Справа № 148/1403/24
Провадження №2/148/30/25
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

11 березня 2025 року Тульчинський районний суд

Вінницької області

в складі: головуючого судді Саламахи О.В.,

за участю секретаря Семенової М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тульчині за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "БІЗНЕС ПОЗИКА", подану представником Памірським Максимом Анатолійовичем до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором, за участі: представника відповідача - адвоката Зубара В.В.,-

В С Т А Н О В И В:

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» (надалі ТОВ «Бізнес Позика») звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи позовні вимоги тим, що 21.07.2021 між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 укладено Договір № 360570-КС-001 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію».

Позивачем 21.07.2021 направлено ОСОБА_1 , пропозицію (оферту) укласти Договір №360570-КС-001 про надання кредиту та того ж дня відповідач прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення Договору № 360570-КС-001 про надання кредиту, на умовах визначених офертою.

Зі своєї сторони ТОВ «Бізнес Позика» направив ОСОБА_1 , через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор G-5326, на номер телефону НОМЕР_1 (що зазначено Позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті), котрий Боржником введено/відправлено.

Таким чином, 21.07.2021 між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 укладено Договір № 360570-КС-001 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію».

Відповідно до п. 1 Договору кредиту, ТОВ «Бізнес Позика» надає Позичальнику грошові кошти у розмірі 20 000 грн, на засадах строковості, поворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування Кредитом у порядку та на умовах, визначених Договором кредиту та Правил про надання грошових коштів у кредит. Згідно з умовами Договору кредиту, сторони визначили, що плата за користування Кредитом є фіксованою та становить 0.867325 процентів за кожен день користування Кредитом.

Пунктом 2. Кредитного договору визначено, що протягом строку кредитування процентна ставка за Кредитом, нараховуються на залишок заборгованості по Кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування Кредитом, із урахуванням дня видачі Кредиту та дня повернення Кредиту згідно Графіку платежів. Пунктом 3. Кредитного договору встановлений графік платежів, які має здійснювати Позичальник для належного виконання умов Кредитного договору.

Свої зобов`язання ТОВ «Бізнес позика» за договором кредиту виконало та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 20 000 грн, шляхом перерахування на банківську картку позичальника № НОМЕР_2 , що підтверджується довідкою про видачу коштів (платіжним дорученням).

До теперішнього часу відповідач свої зобов`язання за Кредитним договором №360570-КС-001 про надання кредиту належним чином не виконав, чим порушив свої зобов`язання, встановлені договором та станом на 09.06.2024 утворилась заборгованість за Договором №360570-КС-001 про надання кредиту, в розмірі 52 316,43 грн, що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 20 000 грн; суми прострочених платежів по процентах - 29 316,43 грн; суми прострочених платежів за комісією - 3 000 грн.

Через дані обставини позивач змушений звернутися до суду з даним позовом. Просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у сумі 52 316,43 грн та судові витрати.

Від представника відповідача адвоката Зубара В.В. надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого, представник відповідача вказує, що ознайомившись з позовною заявою, отримавши пояснення від відповідача ОСОБА_1 , осіб якій здійснюють опіку над ним та доданими до неї додатками представник відповідача вважає, що позовні вимоги ТОВ «Бізнес позика» є бездоказовими, не відповідають дійсності і не можуть бути визнані обґрунтованими та не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Громадянин ОСОБА_1 є особою інвалідом дитинства у зв`язку із психічними захворюваннями. Догляд за ним здійснюють його рідна сестра ОСОБА_2 , 1965 року народження та її чоловік ОСОБА_3 , 1969 року народження. Згідно їх пояснень ОСОБА_1 в силу свого захворювання ніколи не отримував банківську картку № НОМЕР_2 на яку перераховані кошти по кредитному договору та ніколи не мав в користуванні будь-якого мобільного телефону, а відповідно номер НОМЕР_1 йому не належить. Відповідно враховуючи викладене ОСОБА_1 не отримував кредит на зазначену банківську картку із використанням вказаного номеру мобільного телефону та в свою чергу не може бути відповідачем у справі.

Всупереч встановлених вимог Закону України «Про електронну комерцію» до позовної заяви не долучено доказів, що відповідач з метою отримання кредитних коштів зареєструвався в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції - ТОВ «Бізнес позика», ідентифікувався в такій, подав заявку на отримання кредиту за умовами, які вважав зручними для себе, підтвердив умови отримання кредиту шляхом натискання відповідної кнопки, після чого ТОВ «Бізнес позика» надіслало відповідачу за допомогою засобів зв`язку одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду, який останній використав для підтвердження підписання кредитного договору.

Окрім того, аналізуючи надані позивачем докази надання відповідачу кредитних коштів, звертаю увагу суду на наступне.

На підтвердження надання кредитних коштів ОСОБА_1 позивач надав суду лист-повідомлення від 21.07.2021 про переказ грошових коштів на карту № НОМЕР_2 в сумі 20 000 грн., який не містить даних про особу на користь якої перераховано кошти.

Належним та достовірним доказом проведення безготівкового розрахунку є відповідний платіжний документ, передбачений положеннями Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, що затверджена постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 №22, заповнений відповідно до вимог цього нормативного документу, Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», та який містить відповідні відмітки про виконання цього платіжного документа банком платника.

Враховуючи вищезазначене, представник відповідача вважає, що лист-повідомлення ТОВ «Бізнес позика » від 21.07.2021, відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», а також Інструкції, не є документом первинної бухгалтерської документації, не належать до будь-яких видів платіжних інструментів.

Також, адвокат зазначає, що позивачем на підтвердження своїх вимог не надано належних та допустимих доказів (письмових або електронних), які б відповідали вимогам щодо платіжних документів, та підтверджували факти перерахування ТОВ « Бізнес позика » кредитних коштів на користь відповідача, а тому відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості відповідача перед позивачем, а також суми відсотків, зазначені в розрахунку, є доведеними. Верховний Суд в постанові від 17.12.2021 по справі №278/2177/15-ц від 17.12.2021 зробив висновок, що заборгованість за кредитом має доводитись первинними касовими документами, наприклад виписками за картковими рахунками за кредитним договором, у зв`язку з вищенаведеним просить відмовити в задоволенні позову.

Представник позивача подав відповідь на відзив, згідно якої зазначає, що до позовної заяви була додана візуальна форма послідовності дій клієнта щодо укладення Кредитного договору, у якій детально відображені всі дії ТОВ «Бізнес Позика» та відповідача щодо укладення Кредитного договору в електронній формі у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» та ця візуальна форма послідовності дій клієнта щодо укладення Кредитного договору посвідчена директором ТОВ «Бізнес Позика» Гайворонською М.М.

Кредитний договір підписаний боржником за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між Заявником/Кредитором та Боржником/Позичальником не був би укладений.

Також, представник позивача звертає увагу, що аналогічні висновки викладені в Постанові від 12.01.2021 у справі №524/5556/19, у якій Верховний Суд зазначив, що без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінеті пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Подібна правова позиція міститься і у постанові Верховного Суду у справі №127/33824/19 від 07.10.2020.

Отже, підписуючи Договір електронним цифровим підписом, відповідач підтвердив, що він погоджується виконувати його умови та розуміє їх зміст. Оскільки, у матеріалах справи не міститься доказів щодо визнання недійсним Договору про надання кредит, останній повинен виконуватись сторонами у повному обсязі.

Представник ТОВ «БІЗПОЗИКА» свої зобов`язання за Договором кредиту виконало, та надало Позичальнику грошові кошти в розмірі 20 000 грн., шляхом перерахування на банківську картку Позичальника № НОМЕР_2 (котрий Позичальником вказано при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті), що підтверджується платіжним дорученням № 30006 від 21.07.2021, копія якого додана до позовної заяви. Платіжне доручення є документом первинної бухгалтерської документації та є належним та достатнім доказом перерахування кредитних коштів Відповідачу. Відповідач в підтвердження своїх доводів про не отримання коштів від позивача, не надав виписку зі свого карткового рахунку в АТ КБ «ПРИВАТ БАНК».

Щодо дієздатності відповідача, представник позивача зазначає, що сторона відповідача не надала жодних доказів існування рішення суду, яким відповідача визнано обмежено дієздатним або недієздатним до укладенням Кредитного договору з позивачем.

Представник позивача звертає увагу на те, що до відзиву на позовну заяву стороною відповідача додана нечитабельна довідка, яка має назву «трудова рекомендация», яка за текстом, де його можливо розібрати, написана російською мовою та з якої неможливо встановити жодних відомостей, які стосуються предмету спору.

Крім того, до позовної заяви доданий детальний розрахунок заборгованості за кредитним договором, який на думку представника позивача не спростований належними доказами, у зв`язку з чим просить задовольнити позовні вимоги.

В судове засідання представник позивача не з`явився, згідно позовних вимог просив розглянути справу за відсутності представника банку, проти винесення заочного рішення не заперечує.

Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомив.

Представник відповідача у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову з підстав викладених у відзиві на позовну заяву.

Дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази у справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно пропозиції укласти Договір (оферту) № 360570-КС-001 про надання кредиту, 21.07.2021 ТОВ «Бізнес позика» направлено відповідачу пропозицію укласти договір (оферту) № 360570-КС-001 про надання кредиту та відповідач прийняв дану пропозицію щодо укладення договору про надання кредиту (а.с. 22-24).

Відповідно до договору № 360570-КС-001 про надання кредиту, ОСОБА_1 та ТОВ «Бізнес позика» уклали договір про надання кредиту (споживчий кредит, електронна форма), в розмірі 20000 грн, строк надання кредиту 24 тижні, стандартна процентна ставка: в день 0,86732500 (фіксована), комісія за надання кредиту: 3000 грн, термін дії договору до 05.01.2022, орієнтовна загальна вартість наданого кредиту 44040 грн, орієнтовна реальна річна процентна ставка 3617,04 процентів, дата повернення кредиту 05.01.2022. Договір укладений в електронній формі, в порядку передбаченому ЗУ «Про електронну комерцію» (а.с. зворотній бік 20, 21).

Сторони узгодили паспорт споживчого кредиту, про що свідчить його копія, додана до позовної заяви (а.с. зворотній бік 18 - 20).

Також, 21.07.2021 позивач видав кредит відповідачу ОСОБА_1 , шляхом перерахунку коштів в сумі 20000 грн, на картку № НОМЕР_2 згідно кредитного договору № 360570-КС-001 від 21.07.2021 (а.с. зворотній бік 26).

В свою чергу відповідач свої зобов`язання за користування кредитними коштами належним чином не виконував, у зв`язку з чим за договором № 360570-КС-001 від 21.07.2021 про надання кредиту в нього утворилася заборгованість, яка згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості та довідкою про стан заборгованості, станом на 09.06.2024 становить: 52316,43 грн., що складається: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 20 000 грн; суми прострочених платежів по процентах - 29 316,43 грн; суми прострочених платежів за комісією - 3 000 грн (а.с. зворотній бік 9-18).

Представником відповідача надано довідку за назвою «трудова рекомендация», яка є нечитабельною та за текстом не можливо встановити жодних відомостей, щодо дієздатності відповідача ОСОБА_1 (а.с. 81).

Згідно виписки за договором № б/н за період 21.07.2021 - 05.01.2022, ОСОБА_1 на картку № НОМЕР_2 , 21.07.2021 згідно кредитного договору № 360570-КС-001 від 21.07.2021, отримано кошти від ТОВ «БІЗПОЗИКА» у розмірі 20 000 грн (а.с. 147).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Відповідно до статті 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Відповідно до норм ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 6 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Отже, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг», оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до ЗУ «Про електронний цифровий підпис».

Статтею 18 Закону України "Про електронні довірчі послуги" визначено, що електронний підпис чи печатка не можуть бути визнані недійсними та позбавлені можливості розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки.

Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

Частиною 1 ст. 1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то вразі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 цієї ж статті визначено, що до відносин за кредитним договором застосовується правове регулювання щодо відносин за договором позики.

За таких обставин зобов`язання за кредитним договором виникають з моменту передачі кредитодавцем позичальнику коштів, згідно умов кредитного договору.

Відповідно до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Таким виконанням щодо кредитних правовідношень є повернення кредитних ресурсів та сплата відсотків за їх використання з дотриманням визначених законодавством або договором умов, якими по відношенню до кредитних договорів є повернення, строковість, платність.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 611 ЦК України при порушенні зобов`язання наступають правові наслідки установлені договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ст. 629 ЦПК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи, що відповідач та його представник будь-яких доказів на підтвердження своїх доводів у відзиві та на спростування позиції представника позивача до суду не надали; в матеріалах справи відсутні відомості про визнання недієздатним ОСОБА_1 , що вказує на те, що він несе особисту відповідальність за завдану шкоду позивачу; згідно виписки по картці ОСОБА_1 № НОМЕР_2 (а.с. 147), з даної карти відповідача здійснювались перекази коштів на картку ОСОБА_3 , який відповідно до відзиву є чоловіком рідної сестри відповідача - ОСОБА_2 , 1965 року народження, тобто, твердження, які наведенні у відзиві, щодо не отримання відповідачем банківської картки спростовуються даною випискою, тому суд приходить до висновку, що з відповідача, як позичальника, підлягає стягненню сума заборгованості за кредитним договором № 360570-КС-001 від 21.07.2021, заборгованість у розмірі 52313,43 грн.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн. (а.с. 1).

На підставі викладеного, керуючись ст. 3, 11 Закону України «Про електронну комерцію», ст. 18 Закону України "Про електронні довірчі послуги", ст. 207, 525, 526, 530, 599, 610-612, 625, 626, 628, 629, 639, 1046-1050, 1054, 1055 ЦК України, ст.4, 12, 13, 19, 76-81, 141, 223, 247, 263- 265, 280-282 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований, за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "БІЗНЕС ПОЗИКА", місцезнаходження якого за адресою: бульвар Лесі Українки, 26, офіс 411, м. Київ, 01133, , заборгованість за договором № 360570-КС-001 про надання кредиту від 21.07.2021 в розмірі 52316,43 грн (п`ятдесят дві тисячі триста шістнадцять гривень сорок три копійки), з яких: 20 000 грн - сума прострочених платежів по тілу кредиту; 29316,43 грн - сума прострочених платежів по процентах; 3000 грн - сума прострочених платежів за комісією.

Стягнути з з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований, за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "БІЗНЕС ПОЗИКА", місцезнаходження якого за адресою: бульвар Лесі Українки, 26, офіс 411, м. Київ, 01133, , судові витрати з оплати судового збору у розмірі 2422,40 грн (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні сорок копійок).

Рішення суду може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 24.03.2025.

Суддя: