Справа №464/1788/25
пр № 2-з/464/12/25
У Х В А Л А

21 березня 2025 року суддя Сихівського районного суду м. Львова Жила В.С., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до подачі позовної заяви,

встановив:

19.03.2025 до суду надійшла заявав інтересах ОСОБА_1 , надіслана 18.03.2025 адвокатом Дегтяренком О.О. через підсистему «Електронний суд» ЄСІТС, про забезпечення позову до подачі позовної заяви (відповідач ОСОБА_2 ) про поділ спільного майна подружжя, шляхом заборони державним реєстраторам прав на нерухоме майно, органам державної реєстрації прав та нотаріусам вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо наступного нерухомого майна:

1) нежитлове приміщення № CCCXLII, загальною площею 7,8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101;

2) нежитлове приміщення № CCCL, загальною площею 6,8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101;

3) нежитлове приміщення № CCCLII, загальною площею 6,8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101;

4) нежитлове приміщення № CCCXLVIII, загальною площею 10,5 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101;

5) нежитлове приміщення № CCCLIII, загальною площею 7,5 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101;

6) квартира АДРЕСА_2 .

Окрім цього, у порядку забезпечення позову заявник просив заборонити органам реєстрації, що здійснюють декларування/реєстрацію місця проживання (перебування), зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування), зміну місця проживання (перебування), скасування декларування/реєстрації місця проживання (перебування) особи, здійснювати дії щодо реєстрації/зняття (реєстрація місця проживання, зняття з реєстрації місця проживання) по квартирі АДРЕСА_2 .

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.03.2025 матеріали заяви передано на розгляд судді Жилі В.С. (справа № 464/1788/25).

Оглянувши матеріали заяви, встановлено наступне.

За умовами частин 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Статтею 151 ЦПК України визначено вимоги до змісту та форми заяви про забезпечення позову. Зокрема, така заява подається в письмовій формі та підписується заявником.

Окрім цього, в силу ч. 6 ст. 151 ЦПК України, до заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом (ч. 2 ст. 133 ЦПК України).

Закон України «Про судовий збір» визначає правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду фізичною особою заяви про забезпечення позову справляється судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що, з урахуванням положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік», становить 605,60 грн. За наявності обставин, передбачених ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження розміру судового збору.

Судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. Суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України (ч.ч. 1, 2 ст. 9 Закону України «Про судовий збір»).

Отже, судовий збір сплачується за місцем розгляду справи, надходження до спеціального фонду Державного бюджету України якого перевіряються судом перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг). Тобто, суд зобов`язаний перевірити надходження судового збору до спеціального фонду у межах кожної конкретної справи. Наведене узгоджується із висновками Верховного Суду, що викладені в постанові від 05.08.2021 у справі № 160/5879/20.

Заявником до матеріалів заяви про забезпечення позову, як доказ сплати судового збору, додано копію квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки від 26.02.2025 (код квитанції: 9370-9505-5005-8057 від 26.02.2025), виданої АТ КБ «Приват Банк» про сплату судового збору в сумі 605,60 грн.

Однак, згідно з інформацією автоматизованої системи документообігу суду

(КП «Д-3»), сплата відповідного судового збору саме за означеною заявою в межах справи № 464/1788/25 не підтверджено в ході формування виписки про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Також встановлено, що вищевказаний платіжний документ від 26.02.2025 подавався адвокатом Дегтяренко О.О. у цивільній справі № 464/1399/25 (пр. № 2-з/464/10/25) за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову до подачі позовної заяви, в якій ухвалою судді Сихівського районного суду м. Львова Жили В.С. від 03.03.2025 таку заяву повернуто заявнику.

При цьому, означений платіжний документ (квитанція 9370-9505-5005-8057 від 26.02.2025) в комп`ютерній програмі «Д-3» автоматично поєднано з обліково-статистичною карткою справи № 464/1399/25, що підтверджується відповідним журналом судового збору. Питання повернення судового збору за цим платіжним документом в установленому законом порядку не вирішувалося.

Зауважую, що по кожній цивільній справі поданий заявником (позивачем) платіжний документ на підтвердження сплати судового збору приєднується саме до цієї справи, а відповідно такий документ не може бути повторно приєднаний до іншої справи.

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір», якою не встановлено звільнення особи від сплати судового збору в разі подання повторно позову після визнання його неподаним та повернення позивачу.

Водночас відповідно до ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду в разі повернення заяви або скарги.

Тобто, в разі повернення заяви або скарги заявник має право на повернення йому сплаченого судового збору в такій справі. При цьому, від сплати судового збору при повторному зверненні до суду такий платник не звільняється, а зарахування раніше сплаченого судового збору по іншій справі до нової справи, що надійшла до суду, Законом України «Про судовий збір» не передбачено.

Означена позиція узгоджується із правовими висновками Верховного Суду, що викладені в постановах цього суду від 12.10.2023 у справі № 160/554/23, від 05.08.2021 у справі № 160/5879/20, від 13.02.2019 у справі № 1540/3297/18 та інших судових рішеннях які враховуються при оцінці поданої заяви про забезпечення позову.

Так, при перегляді за касаційними скаргами рішень судів попередніх інстанцій про повернення позовних заяв, Верховний Суд в означених постановах та інших рішеннях послідовно виходив із тих мотивів, що позивач (заявник) при повторному поданні позовної заяви чи іншої заяви зобов`язаний сплати судовий збір за її розгляд у розмірі визначеному законом та не вправі використовувати первісний документ про сплату цього платежу, доданий до первинної позовної заяви, яку суд повернув, оскільки судовий збір за таким платіжним документом сплачений та обліковується за подання такого первинного позову (заяви), тобто, в іншій судовій справі.

При цьому, таке законодавче регулювання не обмежує і не порушує прав позивача в частині обов`язку нести додаткові майнові витрати у зв`язку зі зверненням до суду, оскільки згідно закону такий позивач має право на повернення суми судового збору, сплаченого за подання первісної позовної заяви, яка була повернута судом.

Окрім цього, залишаючи позовну заяву без руху у справі № 9901/447/21, Верховний Суд в ухвалі від 03.11.2021 відзначив, що подана позивачем квитанція від 09.08.2021 про сплату судового збору також долучалася у справах № 9901/326/21 та № 9901/438/21, а відповідно сплачений судовий збір зараховано у межах розгляду іншої справи. Оскільки ухвалами від 21.09.2021 у справі №9901/326/21 та від 25.10.2021 у справі № 9901/438/21 позовні заяви повернуто особі, яка їх подала, колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку, що за таких обставин позивач має право повернути сплачений ним судовий збір згідно з квитанцією від 09.08.2021, однак така не може бути врахована як належний доказ сплати судового збору у встановленому порядку і розмірі у справі 9901/447/21, так як судовий збір за нею сплачений та зарахований при поданні іншого позову.

Відповідно до ч. 10 ст. 153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, а також у разі подання заяви особою, яка відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Враховуючи вищевикладені обставини, оскільки відсутнє підтвердження про сплату судового збору за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову до подачі позовної заяви, яка надіслана до суду 18.03.2025 через підсистему «Електронний суд» (в межах справи № 464/1788/25), відтак така заява про забезпечення позову підлягає поверненню особі, що таку подала.

При цьому, повернення заяви про забезпечення не перешкоджає повторному зверненню із аналогічною заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Керуючись статтями 151, 153, 260 ЦПК України,

постановив:

Заяву, подану в інтересах ОСОБА_1 адвокатом Дегтяренко Олексієм Олександровичем, про забезпечення позову до подачі позовної заяви, повернути заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Ухвалу складено та підписано 21.03.2025.

Суддя Володимир ЖИЛА