА_4 є батьками повнолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджено витягом з актового запису №1078 з додатку дія, на підставі якого було видано свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 (а.с.8).

Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади № 2024/014464119 від 01.12.2024, позивач ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.10).

Згідно довідки виданої Державним некомерційним підприємством «Державний університет «Київський авіаційний інститут» № 41 від 15.01.2025, вбачається, що ОСОБА_1 є студентом ІІ курсу денної форми навчання факультету комп`ютерних наук та технологій. Термін навчання за освітнім ступенем бакалавр з 01.09.2023 по 30.06.2027 (а.с.11).

Відповідно до довідки про доходи виданої Державним некомерційним підприємством «Державний університет «Київський авіаційний інститут» № 327 від 29.11.2024, вбачається що ОСОБА_1 отримав дохід від ДНП «Державний університет «Київський авіаційний інститут» за період з 01.04.2024 по 31.10.2024 у сумі 14000 грн. (а.с.12).

З довідки виданої начальником штабу заступника командира військової частини НОМЕР_2 підполковника ОСОБА_5 № 3545 від 02.05.2024, вбачається що ОСОБА_2 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_2 з 13.04.2024 по теперішній час (а.с.59).

Відповідно до довідки про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України виданої командиром військової частини НОМЕР_3 ОСОБА_6 від 01.11.2024 №1088с/411 , вбачається, що ОСОБА_2 дійсно в період з 25.05.2024 по 22.06.2024 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи в н.п. Новоолександрівка, Покровського району, Донецької області (а.с.60).

З копії довідки №67 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №6449 (23) виданої КНП «Шаргородська міська лікарня», вбачається, що ОСОБА_2 , перебував на стаціонарному лікуванні з діагнозом: стан після вибухової (12.06.2024) акубаротравми з перфорацією обох барабанних перетинок; вогнепального осколкового сліпого поранення м`яких тканин лівої щоки, лікованих оперативного: ПХО вогнепальних ран (22.06.2024) у вигляді постравматичної двобічної змішаної приглуховатості (а.с. 62-64).

Відповідно до довідки форми ОК-7, вбачається, що ОСОБА_3 було за період 2024 року було нараховано кошти в сумі 311066,76 грн. (а.с.66).

З копії довідки виданої ПрАТ «Миронівська птахофабрика», вбачається, що ОСОБА_3 у період часу грудень 2024 січень 2025 отримала дохід в сумі 52585,14 грн. (а.с.66).

З платіжних інструкцій наданих позивачем вбачається, що ОСОБА_3 перераховувала кошти позивачу 26.05.2023 у сумі 31500 грн., 08.08.2023 у сумі 4200 грн., 08.09.2023 у сумі 4500 грн., 09.10.2023 у сумі 4300 грн., 07.11.2023 у сумі 5500 грн., 25.11.2023 у сумі 700 грн., 09.12.2023 у сумі 5000 грн., 20.01.2024 у сумі 3600 грн., 07.02.2024 у сумі 3000 грн., 25.03.2024 у сумі 2000 грн., 22.04.2024 у сумі 3900 грн., 05.05.2024 у сумі 2000 грн., 19.05.2024 у сумі 2000 грн. та 400 грн., 14.07.2024 у сумі 2000 грн., 26.07.2024 у сумі 510 грн., 16.08.2024 у сумі 750 грн. та 30 грн., 24.08.2024 у сумі 3000 грн. (а.с.37-53).

Відповідно до платіжних інструкцій наданих представником відповідача, вбачається, що ОСОБА_2 перераховував кошти позивачу 05.08.2024 у сумі 1000 грн., 29.08.2024 у сумі 4000 грн., 28.09.2024 у сумі 500 грн., 09.10.2024 у сумі 3000 грн. (а.с.102-105).

За нормою ст. 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Ст. 199 СК України передбачено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином (ч. 2 ст. 200 Сімейного Кодексу України).

Згідно ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Частиною 1 ст. 200 СК України визначено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину до досягнення нею повноліття (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка передбачає, зокрема обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті199, 200, 201 цього Кодексу).

У відповідності до роз`яснень, викладених у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Відповідно до вищевказаних правових норм, виявлення бажання на отримання матеріальної допомоги у зв`язку з продовженням навчанням є правом повнолітньої дочки (сина) або одного з батьків, з якими вона (він) проживають, яке нерозривно пов`язано з обов`язковою умовою можливості відповідача надавати таку допомогу і така умова оцінюється судом у сукупності з іншими обставинами, що мають істотне значення для вирішення спору.

Зазначена правова позиція висловлена у Постановах Верховного Суду від 24.01.2019 у справі № 225/1447/16-ц та від 17 квітня 2019 року у справі № 644/3610/16-ц.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Сімейний кодекс України виходить із принципів рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину чи доньці, які продовжують навчання, зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх син (дочка).

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Разом з тим, судом при визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу та проживання за місцем його знаходження.

Аналогічна правова позиція висвітлена в Постанові Верховного Суду від 17 червня 2020 року у справі № 761/10510/17.

Відтак з системного аналізу вказаних норм слідує, що під час розгляду справ за позовом про стягнення аліментів на повнолітніх дітей, які продовжують навчання, підлягають доказуванню та встановленню обставини, зокрема, потреба повнолітньої дитини в матеріальній допомозі у зв`язку з продовженням навчання та наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Враховуючи надані позивачем матеріали та докази, а також встановлені обставини та факти, суд дійшов висновку, що відповідач здатний надавати матеріальну допомогу сину, який продовжує навчання.

В судовому засіданні позивач зазначив, що йому необхідно здійснювати оплату житла (гуртожитку), також зазначив, що в кімнаті гуртожитку був проведений ремонт, потрібні кошти на проїзд, на придбання підручників, харчування, одягу.

При визначенні суми, яку потребує позивач на період навчання суд враховує обставини, визначені в ст. 182 СК України, а саме те, що відповідач, згідно представлених суду документів є військовослужбовцем та отримує дохід, а тому, на думку суду, позов в частині стягнення аліментів в частці від заробітку підлягає задоволенню. Щодо розміру аліментів, суд вважає за необхідне визначити його в розмірі 1/6 частки від заробітку (доходу), беручи до уваги обставини справи, матеріальне положення сторін.

Крім того, суд враховує, що відповідачем сплачувалися аліменти на утримання позивача до досягнення ним повноліття, потребує лікування у зв`язку з пораненням та те, що позивач отримує, щомісячний дохід в сумі 2000 грн., що підтверджується довідкою про доходи позивача.

Щодо вимоги позивача про стягнення аліментів за період з 19.03.2024, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років.

З урахуванням того, що позивачем не надано доказів того що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати, суд відмовляє в цій частині позовних вимог.

Суд при визначенні розміру аліментів, виходячи з принципу розумності та справедливості, приймаючи до уваги положення ст. 182 СК України, вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити частково та стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання в розмірі 1/6 частки від заробітку (доходу) на період навчання позивача з 27.01.2025 і до закінчення навчання, тобто до 30.06.2027.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів.

Статтею 4 Закону України «Про судовий збір» визначено, що за подання до суду позовної заяви немайнового характеру судовий збір сплачується у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1211,20 грн.).

З урахуванням того, що позовні вимоги задоволено частково, а тому з відповідача підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволених позовних вимог в розмірі 804, 23 грн.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2-13, 76-83, 141, 258, 259, 430 ЦПК України, ст. ст. 3, 191, 198, 199, 200, 201 СК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання - задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 аліменти у розмірі 1/6 (однієї шостої) частини з усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2 щомісячно, починаючи з 27.01.2025 і до закінчення ОСОБА_1 навчання, тобто до 30.06.2027 включно.

В іншій частині позову позивачу відмовити.

Стягнути з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 804 (вісімсот чотири) грн. 23 коп..

Рішення допустити до негайного виконання в межах суми платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів. Якщо в судовому засіданні проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 21.03.2025.

Головуючий І . І . Деревенський