П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2025 року м. Київ

Справа №756/2858/16-ц

Апеляційне провадження №22-ц/824/4514/2025

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача: Соколової В.В. суддів: Невідомої Т.О., Поліщук Н.В. за участю секретаря Цюрпіти Д.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва, постановлену під головуванням судді Луценко О.М. 08 листопада 2024 року у м. Києві, за скаргою ОСОБА_1 про визнання неправомірними дій та зобов`язання вчинити певні дії заступника начальника відділу Святошинського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Барановського Бориса Вікторовича, стягувач ОСОБА_2 ,

В С Т А Н О В И В

У жовтні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаною скаргою, в якій просив:

визнати неправомірними дії заступника начальника відділу Святошинського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Барановського Б.В. щодо складання розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 30 вересня 2024 року у виконавчому провадженні НОМЕР_1 без врахування отримуваного доходу платником аліментів, невірно розрахованого прожиткового мінімуму на відповідний вік дитини та не врахування сплаченої суми заборгованості по аліментам;

зобов`язати заступника начальника відділу Святошинського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Барановського Б.В. зробити перерахунок заборгованості по аліментам у виконавчому провадженні НОМЕР_1 за період з 01 лютого 2020 року по 30 вересня 2024 року;

зобов`язати заступника начальника відділу Святошинського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Барановського Бориса Вікторовича скасувати застосовані до заявника заходи примусового виконання рішення та зняття арешту з рахунків, накладених в межах виконавчого провадження НОМЕР_1;

стягнути з Святошинського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на користь заявника витрати на правничу допомогу.

Скарга мотивована тим, що на виконанні у державного виконавця Святошинського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Барановського Б.В. перебуває виконавче провадження НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого листа №756/2858-16-ц від 08 липня 2016 року, виданого Оболонським районним судом м. Києва, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частини заробітку з усіх його видів доходів, щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 26 лютого 2016 року і до повноліття дітьми.

Скаржником отриманий розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, з якого вбачається, що виконавець розраховує заборгованість по аліментам, виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості, що узгоджується з вимогами ч.2 ст.195 СК України. Нарахований державним виконавцем розмір аліментів у довідці- розрахунку відповідає 1/3 частині відповідної середньої заробітної плати працівника для даної місцевості, що є неправомірним, оскільки скаржник, не мав можливості регулярно сплачувати аліменти на утримування дітей. Державний виконавець при виконанні виконавчого провадження НОМЕР_1 неправомірно не взяв до уваги квитанції про перерахування коштів на рахунок стягувача, як докази сплати аліментів на утримання дітей. Окрім того у березні 2023 року старшій дитині виповнилося 18 років, а відтак з 16 березня 2023 року сума аліментів, яка підлягає стягненню розрахована з порушенням ч.3 ст.183 СК України, однак виконавцем і в подальшому здійснюється стягнення аліментів на дітей в сумі 1/3 частини заробітку з усіх його видів доходів, щомісячно. Державний виконавець без врахування сплаченої боржником суми коштів аліментів на утримання дитини, 30 вересня 2024 року виносить постанову про арешт коштів боржника, що вказують на неправомірні дії виконавця.

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 08 листопада 2024 року в задоволенні скарги ОСОБА_1 про визнання неправомірними дій та зобов`язання вчинити певні дії заступника начальника відділу Святошинського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Барановського Бориса Вікторовича, стягувач ОСОБА_2 - залишено без задоволення.

Ухвала суду мотивована тим, що скарга є безпідставною та не заснованою на законі, доводи заявника не знайшли підтвердження в ході судового розгляду, а тому скарга задоволенню не підлягає.

Не погодився із зазначеним судовим рішенням скаржник ОСОБА_1 , його представником подано апеляційну скаргу, якій він вказує на те, що суд першої інстанції під час винесення вищевказаної ухвали неповно з`ясував усі обставини у справі, та неправильно застосував норми матеріального права.

Звертає увагу на те, що висновки суду першої інстанції є суперечливими та не відповідають обставинам справи. Судом першої інстанції не з`ясовано належним чином всіх фактичних обставин справи, не досліджено та не надано належної правової оцінки зібраним у справі доказам, проігноровано той факт, що старша дитина досягла повноліття ІНФОРМАЦІЯ_3 та рішенням суду про стягнення аліментів визначено стягнення аліментів у частці від заробітку, а не в твердій грошовій сумі, та взагалі не надано оцінки наведеним скаржником доводам.

Скаржник також зазначає, що стягувач скористалась своїм правом та визначила спосіб стягнення аліментів у частці від заробітку (доходу). Саме тому, державний виконавець повинен був керуватися в даному випадку ч.3 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» та ч.3 ст. 183 СК України, і якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти повинні стягуватися за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. З позовом про зміну способу стягнення аліментів, визначених рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 08 квітня 2016 року, ніхто не звертався. Відтак, державним виконавцем повинні застосовуватись правила стягнення аліментів після повноліття одної із дитини, у випадку стягнення аліментів у частці від заробітку, за приписами ч. 3 ст. 183 СК України.

Скаржник зазначає, що оскаржуваний розрахунок заборгованості зі сплати аліментів ВП НОМЕР_1 здійснений станом на 30 вересня 2024 року складений з порушенням вимог закону, оскільки не було взято до уваги вищевказані обставини у зв'язку чим, розрахунок заборгованості по аліментам проведено невірно.

Крім того, оскаржуваний розрахунок мав інші порушення, допущенні державним виконавцем, такі як: не зазначення реального доходу боржника, не врахування у вересні місяці 2024 року фактично сплаченої суми боргу у розмірі 27500,00 грн при тому, що розрахунок складався на дату через 10 днів після оплати коштів боржником. Адже, це фактично впливало на розмір фінальної суми заборгованості по розрахунку.

Відтак, вважає, що висновки суду першої інстанції є не обґрунтованими в розумінні ст. 263 ЦПК України, а тому вважає наявними підстави для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 .

Щодо понесених витрат на правову допомогу, то представник скаржника вказує на те, що попередньо скаржником понесено та очікується понесення судових витрат на професійну правничу допомогу (в суді першої та апеляційної інстанції) у розмірі 14000,00 грн.

Докази на підтвердження зазначених вище витрат на правову допомогу на 6000,00 грн були наданні до суду першої інстанції в додатках до скарги, і відповідно містяться в матеріалах справи.

До апеляційної скарги стороною скаржника додаються письмові докази на підтвердження заявлених вимог на стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу (в суді першої та апеляційної інстанції) на загальну суму 5000,00 грн. Інші докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції будуть надані до суду протягом п'яти днів після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На підставі викладеного, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким скаргу задовольнити в повному обсязі.Стягнути з Святошинського відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу, понесені в суді апеляційної інстанції, а також витрати понесені в суді першої інстанції.

У відзиві на апеляційну скаргу заступник начальника Святошинського відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Барановський Б.В. вказує на те, що оскільки боржник офіційно не працював та доходу не мав, заборгованість по сплаті аліментів була визначена державним виконавцем у відповідності до ч.2 ст. 195 СК України, виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості, тобто по м. Києву за місцем реєстрації боржника.

Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках.

Станом на 30 січня 2025 року платник або одержувач аліментів з позовом до суду про зменшення або збільшення аліментів не звертався.

Таким чином, розрахунок заборгованості нарахований в розмірі 1/3 частини заробітку з усіх його видів доходів, щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 26 лютого 2016 року і до повноліття дітьми, є безперечним і забезпечення цього права становить суть взятих на себе державою зобов`язань.

На підставі викладеного, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

В судовому засіданні представник скаржника - адвокат Череда Т.М. просила задовольнити апеляційну скаргу з підстав викладених у них.

Стягувач ОСОБА_2 та заступник начальника Святошинського відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Барановський Б.В. заперечували щодо задоволення апеляційної скарги, просили залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явились в судове засідання, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судових рішень, колегія суддів виходить з такого.

Судом встановлено, що рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 08 квітня 2016 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частини заробітку з усіх його видів доходів, щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 26 лютого 2016 року і до повноліття дітьми /а.с.33-34/.

На виконання вказаного рішення суду 08 червня 2016 року стягувачу ОСОБА_2 був виданий виконавчий лист /а.с.39/.

За даними Автоматизованої системи виконавчих проваджень 20 липня 2016 року Святошинським ВДВС у місті Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) було відкрито виконавче провадження ВП НОМЕР_1, в якому стягувачем визначено ОСОБА_2 , а боржником ОСОБА_1 , стан виконавчого провадження - примусове виконання.

28 лютого 2020 року Головним державним виконавцем Святошинського районного ВДВС у місті Києві ЦМУ МЮ (м. Київ)Ковтун В.В. була складена довідка-розрахунок заборгованості по аліментам у ВП № НОМЕР_2, в якій заборгованість ОСОБА_1 за період з лютого 2016 року по січень 2020 року визначена в розмірі 21171,21 грн /а.с.51/.

Згідно з квитанцією ПАТ КБ «ПриватБанк» від 05 березня 2020 року ОСОБА_1 сплатив на рахунок «Держказначейська служба України м. Київ» 29171,21 грн, в призначенні платежу вказано «ВП № НОМЕР_2, ВП - 28.02.2020, ОСОБА_1 » /а.с.52/.

В заяві від 06 січня 2021 року адресованій начальнику ВДВС у місті Києві ЦМУМЮ (м. Київ) Саранчук С.Б. просив провести перерахунок, з урахуванням чеку на суму 29171 грн /а.с.52 на звороті/.

30 вересня 2024 року заступником начальника Святошинського ВДВС у м. Києві Барановським Б.В. був складений Розрахунок заборгованості зі сплати аліментів ВП № НОМЕР_2, в якому заборгованість ОСОБА_1 за період з грудня 2021 року по вересень 2020 року визначена в розмірі 40161,67 грн.

З цього розрахунку вбачається, що розрахунок здійснений виходячи із визначеного розміру аліментів 1/3 частина заробітної плати, середній розмір заробітної плати працівника для місцевості був взятий при розрахунку аліментів у грудні 2021 року (21144 грн), у період з січня 2022 року по березень 2022 року взятий мінімальний гарантований розмір аліментів, у період з квітня по серпень 2023 року (6150 грн), у період з вересня 2023 року по вересень 2024 року (21347 грн) /а.с.56/.

Відповідно до Відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників про джерела/суми нарахованого доходу ОСОБА_1 : у грудні 2021 року не мав офіційного доходу; у період з січня 2022 року по липень 2023 року мав дохід від ТОВ «Град Стиль Інтернешенел», а саме з січня по травень 2022 року 7000,00 грн щомісячно, у червні 2022 року 3500,00 грн, у липні 2022 року 3580,33 грн, серпень, вересень 2022 року по 7416 грн, жовтень 2022 року 7455 грн, листопад 2022 року 7566,8 грн, грудень 2022 року 7585 грн, з січня по квітень 2023 року 7500 грн щомісячно, липень 2023 року 7054,8 грн, а в серпні 2023 року дохід від ТОВ «ТІВІЕСПЛАСТ» 1852,17 грн /а.с.58-59/.

Згідно з квитанцією АТ «Креді Агріколь Банк» від 20 вересня 2024 року ОСОБА_1 сплатив на рахунок Державної казначейської служби України, м. Київ 27500 грн, в призначенні платежу вказано «ВП № НОМЕР_2, сплата аліментів за період 01.04.2024 по 01.092024» /а.с.60 на звороті/.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч.3 ст.181 СК України (в чинній на час виникнення спірних правовідносин редакції) за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Положеннями ч.ч.1-3 ст. 183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 СК України заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття, а у випадку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу - до досягнення нею двадцяти трьох років.

Згідно зі ст. 195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном.

Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

У разі встановлення джерела і розміру заробітку (доходу) платника аліментів, який він одержав за кордоном, за заявою одержувача аліментів державний виконавець, приватний виконавець здійснює перерахунок заборгованості.

Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Згідно з ч.1 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

У ч.ч.3,8 ст. 71 цього Закону вказано, що визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

Спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Положеннями ч. 9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить вмотивовані постанови:

1) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

2) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

3) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

4) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Відповідно до п.п.3,4,5 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року №512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29 вересня 2016 року №2832/5).

У разі якщо боржник не працює і сплачує аліменти самостійно стягувачу, квитанції (або їх копії) про перерахування аліментів надаються виконавцю не пізніше наступного робочого дня після сплати та долучаються до матеріалів виконавчого провадження.

Виконавець зобов'язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця (додаток 15) та у випадках, передбачених частиною четвертою статті 71 Закону, повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника.

Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів.

Сума заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому статтею 195 Сімейного кодексу України.

Стягнення аліментів за виконавчими листами за минулий час проводиться в межах десятирічного строку, що передував пред`явленню виконавчого листа до виконання.

Якщо за виконавчим документом, пред`явленим до виконання, утримання аліментів не проводилося у зв`язку з розшуком боржника, стягнення аліментів має здійснюватись за весь період незалежно від установленого десятирічного строку та досягнення повноліття особою, на утримання якої присуджені аліменти.

Спори щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

В порядку визначеному ч.1 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 447 ЦПК України рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

З наведених обставин справи вбачається, що у Святошинському районному ВДВС у місті Києві ЦМУМЮ (м. Київ) на виконанні перебуває виконавче провадження щодо стягнення на підставі рішення суду з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частини заробітку з усіх його видів доходів, щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 26 лютого 2016 року і до повноліття дітьми.

Входячи з положень ч.ч 2,3 ст. 183 СК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

Таким чином, визначена у рішенні суду частка 1/3 частина від заробітку ОСОБА_1 підлягала до стягнення до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Старшою дитиною є ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який досяг повноліття ІНФОРМАЦІЯ_3 . А отже після 15 березня 2023 року стягненню з ОСОБА_1 підлягає 1/6 частина заробітку, що і є часткою після відрахування рівної частки на двох дітей.

Разом з тим, з розрахунку складеного заступником начальника Святошинського ВДВС у м. Києві Барановським Б.В. 30 вересня 2024 року вбачається, що у період з квітня 2023 року по вересень 2024 року проведено нарахування суми заборгованості виходячи із частки 1/3 частина заробітку, що не відповідає наведеним положенням СК України. Посилання державного виконавця і стягувача на те, що в рішенні суду вказано «до повноліття дітьми», тобто до досягання двома дітьми повноліття, колегія суддів вважає необґрунтованим, оскільки як положення ст.180 СК України, так і положенням ст. 183 СК України визначають кінцевий період стягнення аліментів досягненням повноліття дитиною, а отже вказані твердження є вільним трактуванням норм чинного законодавства.

В доводах скарги ОСОБА_1 вказував на те, що державний виконавець при здійсненні розрахунку від 30 вересня 2024 року розраховував заборгованість по аліментам, виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості, що узгоджується з вимогами ч.2 ст.195 СК України, проте державним виконавцем не було прийнято до уваги, що він не весь визначений державним виконавцем період не працював.

Перевірячи ці доводи апеляційним судом встановлено, що при здійсненні розрахунку від 30 вересня 2024 року державним виконавцем вказано на застосування середнього розміру заробітної плати працівника для місцевості: у грудні 2021 року (21144 грн); у період з квітня по серпень 2023 року (6150 грн); у період з вересня 2023 року по вересень 2024 року (21347 грн).

Проте за даними Державного реєстру фізичних осіб-платників про джерела/суми нарахованого доходу ОСОБА_1 мав дохід: у квітень 2023 року 7500 грн (джерело доходу (ТОВ «Град Стиль Інтернешенел»); у липні 2023 року 7054,8 грн (джерело доходу (ТОВ «Град Стиль Інтернешенел»), в серпні 2023 року 1852,17 грн (джерело доходу ТОВ «ТІВІЕСПЛАСТ»). Отже державним виконавцем невірно визначено базу нарахування у цій місяці, а тому в цій частині розрахунок підлягає перегляду, виходячи із сум доходу але з урахуванням у період з січня 2022 року по березень 2022 року мінімального гарантованого розміру аліментів, як то визначено у виконавчому листі.

В доводах скарги ОСОБА_1 також посилався на те, що державний виконавець при здійснення розрахунку від 30 вересня 2024 рокуне взяв до уваги квитанції про перерахування коштів на рахунок стягувача.

Матеріали справи не містять даних про здійснення боржником перерахунку коштів безпосередньо стягувачу, а тому вказані доводи слід визнати безпідставними. Разом з тим в матеріалах справи наявна копія квитанції від 20 вересня 2024 року про здійснення боржником перерахування коштів на рахунок Державної казначейської служби України, м. Київ 27500 грн, де в призначенні платежу вказано про сплату аліментів за період 01.04.2024 по 01.09.2024. Проте ці суми не відображені у розрахунку від 30 вересня 2024 року і в ході розгляду справи державним виконавцем не наведено жодного обґрунтування цій обставині.

За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для задоволення вимог скарги про визнання неправомірними дій заступника начальника відділу Святошинського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Барановського Б.В. щодо складання розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 30 вересня 2024 року у виконавчому провадженні НОМЕР_1 та зобов`язання його зробити перерахунок заборгованості по аліментам у виконавчому провадженні НОМЕР_1 за період з 01 лютого 2020 року по 30 вересня 2024 року.

В скарзі ОСОБА_1 також просив зобов`язати заступника начальника відділу Святошинського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Барановського Б.В. скасувати застосовані до заявника заходи примусового виконання рішення та зняття арешту з рахунків, накладених в межах виконавчого провадження НОМЕР_1, проте вказану вимогу слід визнати передчасною, оскільки хоча судом встановлена невідповідність вказаного розрахунку, проте не встановлено відсутності заборгованості в цілому. За відсутності належно здійсненого розрахунку, суд позбавлений можливості констатувати наявність порушення вимог ч. 9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» та порушеного права божника.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції допущено не повне з`ясування обставин справи, що призвело до порушення норм процесуального права, у зв`язку з чим висновок суду про відмову у задоволенні вимог скарги є необґрунтованим, що дає підстави апеляційному суду для скасування ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення про задоволення вимог скарги частково.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 08 листопада 2024 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Скаргу ОСОБА_1 про визнання неправомірними дій та зобов`язання вчинити певні дії заступника начальника відділу Святошинського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Барановського Бориса Вікторовича, стягувач ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії заступника начальника відділу Святошинського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Барановського Бориса Вікторовича щодо складання розрахунку заборгованості від 30 вересня 2024 року та зобов`язати здійснити перерахунок розміру заборгованості ОСОБА_1 зі сплати аліментів на користь ОСОБА_2 .

В іншій частині скаргу залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач: В.В. Соколова

Судді: Т.О. Невідома

Н.В. Поліщук

Повний текст постанови складений 24 березня 2024 року.