Справа №701/186/25
Провадження №2/701/182/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2025 рокуМаньківський районний суд, Черкаської області
в складі: головуючого-судді -Маренюка В. Л.
за участі секретаря-Філіпчак Н. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в с-ще Маньківка матеріали за позовом ОСОБА_1 , представника позивача: ОСОБА_2 до ОСОБА_3 третя особа: Буцька селищна рада про позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав.

На підставу своїх вимог спирається на те, що з 8 вересня 2014 року позивач перебував в шлюбі з відповідачем. Шлюб зареєстровано Іваньківською сільською радою Маньківського району Черкаської області 08 вересня 2014 року.

Від шлюбу позивач з відповідачем мають двох спільних синів:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Спільне життя позивача із відповідачем не склалося, рішенням Маньківського районного суду Черкаської області від 28 листопада 2022 року по справі № 701/679/22 зареєстрований між сторонами шлюб розірвано.

Даним рішенням суду визначено місце проживання неповнолітніх дітей за місцем проживання позивача - тобто ОСОБА_1 .

Рішення Маньківського районного суду від 30.03.2023 року № 701/147/23 з відповача, тобто ОСОБА_3 стягнуто аліменти на користь позивача на утримання дітей.

До розлучення та після відповідачка ніяким чином не піклується про дітей, не проявляє заінтересованості в їх подальшій долі, не цікавиться їх успіхами, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується дітьми, не надає дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтерес до їх внутрішнього світу; не створює умов для отримання ними освіти, тобто створились умови, які шкодять інтересам неповнолітніх дітей.

Відповідачка, покладених законом на батьків обов`язків, не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні дітей.

Вказане підтверджується висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Буцької селищної ради про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 , затвердженого рішенням Буцької селищної ради 19 вересня 2014 року №60.

Всі питання щодо виховання дітей вирішуються позивачем самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Малолітні ОСОБА_4 та ОСОБА_5 знаходяться на повному утриманні позивача.

Підтвердженням того, що мати дітей, а саме ОСОБА_3 не бере взагалі ніякої участі у вихованні, лікуванні та фінансовому забезпеченні дітей є довідка лікаря з якої видно, що відповідач не виконує батьківських обов`язків, до лікарні дітей приводить батько, при виклику лікаря додому матері не було, а також довідкою закладу освіти № 36 від 13 грудня 2023 року, відповідно якої дітей до закладу приводить батько чи бабуся. Протягом останніх років, мати до закладу не приходила, при спілкуванні, дітьми про маму вони не згадують.

Відповідно до Розрахунку заборгованості із сплати аліментів заборгованість відповідача по сплаті аліментів становить 93188,20 грн.

Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дітей матір`ю, свідомого нехтування ним своїми обов`язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідача до своїх батьківських обов`язків, що і змусило позивача звернутись з відповідним позовом до суду.

Представник позивача та позивач до суду не з`явились, однак надали суду заяву, в якій просили справу слухати в їх відсутності та підтримали позовні вимоги.

Відповідачка до суду з`явилась, однак надала суду заяву, в якій не заперечувала на задоволення позову та просила проводити розгляд справи без її участі.

Представники третьої особи: Буцька селищна рада до суду не з`явився, однак надав суду заяву, в якій просить справу слухати в його відсутності та не заперечував проти задоволення позовних вимог.

Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні правовідносини:

У відповідності з вимогами ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

З 8 вересня 2014 року позивач перебував в шлюбі з відповідачем. Шлюб зареєстровано Іваньківською сільською радою Маньківського району Черкаської області 08 вересня 2014 року.

Від шлюбу позивач з відповідачем мають двох спільних синів:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Спільне життя позивача із відповідачкою не склалося, рішенням Маньківського районного суду Черкаської області від 28 листопада 2022 року по справі № 701/679/22 зареєстрований між сторонами шлюб розірвано.

Даним рішенням суду визначено місце проживання неповнолітніх дітей за місцем проживання позивача - тобто ОСОБА_1 .

Рішення Маньківського районного суду від 30.03.2023 року № 701/147/23 з відповача, тобто ОСОБА_3 стягнуто аліменти на користь позивача на утримання дітей.

До розлучення та після відповідачка ніяким чином не піклується про дітей, не проявляє заінтересованості в їх подальшій долі, не цікавиться їх успіхами, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується дітьми, не надає дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтерес до їх внутрішнього світу; не створює умов для отримання ними освіти, тобто створились умови, які шкодять інтересам неповнолітніх дітей.

Відповідачка, покладених законом на батьків обов`язків, не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні дітей. Зазначен підтверджується висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Буцької селищної ради про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 , затвердженого рішенням Буцької селищної ради 19 вересня 2014 року № 60.

Всі питання щодо виховання дітей вирішуються позивачем самостійно без участі та підтримки з боку відповідачки. Малолітні ОСОБА_4 та ОСОБА_5 знаходяться на повному утриманні позивача.

Підтвердженням того, що мати дітей, а саме ОСОБА_3 не бере взагалі ніякої участі у вихованні, лікуванні та фінансовому забезпеченні дітей є довідка лікаря з якої видно, що відповідачка не виконує батьківських обов`язків, до лікарні дітей приводить батько, при виклику лікаря додому матері не було, а також довідкою закладу освіти № 36 від 13 грудня 2023 року, відповідно якої дітей до закладу приводить батько чи бабуся. Протягом останніх років, мати до закладу не приходила, при спілкуванні, дітьми про маму вони не згадують.

Відповідно до Розрахунку заборгованості із сплати аліментів заборгованість відповідача по сплаті аліментів становить 93188,20 грн.

Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дітей матір`ю, свідомого нехтування ним своїми обов`язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідача до своїх батьківських обов`язків.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, при цьому, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Статтею 150 СК України, яка закріплює обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, а також зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до положень ст. 157 СК України, той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Згідно зі ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Згідно з частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Статтею 165 СК України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків.

Судом встановлено, що має місце факт ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки відповідача, свідомого нехтування ним своїми обов`язками. Аналогічні роз`яснення викладені у пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав».

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Ураховуючи викладене, суд на підставі належним чином оцінених доказів, дійшов висновку про те, що позбавлення відповідача батьківських прав, тобто прав наданих батькам до досягнення їх дитиною повноліття на їх виховання, захист їх інтересів та інших прав, які виникають із факту кровної спорідненості з дитиною, є крайнім заходом впливу.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю (батьком).

За змістом роз`яснень, викладених у п.п.15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Частиною 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (рішення від 7.12.2006 р. у справі «Хант проти України»).

Згідно із ч. 4 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (ч. 5 ст. 19 СК України).

При цьому суд може не погодитися із висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим і суперечить інтересам дитини (ч. 6 ст. 19 СК України).

Суд вважає, що позивачем надано до суду належні та допустимі докази винної поведінки відповідача щодо своїх дітей та винятковості даного випадку, яка свідчить про наявність підстав для застосування до відповідача крайнього заходу впливу у вигляді позбавлення її батьківських прав щодо малолітніх дітей, та не заперечувала сама відповідачка, тому позов про позбавлення батьківських прав підлягає до повного задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 12, 19, 76-81, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 19, 150, 157, 164-166 СК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задоволити.

Позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (ІПН НОМЕР_1 , зареєстрованої АДРЕСА_1 ) батьківських прав щодо неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Черкаського апеляційного суду впродовж тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження.

СуддяВ. Л. Маренюк