Справа № 738/637/25
№ провадження 2/738/269/2025
Ухвала

про передачу цивільної справи на розгляд

з одного суду до іншого

24 березня 2025 року місто Мена Чернігівської області

Менський районний суд Чернігівської області в складі судді Парфененко О. Я., pозглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан», Товаривтва з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Незалежні фінанси» про захист прав споживачів та визнання недійсним кредитних договорів,

встановив:

1.Короткий зміст позовних вимог.

19 березня 2025 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ТОВ «Мілоан», ТОВ «Фінансова компанія «Незалежні фінанси» про захист прав споживачів та визнання недійсним кредитних договорів. Позивачка просить: визнати недійсним кредитний договір на інші споживчі цілі від 09 січня 2025 року, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Мілоан» на суму 3 000,00 грн; визнати недійсним кредитний договір на інші споживчі цілі від 09 січня 2025 року, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Мілоан» на суму 2 000,00 грн; визнати недійсним кредитний договір на інші споживчі цілі від 09 січня 2025 року, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Фінансова компанія «Незалежні фінанси» на суму 2 000,00 грн.

2.Суть питання, що вирішується ухвалою.

Ухвалою вирішуються питання щодо дотримання позивачем правил територіальної юрисдикції (підсудності) та щодо передачі справи з одного суду до іншого.

3.Мотиви, з яких суд дійшов висновків, норми закону, якими керується суд, постановляючи ухвалу.

Територіальна юрисдикція (підсудність) визначає коло цивільних справ у спорах, вирішення яких належить до повноважень конкретного суду першої інстанції.

З огляду на викладене, при визначенні територіальної юрисдикції (підсудності) необхідно керуватися нормами ЦПК України, а саме положеннями статтей 27, 28 ЦПК України.

Статтею 8 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» визначено право на повноважний суд, відповідно до якого ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом. Вказана норма кореспондується з положеннями ст. 6 Конвенції, відповідно до якої в поняття «суд, встановлений законом», входить лише той суд, до підсудності якого віднесений розгляд тієї чи іншої справи.

Так, відповідно до статті 27 ЦПК України, позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Відповідно до частини п`ятої статті 28 ЦПК України, позови про захист прав споживачів можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.

В обґрунтування вимог позову позивачка зазначає, що 27 січня 2025 року їй стало відомо, що невстановлена особа 09 січня 2025 року уклала від її імені із ТОВ «Мілоан» два кредтні договори на загальну суму 5 000,00 грн та із ТОВ «Фінансова компанія «Незалежні фінанси» на суму 2 000,00 грн. 27 січня 2025 року позивачка звернулася до Відділення поліції № 1 (м. Мена) Корюківського РВП ГУНП в Чернігівській області, але їй було рекомендовано звернутися до суду, оскільки в даному випадку вбачаються цивільно-правові відносини. Позивачка зазначає, що з відповідачами кредитних договорів не укладала, коштів не отримувала, у зв`язку з чим вимушена звернутися до суду.

В обґрунтування підстав подачі позову до Менського районного суду Чернігівської області, за місцем проживання позивачки, позивачка посилається на правила альтернативної підсудності, встановлені частиною п`ятою статті 28 ЦПК України. Проте, суд зазначає, що доводи позивачки з цього приводу є хибними, виходячи з наступного.

Так, у відповідності до статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Судовий захист прав споживачів здійснюється загальними судами за правилами цивільного судочинства в порядку позовного провадження за позовами фізичних осіб споживачів товарів, робіт і послуг.

Відповідно до преамбули Закону України «Про захист прав споживачів», він регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Законом визначено, що споживачем є фізична особа, яка придбає, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Рішенням Конституційного Суду України від 10.11.2011 №15-рп/2011, справа №1-26/2011, вирішено, що в аспекті конституційного звернення положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12.05.1991 №1023-XII з наступними змінами у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

Ураховуючи викладене, суд вважає посилання позивачки на Закон України «Про захист прав споживачів» безпідставним, оскільки у позовній заяві зазначено про те, що позивачка ніколи не зверталася до зазначених фінансових установ та ніколи не укладала кредитних договорів з відповідачами для отримання коштів у борг, не отримувала від відповідачів кошти, а відтак позивачка не є споживачем, тобто спір виник не на захист її прав як споживача, а тому позивачці слід звертатися до суду за загальними правилами підсудності.

Таким чином, суд вважає помилковим посилання позивачки на підсудність вказаної справи Менському районному суду Чернігівської області, відповідно до частини п`ятої статті 28 ЦПК України, оскільки в даному випадку позов повинен бути пред`явлений відповідно до правил, встановлених частиною другою статті 27 ЦПК України, тобто до суду за місцезнаходженням відповідача (юридичної особи).

Відповідно до статті 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншого суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду. Передача справи на розгляд іншого суду за встановленою ЦПК України підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 31 ЦПК України, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Відповідно до частини п`ятнадцятої статті 28 ЦПК України, позови до кількох відповідачів, які проживають або знаходяться в різних місцях, пред`являються за місцем проживання або місцезнаходженням одного з відповідачів за вибором позивача.

У позовній заяві зазначено адресу відповідачів: ТОВ «Мілоан» - місто Київ, вулиця Багговутівська, 17-21 (територіальна підсудність Шевченківський районний суд міста Києва); ТОВ «Фінансова компанія «Незалежні фінанси» - місто Київ, вулиця Грінченка Миколи, 4 (територіальна підсудність Солом`янський районний суд міста Києва).

Отже, суд встановив, що зареєстроване місце знаходження відповідачів є такими, що не знаходиться в межах дії територіальної юрисдикції Менського районного суду Чернігівської області за правилами, визначеними у статті 27 ЦПК України.

Суд дійшов висновку передати зазначену справу на розгляд до Шевченківського районного суду міста Києва за зареєстрованим місцезнаходженням першого відповідача, оскільки справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) цього суду, відповідно до положень статті 27 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 27-28, 31 ЦПК України, суд

постановив:

Цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан», Товаривтва з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Незалежні фінанси» про захист прав споживачів та визнання недійсним кредитних договорів (спpава № 738/637/25, № провадження 2/738/269/2025) передати на розгляд до Шевченківського районного суду міста Києва.

Передача справи на розгляд до іншого суду за встановленою ЦПК України підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 31 ЦПК України, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів до Чернігівського апеляційного суду.

Суддя О.Я. Парфененко