Справа № 188/1597/24
Провадження № 2/188/511/2025
04 березня 2025 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Бурди П.О.,
при секретарі судового засідання Бібіковій В.В.,
розглянувши відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Лисичанської міської військової адміністрації Сєверодонецького району Луганської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Лисичанське комунальне підприємство «Бюро технічної інвентаризації» про визнання права власності,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовом до Лисичанської міської військової адміністрації Сєверодонецького району Луганської області (далі відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Східне міжрегіональне управління міністерства юстиції (далі третя особа 1), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Лисичанське комунальне підприємство «Бюро технічної інвентаризації» (далі третя особа 2), про визнання права власності на нерухоме майно.
Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що внаслідок збройної агресії РФ проти України та активних бойових дій на території міста Лисичанськ Луганської області будинок позивача було пошкоджено, але отримати відповідну компенсацію позивач позбавлений можливості, оскільки в Державному реєстрі прав на нерухоме майно відсутні відомості щодо зареєстрованого за ним права власності на нерухоме майно.
У зв`язку з отриманням відмови у проведенні реєстраційних дій позивач вимушений звернутись до Петропавлівського районного суду.
Посилаючись на ст.ст. 328, 392 Цивільного кодексу (далі ЦК) України, позивач просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 108.9 кв.м, житловою площею 58,1 кв.м.
Ухвалою суду від 24 липня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.
Позивач 18.02.2025 подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та представника, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, не заперечував проти ухвалення заочного рішення.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, причина неявки суду не відома. Про дату розгляду справи відповідач повідомлений належним чином. Правом на надання відзиву на позовну заяву відповідач не скористався.
Представники третіх осіб в судове засідання не з`явилися, представник третьої особи 1 надав заяву про розгляд справи за його відсутності.
На підставі положень статей 280-281 Цивільного процесуального кодексу (далі ЦПК) України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи та ухвалив у справі заочне рішення.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалось.
Згідно з приписами ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідач ніяких доказів суду не надав.
Оцінивши в сукупності надані суду позивачем докази, суд зазначає таке.
Судом встановлено, що 09.04.1992 продавець ККП № 1 УЖКГ в/о «Лисичанськвугілля» та покупець ОСОБА_1 (позивач у цій справі), який проживав за адресою: АДРЕСА_2 (так вказано у договорі), уклали договір купівлі-продажу, посвідчений старшим державним нотаріусом Лисичанської державної нотаріальної контори Фесенко P.A. та зареєстрований в реєстрі за № 2-2872, на якому міститься реєстраційний напис про реєстрацію в Лисичанському комунальному підприємстві «Бюро технічної інвентаризації» 21.04.1992 за р.№ 477, і в якому зазначено, що предметом договору є 52/100 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 . За вказаною адресою розташований житловий будинок А2 цегляний, житловою площею 114,6 кв.м, Бл-кухня цегляна, 3 гараж, К сарай, Е сарай дощатий, ДД1 літній душ дощатий, П П1 погріб бетонний.
Відповідно до вказаного договору купівлі-продажу позивачу в конкретне користування перейшло:
1-1 кімнати, 1-2, 1-5, 1-12 коридор, 1-3 кухня, 1-4 туалет, 1-6, 1-8, 1-9, 1-13, 1-14 житло, 1-7 комора, 1-10 комора, 1-11 ванна, загальною площею 103,8 кв.м, в тому числі житловою 57,8 кв.м,1/2 Б л.кухня, З-гараж, K-сарай, Д-л. душ, 1/2 №1 №3 огорожа, №4 водопровід, № 5 вимощення (відмістки), II погріб.
Вказані обставини підтверджені копією договору купівлі-продажу.
З 22.04.2022 ОСОБА_1 є внутрішньо переміщеною особою та проживає за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджено довідкою від 22.04. 2022, у якій зазначене зареєстроване місце проживання позивача: АДРЕСА_1 .
25.01.2024 з метою реєстрації права власності в Державному реєстрі прав на нерухоме майно позивач звернувся до державного реєстратора виконавчого комітету Новомосковської міської ради Дніпропетровської області щодо реєстрації права власності на нерухоме майно: житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 108,9 кв.м, житловою площею 58,1 кв.м. Разом із заявою подано договір купівлі-продажу від 09.04.1992, зареєстрований в реєстрі за № 2-2872, видавник: Лисичанська державна нотаріальна контора, на якому міститься реєстраційний напис про реєстрацію в Лисичанському комунальному підприємстві «Бюро технічної інвентаризації» 21.04.1992 за р.№ 477, та технічний паспорт б/н від 21.10.2003, видавник: Лисичанське комунальне підприємство «Бюро технічної інвентаризації».
31 січня 2024 року державним реєстратором прав на нерухоме майно Виконавчого комітету Новомосковської міської ради Дніпропетровської області Неродою Д.Д. було прийнято рішення № 71370025 про відмову в проведенні реєстраційних дій з посиланням на те, що об`єкт нерухомого майна, вказаний у договорі, вже зареєстрований за іншою особою і має інші технічні характеристики.
На підставі аналізу наданих позивачем доказів суд дійшов висновку, що на підставі договору купівлі-продажу від 09.04.1992, посвідченого і зареєстрованого в реєстрі за № 2-2872 нотаріусом Лисичанської державної нотаріальної контори, позивач став власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 108,9 кв.м, житловою площею 58,1 кв.м і це право власності зареєстроване Лисичанським комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації» 21.04.1992 за р.№ 477.
Виправити помилку в указаному договорі нотаріус Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори, на яку покладено обов`язки Лисичанської державної нотаріальної контори у зв`язку з тимчасовою окупацією міст Лисичанська та Луганська, не може, оскільки документи Лисичанської державної нотаріальної контори, що зберігалися у Луганському обласному державному нотаріальному архиві, не були вивезені на підконтрольну Уряду України територію, що вбачається із відповіді на звернення позивача до Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції за № 9297/Х-533/15.1 від 14.02.2024.
Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309 (у редакції станом на день розгляду справи судом) м. Лисичанськ, що відноситься до Лисичанської міської територіальної громади Луганської області, перебуває на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України.
Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.), ратифікованою Законом від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР (далі Конвенція), зокрема, ст. 1 Першого протоколу до неї, передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.
Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплено й національному законодавстві. Так, відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу, про що зазначено у ст. 16 ЦК України.
Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.
Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Згідно з частинами 3 та 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», який прийнято 01.07.2004, набрав чинності 03.08.2004, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов:
1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення;
2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.
Будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, можуть вчинятися, якщо речові права на таке майно зареєстровані згідно із вимогами цього Закону, крім випадків, коли речові права на нерухоме майно, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними згідно з частиною третьою цієї статті у випадках, визначених статтею 28 цього Закону, та в інших випадках, визначених законом.
Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
За встановлених у справі обставин наявне рішення державного реєстратора про відмову в проведенні реєстраційних дій щодо належного ОСОБА_1 на праві власності нерухомого майна безумовно свідчить про те, що його право власності не визнається, тому воно підлягає захисту в судовому порядку шляхом визнання за ним права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Оскільки позивач не заявив про відшкодування судових витрат, відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України їх слід залишити на позивачеві.
На підставі викладеного, керуючись статтями 4, 13, 76-81, 141, 263-265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд
В И Р І Ш И В:
Визнати право власності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 108,9 кв.м, житловою площею 58,1 кв.м.
Судові витрати позивача залишити на позивачеві.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду може бути подана позивачем протягом тридцяти днів з дня його складення до Дніпровського апеляційного суду через Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області.
Позивач, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя П. О. Бурда