КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА
Справа № 488/4010/24
Провадження № 2/488/384/25 р.
25.03.2025 року м. Миколаїв
Корабельний районний суд міста Миколаєва у складі:
головуючої по справі судді - Селіщевої Л.І.,
за участю секретаря судового засідання - Волошиної Я.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія Затишний Дім" про стягнення заборгованості по заробітній платі, грошової компенсації за невикористані дні відпустки та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені,-
В обґрунтування позову позивачка зазначила, що з 30.10.2023 року вона була прийнята на роботу у Товариство з обмеженою відповідальністю "БК Затишний Дім" на посаду інженера з охорони праці за сумісництвом з посадовим окладом 3400,00 грн. на місяць.
Наказом № 31-К від 31.05.2024 року ОСОБА_1 була звільнена з посади інженера з охорони праці за згодою сторін на підставі п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України.
Однак, в день звільнення, тобто 31.05.2024 року, відповідачем не було видано позивачці ні копію відповідного наказу про звільнення, ні письмового повідомлення про нараховані та виплачені суми при звільненні, та не було проведено остаточний розрахунок належних до виплати коштів.
У зв`язку з цим 28.06.2024 року ОСОБА_1 на ім`я директора ТОВ "БК Затишний Дім" було направлено претензію із вимогою про виплату заробітної плати за квітень-травень 2024 року, а також компенсацію невикористаної відпустки в розмірі 14 календарних днів. Проте вказана претензія не була доставлена адресату.
В подальшому, 15.07.2024 року ОСОБА_1 на ім`я директора ТОВ "БК Затишний Дім" було повторно направлено претензію з аналогічними вимогам, яка була отримана відповідачем 27.07.2024 року.
У відповідь на вказану претензію, 19.08.2024 року директор ТОВ "БК Затишний Дім" Роженко Д.В. особисто за допомогою месенджеру Viber запропонував ОСОБА_1 зустрітися для підписання всіх документів та здійснення остаточного розрахунку, однак у погоджений сторонами час він у телефонному режимі повідомив про відкладення зустрічі на невизначений час.
До теперішнього часу остаточний розрахунок із позивачкою не проведено, у зв`язку із чим вона змушена звернутися до суду з даним позовом.
В судове засідання позивачка та її представник не з`явилися, представник позивачки надала заяву про розгляд справи у її відсутність та відсутність позивчки, уточнені позовні вимоги підтримала.
Відповідач в судове засідання свого представника не направив, був належним чином повідомлений про час та дату судового засідання.
Враховуючи те, що від відповідача заперечення та заява про розгляд справи у його відсутність не надходила, суд зі згоди позивачки ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відповідності до положень ст. 280-282 ЦПК України.
За вказаних обставин фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Частина 3 ст. 12 ЦПК України визначає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 працювала у ТОВ "БК Затишний Дім" інженером з охорони праці за сумісництвом з 30.10.2023 року по 31.05.2024 року, що підтверджено копіями наказу № 20-К від 27.10.2023 року та наказу № 31-К від 31.05.2024 року.
Відповідно до ст. 43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Згідно ст. 47 КЗпП України, роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника.
Відповідно до положень ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати.
У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму.
Позивачка зазначає, що при звільненні їй не було надано письмового повідомлення про нараховані та виплачені їй суми при звільненні, з нею не було проведено повного розрахунку, заборгованість по заробітній платі склала 8100,00 грн., яку позивачка підтвердила розрахунком заборгованості та довідкою форми ОК-5.
Даних про виплату відповідачем позивачці заборгованості по заробітній платі та повного розрахунку при звільненні станом на день розгляду справи суду не надано.
Згідно ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.
Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України Про оплату праці за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року. № 100.
Так, згідно з абз. 3 п. 2 розділу ІІ Порядку, середньомісячна заробітна плата за час затримки розрахунку обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана виплата, тобто дню звільнення працівника з роботи.
Відповідно до п. 5 розділу IV Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати, яка згідно з пунктом 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - календарних днів за цей період. Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час затримки розрахунку, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді.
При цьому, при обчисленні середньої заробітної плати за останні два місяці не враховуються виплати за час, протягом якого зберігається середній заробіток працівника (за час виконання державних і громадських обов`язків, щорічної і додаткової відпусток, відрядження, вимушеного прогулу тощо) та допомога у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю (п.4 розділу ІІІ Порядку).
Суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів.
Відповідно до ч. 1 ст. 83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А І групи.
Згідно копії наказу № 31-К від 31.05.2024 року ОСОБА_1 підлягає виплаті компенсація за 14 календарних днів невикористаної щорічної основної відпустки.
Відповідно до положень п. 7 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100, Обчислення середньої заробітної плати для оплати часу відпусток або компенсації за невикористані відпустки проводиться шляхом ділення сумарного заробітку за останні перед наданням відпустки 12 місяців або за фактично відпрацьований період (розрахунковий період) на відповідну кількість календарних днів розрахункового періоду. Із розрахунку виключаються святкові та неробочі дні, встановлені законодавством. Отриманий результат множиться на число календарних днів відпустки.
Так, відповідно до наказу № 20-К від 27.10.2023 року ОСОБА_1 була прийнята на посаду інженера з охорони праці 30.10.2023 року, то відповідно розрахунковий період починається з першого дня наступного місяця, тобто з 01.11.2023 року.
Враховуючи відомості, наведені у Довідці форми ОК-5, сума середньої заробітної плати для виплати грошової компенсації за невикористані дні відпустки становить 167,97 грн.
Таким чином, належна до виплати позивачці компенсація за 14 календарних днів невикористаної щорічної основної відпустки становить 2351,58 грн. (167,97 грн. х 14 к.д.).
Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що відповідачем без належних правових підстав не було виконано вимоги ст. 116 КЗпП України, не було здійснено повного розрахунку з позивачкою у день звільнення і до теперішнього часу, суд знаходить позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.
Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 258-259, 264-265, 268, 280-282, 354 ЦПК України суд, -
Позов - задовольнити.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія Затишний Дім" на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 1211,20 грн.
На підставі п. 2 ч. 1 ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць.
Копію заочного рішення направити відповідачу.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.
Позивачка має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
Рішення може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення рішення. У випадку проголошення у судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повне найменування сторін:
Позивачка: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
Суддя Л.І. Селіщева