Провадження № 2-сз/761/50/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2025 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Притула Н.Г., розглянувши заяву ОСОБА_1 про повернення сплаченого судового збору при поданні до суду позовної заяви ОСОБА_1 до Департаменту поліції охорони, третя особа: Первинна профспілкова організація працівників Департаменту поліції охорони, про визнання неправомірним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

ВСТАНОВИВ:

17.02.2025 року на адресу суду надійшла заява ОСОБА_1 про повернення сплаченого судового збору при поданні до суду позовної заяви ОСОБА_1 до Департаменту поліції охорони, третя особа: Первинна профспілкова організація працівників Департаменту поліції охорони, про визнання неправомірним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Заява обґрунтована тим, що ОСОБА_1 у грудні 2020 року подала до суду позов до Департаменту поліції охорони, третя особа: Первинна профспілкова організація працівників Департаменту поліції охорони про скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Справі присвоєно №757/57382/20-ц.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 22 червня 2022 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 20 жовтня 2022 року - відмовлено у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Постановою Верховного Суду від 20 березня 2024 року скасовано постанову Київського апеляційного суду від 20 жовтня 2022 року та рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 22 червня 2022 року, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 1 липня 2024 року, залишеного без змін постановою Київського апеляційного суду від 5 лютого 2025 року - задоволені позовні вимоги.

Заявник зазначає, що питання судового збору у справі №757/57382/20-ц було досить неоднозначним під час першого розгляду справи.

Так, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», за яким від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, - нею було подано позовну заяву без сплати судового збору.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 18 листопада 2021 року було залишено позовну заяву без руху у зв`язку із несплатою судового збору.

Задля пришвидшення розгляду справи вона за подання позову у справі №757/57382/20 сплатила судовий збір у розмірі 908,00 грн (за платіжним дорученням від 26.11.2021 №9714847).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 8 лютого 2022 року у справі №755/12623/19 сформувала висновок про те, що середній заробіток за час вимушеного прогулу за своїм змістом є заробітною платою, право на отримання якої виникло у працівника, який був незаконно позбавлений можливості виконувати свою трудову функцію з незалежних від нього причин. Такий висновок підтверджується також змістом частини другої статті 235 КЗпП України, якою визначено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи. Тобто в разі визнання звільнення незаконним і поновлення працівника на роботі держава гарантує отримання працівником середнього заробітку за час вимушеного прогулу, оскільки такий працівник був незаконно позбавлений роботодавцем можливості виконувати свою трудову функцію з незалежних від нього причин та отримувати заробітну плату.

Цю позицію підтримано низкою подальших постанов Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду від 14 лютого 2024 року у справі № 537/4343/20 викладено висновок про те, що «в частині вирішення позовних вимог про визнання незаконним і скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі позивач звільнений від сплати судового збору. Також позивач звільнений від сплати судового збору за вимогою про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, що узгоджується з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 8 лютого 2022 року у справі №755/12623/19».

Заявниця вважає, що за подання позовної заяви до суду нею сплачений судовий збір у більшому розмірі, ніж встановлено законом.

А тому з врахуванням зазначеного просить повернути суму сплаченого судового збору за подання позовної заяви в розмірі 908,00 грн, як сплачену у більшому розмірі ніж встановлено законом.

Вивчивши заяву суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України «Про судовий збір».

Пунктом 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про оплату праці» до структури заробітної плати входить основна заробітна плата та додаткова.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 8 лютого 2022 року в справі №755/12623/19 виснувала, що середній заробіток за час вимушеного прогулу, передбачений частиною другою статті 235 КЗпП України, та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, визначений статтею 117 КЗпП України, мають різну правову природу.

Середній заробіток за частиною другою статті 235 КЗпП України за своїм змістом є заробітною платою, право на отримання якої виникло у працівника, який був незаконно позбавлений можливості виконувати свою трудову функцію з незалежних від нього причин, оскільки особа поновлюється на роботі з дня звільнення, тобто вважається такою, що весь цей час перебувала в трудових відносинах.

Спір про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, який виник у зв`язку з незаконним звільненням працівника, який був позбавлений можливості виконувати роботу не з власної вини, є трудовим спором, пов`язаним з недотриманням законодавства про працю та про оплату праці. За пред`явлення вимоги про стягнення середнього заробітку, передбаченого частиною другою статті 235 КЗпП України, позивачі звільняються від сплати судового збору в усіх судових інстанціях на підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону № 3674-VI.

Таким чином, зважаючи на предмет позову, ОСОБА_1 на момент подання до суду позовубула звільнена від сплати судового збору.

Натомість, ОСОБА_1 на виконання ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 18.11.2021 року, сплатила судовий збір у розмірі 908,00 грн. за платіжним дорученням №9714847 від 26.11.2021 року.

Таким чином, оскільки ОСОБА_1 сплатила судовий збір, хоча і не мала такого обов`язку за Законом України «Про судовий збір», то зайво сплачений нею судовий збір у розмірі 908,00 грн згідно з платіжним дорученням №9714847 від 26.11.2021 року підлягає поверненню.

На підставі викладеного та керуючись ст. 7 Закону України «Про судовий збір», ст. 164 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про повернення сплаченого судового збору при поданні до суду позовної заяви ОСОБА_1 до Департаменту поліції охорони, третя особа: Первинна профспілкова організація працівників Департаменту поліції охорони, про визнання неправомірним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - задовольнити.

Повернути ОСОБА_1 (РНКОПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) судовий збір в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок, сплачений за платіжним дорученням №9714847 від 26.11.2021 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Н.Г. Притула