Справа 749/140/25
Номер провадження 2/749/118/25
У Х В А Л А

26 березня 2025 року м. Сновськ

Щорський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді: Чишвінцева М. С.

за участю секретаря: Михалевич М. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в місті Сновськ цивільну справу № № 749/140/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

Позивачзвернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить розірвати шлюб з останнім, який зареєстровано 25.06.2014 року Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №337.

Позов обґрунтований тим, що сторони перебувають у шлюбі, спільних дітей не мають. За доводами позивача на початку сімейного життя шлюбні відносини між сторонами складалися добре, однак на даний момент подружжя разом не проживає, шлюбні відносини між сторонами припинились. Сторони перестали розуміти та любити один одного, проживати однією сім`єю, вести домашнє господарство, а також у них з`явились розбіжності в поглядах на сімейне життя, сімейні обов`язки з ведення спільного господарства та ведення спільного побуту. Усі зусилля щодо знаходження компромісу між сторонами не дали жодних результатів, тому позивач вважає, що наразі немає можливості збереження сім`ї.

Позивач зазначає, що на даний час шлюб носить формальний характер та без фактичних сімейних відносин, а тому подальше сумісне життя, примирення, збереження між сторонами сім`ї, позивач вважає неможливим та таким, що суперечить її інтересам.

Ухвалою Щорського районного суду Чернігівської області від 12.02.2025 р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено судове засідання на 03.03.2025 р.

03.03.2025 р. від представника відповідача надійшла заява про відкладення розгляду справи, мотивована необхідністю надання відповідачу часу для подання заяви про примирення і копій свідоцтв про народження дітей. Також у заяві заявлено клопотання про проведення наступного судового засідання без участі відповідача.

Ухвалою Щорського районного суду Чернігівської області від 03.03.2025 р. судове засідання відкладено на 26.03.2025 р.

07.03.2025 р. від представника позивача надійшло заперечення проти надання строку на примирення сторонам, мотивоване тим, що позивач проти надання строку на примирення заперечує та бажає якнайшвидше розірвати шлюб із відповідачем, вважає, що надання строку на примирення лише затягне розгляд справи.

24.03.2025 р. від відповідача надійшло клопотання про надання строку на примирення, мотивоване тим, що відповідач заперечує проти розірвання шлюбу та вважає, що факти, викладені його дружиною у позовній заяві, не відповідають дійсності.

Відповідач зазначає, що його дружина залишила поза увагою той факт, що сторони є батьками двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Зазначає, що вони з дружиною проживають однією сім`єю, ведуть спільне господарство, разом займаються вихованням дітей, а тому йому взагалі не зрозумілі причини звернення дружини з позовом до суду.

За доводами відповідача, в силу професійної діяльності як водій він часто перебуває у тривалих рейсах, але коли повертається додому, то весь час приділяє сім`ї та дітям, жодних претензій або зауважень з боку дружини по відношенню до нього не надходило, ОСОБА_1 не повідомляла відповідачу про бажання розірвати з ним шлюб.

ОСОБА_2 не заперечує, що іноді з дружиною мали місце суперечки на побутовому рівні, однак всі суперечності та непорозуміння вони вирішують разом, останнім часом взагалі не сваряться.

На переконання відповідача розірвання шлюбу не відповідатиме інтересам їх дітей.

Відповідач вважає, що в них з дружиною є всі шанси зберегти шлюб, продовжити подружнє життя і спільне виховання дітей. Зазначає, що прикладає всі зусилля для примирення з дружиною.

25.03.2025 р. від представника позивача надійшло заперечення щодо надання сторонам строку на примирення, мотивоване тим, що позивач наполягає на розірванні шлюбу і не бажає проживати з позивачем однією сім`єю. За доводами позивача сторони разом не проживають, шлюбні відносини не підтримують, що на думку позивача свідчить про тривалість і стійкість конфлікту між ними та остаточний розпад сім`ї. Сторони стали чужими один одному.

У судове засідання позивач та відповідач не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Позивач у позовній заяві просила справу розглядати без її участі та участі її представника. Від представника відповідача надійшло клопотання про проведення судового засідання без участі відповідача.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Надаючи оцінку наявності підстав для задоволення клопотання про надання строку на примирення та зупинення провадження у справі суд зазначає про таке.

У пункті 10 постанови Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 р. № 11 зазначено, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Передбачене ч. 1 ст. 111 СК вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення. Судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей.

За положеннями статті 112 СК України при вирішенні питання про розірвання шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 7 ст. 240 ЦПК України у справі про розірвання шлюбу суд може зупинити розгляд справи і призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців.

Відповідно до ч. 1 ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Згідно ч. 5 ст. 211 ЦПК України під час розгляду справи по суті суд сприяє примиренню сторін.

Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя, оскільки такі питання можуть вирішуватися виключно у процесі розгляду конкретної справи.

Отже, шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Надання строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 15 січня 2020 року у справі № 200/952/18.

Суд зауважує, що за доводами позовної заяви сторони не мають неповнолітніх дітей, натомість з доданих до клопотання відповідача копій свідоцтв про народження вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_5 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Суд також враховує і інші суттєві відмінності щодо фактичних обставин справи між доводами позовної заяви та клопотанням відповідача, зокрема: за доводами позивача шлюбні відносини між сторонами припинені, натомість відповідач вказує на те, що сторони проживають однією сім`єю, ведуть спільне господарство, виховують дітей.

Відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Згідно статті 11 Закон України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 № 2402-III сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

З огляду на зазначене, враховуючи, що сторони є батьками двох неповнолітніх дітей, керуючись передусім якнайкращими інтересами дітей, суд дійшов висновку про необхідність надання сторонам строку на примирення. У той же час, суд вважає, що запропонований відповідачем строк тривалістю у шість місяців є надмірним, при цьому відповідачем належним чином не мотивовано необхідність надання саме такого строку. Відтак суд вважає за доцільне визначити сторонам строк на примирення тривалістю у три місяці.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі надання сторонам у справі про розірвання шлюбу строку для примирення.

Виходячи з положень п. 3 ч. 1 ст. 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 4 частини першої статті 251 цього Кодексу, до закінчення строку для примирення, визначеного судом.

Керуючись ст. ст. 247, 251, 253, 260, 353 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Клопотання ОСОБА_2 про надання строку на примирення задовольнити частково.

Призначити подружжю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 строк для примирення у три місяців.

Зупинити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу до закінчення строку для примирення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів.

Суддя М. С. Чигвінцев