Справа № 465/924/23 Головуючий у 1 інстанції: Величко О. В.
Провадження № 22-ц/811/3609/24 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2025 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючої судді Мікуш Ю.Р.,

Cуддів: Приколоти Т.І.,Савуляка Р.В.,

Cекретар Іванова О.О.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників цивільну справу № 465/924/23 за апеляційною скаргою Львівського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» на рішення Франківського районного суду м.Львова від 23 жовтня 2024 року у справі за позовом Львівського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,- про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання

в с т а н о в и в:

15 лютого 2023 року Львівське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання в розмірі 10428,81 грн.

Позовна заява мотивована тим, що згідно довідки з місця проживання в квартирі АДРЕСА_1 проживають відповідачі, відповідно, користуються послугами з централізованого опалення та послугами з централізованого постачання гарячої води. Відповідачу для здійснення оплати за надання послуг з теплопостачання був відкритий особовий рахунок.

Між відповідачами та позивачем встановилися фактичні договірні відносини з приводу надання послуг в сфері теплопостачання, а саме, позивач надав послуги відповідачам, останні такими послугами користувалися, але оплату проводили нерегулярно, чим порушували ч.1 п.18 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення» №630 від 21.07.2005 року, а також п.3.1 Договору приєднання, в якому визначено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць, а оплата за спожиті послуги вноситься споживачем не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

Станом на 01 травня 2021 pоку у відповідачів рахується заборгованість перед ЛМКП «Львівтеплоенерго» за спожиту теплову енергію за період з 01 грудня 2017 року до 01 травня 2021 року в сумі 6749,09 грн., яка залишилась неоплаченою, що підтверджується довідкою про стан розрахунків заборгованості за послуги з централізованого опалення, а також витрати на оплату судового збору 2684,00 грн. (відповідно до ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет на 2023 рік").

Неправомірні дії відповідачів призвели до порушення майнових прав та законних інтересів позивача. Через несвоєчасність проведення розрахунків відповідачами за надані послуги, позивач ЛМКП «Львівтеплоенерго» не може забезпечити своєчасну оплату податків, внесків до пенсійного фонду, а також має заборгованість перед підприємствами.

З врахування уточнених позовних вимог просило стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість за послуги з опалення місць загального користування за період з 01 грудня 2017 року до 01 травня 2023 року в розмірі 10428,81 грн. основного боргу, а також витрати по оплаті судового збору в розмірі 2684,00 грн.

Рішенням Франківського районного суду міста Львова від 23 жовтня 2024 року у задоволенні позовної заяви Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання відмовлено.

Рішення суду оскаржив позивач ЛКП «Львівтеплоенерго».

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду є незаконним та необгрунтованим.

Надані стороною відповідача докази (фотографії) не можуть бути належними доказами у справі, оскільки невідомо де та коли такі були виготовлені, а заява не містить дати та відмітки про її отримання позивачем.

На спростування позовних вимог відповідач покликався на п. 12 Правил надання послуг з централізованого опалення та постачання холодної води, де вказано, що у разі встановлення будинкових засобів теплової енергії споживач оплачує послуги згідно з їх показниками пропорційно опалювальній площі, за умови здійснення власником, балансоутримувачем будинку або виконавцем заходів з утеплення місць загального користування будинку.

Відповідачами не надано належних та достовірних доказів на спростування позовних вимог, а також не надано акт про неналежне надання послуги ЛМКП «Львівтеплоенерго».

Просить скасувати рішення Франківського районного суду м. Львова від 23 жовтня 2023 року та постановити нове, яким позовні вимоги Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання задовольнити повністю.

Відзив на апеляційну скаргу він відповідачів не надходив, що згідно з ч.3 ст.360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи те, що ціна позову у даній справі менша тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, апеляційна скарга підлягає розгляду без повідомлення учасників справи.

Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За змістом ч.1 ст. 367 ЦПК суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Матеріалами справи та судом встановлено, що згідно довідки № 04 з місця проживання про склад сім`ї і реєстрації від 23 червня 2021 року, у квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстровані відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 .

Згідно свідоцтва про право власності на квартиру від 19 грудня 2007 року, виданого відділом приватизації житла Франківської районної адміністрації Львівської міської ради, квартира за адресою: АДРЕСА_2 , належить на праві приватної власності ОСОБА_1 .

Квартира за адресою: АДРЕСА_2 , у якій проживають відповідачі, відключена від системи центрального опалення.

Вказане підтверджується Розпорядженням Франківської районної адміністрації ЛМР № 2029 від 07.11.2006 року про заміну опалення в квартирі АДРЕСА_1 , а також актом прийому - здавання робіт по видачі технічних умов від 26.09.2006 року, відповідно до якого здійснено роботи по від`єднанню від мереж централізованого теплопостачання та гарячого водопостачання квартири АДРЕСА_1 .

Із розрахунку заборгованості відповідачів, які проживають за адресою: АДРЕСА_2 , котрий здійснений позивачем, слідує, що сума заборгованості відповідачів перед ЛМКП «Львівтеплоенерго» за період з 01.12.2017 року до 01.05.2021 року становить 6 749 грн. 09 коп., а за уточнений період, по якому заявлено позовні вимоги про стягнення заборгованості, тобто з 01.12.2017 року до 01.05.2023 року - 10428,81 грн.

Представником позивача також надано суду договір приєднання про надання послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води ЛМКП «Львівтеплоенерго», а також індивідуальний договір про надання послуг з постачання гарячої води.

Відмовляючи у задоволенні позову ЛМКП «Львівтеплоенерго», суд першої інстанції виходив з того, що у відповідача відсутній обов`язок сплати коштів за надання послуг з опалення місць загального користування, оскільки, незважаючи на положення постанови Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005, такі не були належним чином утеплені, що підтверджується наданими відповідачем належними і допустимими доказами, які у своїй сукупності є достатніми для відповідного висновку суду.

З висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до доводів «Львівтеплоенерго», відповідачі як співвласники будинку, один з яких є власником квартири, зобов`язані нести витрати на утримання місць загального користування будинку, в тому числі і їх опалення.

Правовідносини, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг з теплопостачання між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, регулюються Законом України «Про теплопостачання», «Про житлово-комунальні послуги», а також Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21 липня 2005 року, чинною у спірний період.

До житлово-комунальних послуг належать, зокрема, комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами (пункт 2 частини 1 статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про теплопостачання», сфера теплопостачання - це сфера діяльності з виробництва, транспортування, постачання теплової енергії споживачам; постачання теплової енергії (теплопостачання) - господарська діяльність, пов`язана з наданням теплової енергії (теплоносія) споживачам за допомогою технічних засобів транспортування та розподілом теплової енергії на підставі договору.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавець комунальної послуги - суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору; індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Права та обов`язки виконавця комунальної послуги та споживача визначені зазначеним вище Законом.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються, зокрема, на комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкових територій.

Пунктом 4 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що виконавцями послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності визначено суб`єкт господарювання з постачання теплової енергії.

Згідно із п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний сплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог цього Кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 6 ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», договір про надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення з використанням внутрішньобудинкових систем, що укладається виконавцем із споживачем фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договір приєднання.

Відповідно до ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно із ч. 2 ст. 4 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», власники (співвласники) приміщень у будівлі, в якій окремі приміщення є самостійними об`єктами нерухомого майна, у разі приєднання такого будинку (будівлі) до зовнішніх інженерних мереж або обладнання такого будинку (будівлі) системою автономного теплопостачання, автономного гарячого водопостачання, автономного водопостачання зобов`язані забезпечити оснащення належних їм приміщень вузлами розподільного обліку відповідно теплової енергії, гарячої води, питної води, крім випадків, передбачених частинами п`ятою - сьомою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», комерційний облік здійснюється вузлом (вузлами) комерційного обліку відповідної комунальної послуги, що забезпечує (забезпечують) загальний облік її споживання, згідно з показаннями його (їх) засобів вимірювальної техніки.

Частиною першою статті 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» також передбачено, що у будівлях, зазначених у частинах другій і третій статті 4 цього Закону, обсяг відповідної комунальної послуги, визначений за допомогою вузла комерційного обліку (а у випадках, передбачених частиною другою статті 9 цього Закону - за розрахунковим або середнім споживанням), розподіляється між усіма споживачами з урахуванням показань вузлів розподільного обліку, приладів - розподілювачів теплової енергії відповідно до частин другої - четвертої цієї статті.

Згідно представленої позивачем інформації по ВОТЕ №2767 у будинку АДРЕСА_3 , який перебуває на балансі ЛКП "Вулецьке", встановлено вузол обліку теплової енергії. За вказаною адресою також є 1 субспоживач тепла. Відповідно, у відомостях про спожиту кількість теплової енергії зазначається про споживання такої ТзОВ. Водночас у представленій представником позивача інформації щодо механізму нарахування вартості послуги з централізованого опалення за адресою АДРЕСА_2 , не відображено відомостей щодо впливу обсягу спожитого тепла абонентом "ТзОВ" на загальні обсяги спожитої теплової енергії, розподіленої між власниками квартир у будинку.

Представник позивача в суді першої інстанції не змогла пояснити, чи враховувалися покази обсягів спожитого тепла абонентом "ТзОВ", які обліковуються надавачем послуг окремо, в загальний обсяг розподіленого обсягу тепла між власниками квартир чи ні, та з наданої позивачем письмової інформації такі дані не слідують. Водночас це має важливе значення, адже відповідно до п.3 р.ІІІ Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №315 від 22 листопада 2018 року, обсяг спожитої теплової енергії приміщеннями споживачів без засобів обліку теплової енергії зменшується на суму донарахованих обсягів теплової енергії споживачам, приміщення яких оснащені приладами розподільного обліку теплової енергії, та розподіляється пропорційно до їх загальних/опалюваних площ/об`ємів, у зв`язку з чим позивачем не доведено правильність здійсненого ним розрахунку заборгованості.

Як стверджували відповідачі, приміщення загального користування не є утепленими, вікна на сходовій клітині потребують повної заміни, вони викривлені та не прилягають щільно до віконних рам, через що постійно відбувається витік тепла упродовж холодної пори року.

Відповідно до вимог п. 12 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005, які були чинними на момент виникнення спірних правовідносин, у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії споживач сплачує послуги згідно з їх показаннями пропорційно опалювальній площі квартири за умови здійснення власником, балансоутримувачем будинку та/або виконавцем заходів з утеплення місць загального користування будинку. У разі не здійснення таких заходів споживач не сплачує за опалення місць загального користування будинку.

Пунктом 28 Правил визначено, що споживачі, які встановили у квартирі багатоквартирного будинку індивідуальні (автономні) системи опалення, квартирні засоби обліку теплової енергії, оплачують послуги з централізованого опалення місць загального користування будинку відповідно до Методики, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

При цьому, відповідно до пункту 2 Правил до опалюваної площі (об`єму) будинку входить, в тому числі, у разі опалення площа (об`єм) сходових кліток, ліфтових та інших шахт, а опалювана площа (об`єм) квартири- це загальна площа (об`єм) такої без урахування площі лоджій, балконів, терас.

Ні в суді першої інстанції, ні в суд апеляційної інстанції позивачем не надано жодних доказів на підтвердження того, що місця загального користування в будинку АДРЕСА_3 є утепленими і що власником, балансоутримувачем будинку та/або виконавцем вживались заходи з утеплення місць загального користування, в зв`язку з чим колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що за спірний період відповідачі не зобов`язані сплачувати за опалення місць загального користування.

Суд першої інстанції доречно звернув увагу на те, що необгрунтованими є доводи представника позивача про те, що утеплення місць загального користування є проблемою відповідачів, адже жодним нормативно-правовим актом не передбачено обов`язку мешканців багатоквартирного будинку проводити такі роботи самостійно або ж змушувати до їх виконання балансоутримувача будинку.

Враховуючи встановлені судом обставини справи, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позову, правильно встановлено фактичні обставини справи, правильно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, ухвалено справедливе рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.

Враховуючи те, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, підстав для скасування оскаржуваного рішення колегія суддів не вбачає.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення ( ч.5 ст.268 ЦПК України).

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.1; 375; 383; 384; 389-391 ЦПК України,- суд апеляційної інстанції

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Львівського комунального підприємства «Львівтеплоенерго»залишити без задоволення.

Рішення Франківського районного суду м.Львова від 23 жовтня 2024 рокузалишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 20 березня 2025 року.

Головуюча суддя Ю.Р.Мікуш

Судді: Т.І.Приколота

Р.В.Савуляк