Провадження № 2/752/848/25
У Х В А Л А

21 березня 2025 року суддя Голосіївського районного суду м. Києва Хоменко В.С., перевіривши матеріали позовної заяви третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_1 в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Державного підприємства «СЕТАМ», приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Ляпіна Дмитра Валентиновича, ОСОБА_3 , приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Разумовської Марини Анатоліївни, ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» про визнання електронних торгів недійсними та витребування майна,-

в с т а н о в и в:

у провадженні суду перебуває вказана цивільна справа.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Хоменко В.С. від 22.01.2024 року прийнято до свого провадження зазначену цивільну справу та призначено підготовче судове засідання.

18.11.2024 року до Голосіївського районного суду м. Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 про визнання недійсними електронних торгів та витребування майна разом із клопотаннями про залучення її третьою особою, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору та про прийняття вказаного позову, як самостійного позову третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет позову до розгляду із позовом у справі № 752/17797/20.

При вирішенні питань про залучення ОСОБА_1 в якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, прийняття її позовної заяви як третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору до спільного розгляду з первісним позовом в справі № 752/17797/20, суддею було з`ясовано, що вказана позовна заява не відповідала вимогам ст. ст. 195,177 ЦПК України, в зв`язку із чим, ухвалою судді від 11.02.2025 року вказану позовну заяву залишено без руху для усунення недоліків, встановивши строк для усунення недоліків який не може перевищувати десяти днів з дня отримання ухвали.

25.02.2025 року на електронну адресу суду від представника ОСОБА_1 - адвоката Лутковської-Бабич А.Л. надійшло клопотання про зменшення суми судового збору до вже сплаченої в розмірі 1 211,20 грн згідно з квитанцією ID 3748-5498-9086-0781 від 12.11.2024 року, в якому остання зазначає, що визначена судом в ухвалі сума в розмірі 15 140,00 грн набагато перевищує фінансові можливості ОСОБА_1 , оскільки вона є студенткою та не отримує доходу, на підтвердження чого надає відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору.

Розглянувши клопотання про зменшення розміру сплати судового збору, суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про судовий збір» відстрочення, розстрочення сплати судового збору на певний строк або звільнення від сплати такого є правом суду, а не обов`язком.

Питання відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати врегульоване ст. 8 Закону України «Про судовий збір», норма якої є спеціальною.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Тобто зі змісту вищенаведених положень, вбачається, що звільнення від сплати судового збору є правом суду, а не обов`язком, який, вирішуючи таке питання, враховує майновий стан сторони.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

За змістом цієї практики щодо застосування ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, наведеній, зокрема у рішеннях Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справах «Гергел і Георгета Стоїческу проти Румунії» («Georgel and Georgeta Stoicescu v. Romania»), «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland»), сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином, щоб завдати шкоди самій суті цього права. Судовий збір має бути розумним, таким, що з урахуванням фінансового положення заявника може бути ним сплачений. Великий розмір судових витрат, який не враховує фінансове положення заявників, може бути розглянутий як такий, що непропорційно обмежує право на доступ до правосуддя.

При цьому ЄСПЛ також вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (рішення ЄСПЛ у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland») від 19 червня 2001 року, пункт 59).

Оцінюючи фінансовий стан особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового стану (рішення ЄСПЛ у справі «Княт проти Польщі» («Kniat v. Poland») від 26 липня 2005 року, пункт 44; рішення ЄСПЛ у справі «Єдамскі та Єдамска проти Польщі» («Jedamski and Jedamska v. Poland») від 26.07.2005 року, п.п. 63-64).

Вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (рішення ЄСПЛ у справі «Шишков проти Росії» («Shishkov v. Russia») від 20.02.2014 року, п. 111).

На виконання вимог ухвали суду від 11.02.2025 року про залишення позовної заяви без руху та на підтвердження майнового стану ОСОБА_1 її представником - адвокатом Лутковською-Бабич А.Л. надано лише відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору, згідно з якими за період з 1 по 4 квартали 2024 року інформація щодо джерел/сум нарахованого (виплаченого) їй ( ОСОБА_1 ) доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору у вказаному реєстрі відсутня.

Суд критично оцінює будь-які відомості про повну відсутність доходу в фізичної особи, оскільки фізична особа не може існувати взагалі без доходу, адже є загально відомим факт, що існування людини вимагає постійних регулярних витрат.

При цьому, жодних доказів на підтвердження тих обставин, що ОСОБА_1 є студенткою та перебуває на денній формі навчання, в зв`язку із чим, позбавлена можливості працювати, до клопотання також не додано.

Отже, належних доказів, які підтверджують неможливість сплати судового збору або наявність пільг ОСОБА_1 і її представником не надано, а самі по собі відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків в яких відсутня інформація щодо джерел/сум нарахованого (виплаченого) їй ( ОСОБА_1 ) доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору, є недостатнім доказом для висновку визначити й визнати майновий стан останньої таким, щоб звільнити її від сплати судового збору, при цьому, із вказаного документа також не можна визначити, що у заявника немає інших доходів.

Такими ж документами, наприклад, можуть бути довідки: з служби соціального захисту; про відсутність майна та майнових прав; про доходи за минулий 2024 рік з фіскальних органів; про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї; банківські документи про відсутність на рахунку коштів; довідка фіскального органу про відсутність перелік розрахункових та інших рахунків, тощо, однак відповідних документів суду не надано.

Крім цього, Велика Палата Верховного Суду в своїй ухвалі від 20.04.2023 року в справі № 990/13/223 зазначила, що з доданих до апеляційної скарги виписки по картці/рахунку з АТ КБ «ПриватБанк» від 16.01.2023 року та відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків від 22.03.2023 року № 0210-23-00229 за період з I по IV квартал 2022 року можна визначити, що скаржник не отримував доходів. Проте цих документів недостатньо для висновку визначити й визнати майновий стан скаржника таким, щоб звільнити його від сплати судового збору. З цих документів також не можна визначити, що у скаржника немає інших доходів.

За таких обставин, заявлене представником ОСОБА_1 - адвокатом Лутковською-Бабич А.Л. клопотання про зменшення розміру сплати судового збору за подання позовної заяви не підлягає задоволенню.

Отже, ОСОБА_1 не виконала вимог ухвали судді Голосіївського районного суду м. Києва від 11.02.2025 року про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Згідно з ч. ч. 5, 6ст. 185 ЦПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків. Про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу.

Прецедентна практика Європейського суду виходить із того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух (рішення Європейського суду від 16.12.1992 року у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції»).

Враховуючи, що позивач ОСОБА_1 не усунула недоліки позовної заяви, зазначені в ухвалі судді Голосіївського районного суду м. Києва від 11.02.2025 року про залишення заяви без руху, не надала суду належних доказів на підтвердження свого реального доходу за попередній календарний рік і того, що розмір судового збору, який підлягає сплаті за подання позовної заяви, перевищує 5 відсотків її доходу за вказаний період, таку заяву необхідно визнати неподаною та повернути позивачу.

В свою чергу повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення позовної заяви.

Враховуючи, що суд, за вищевикладених обставин, дійшов висновку про відсутність правових підстав для прийняття вказаної позовної заяви ОСОБА_1 , тому питання про залучення її як третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору до участі в справі № 752/17797/20, яке також ставиться в цій же позовній заяві ОСОБА_1 , судом не вирішується.

Керуючись ст.ст.185,258-261,353,354 ЦПК України, суддя,-

п о с т а н о в и в:

відмовити в задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Лутковської-Бабич Анастасії Леонідівни про зменшення розміру сплати судового збору за подання позовної заяви.

Позовну заяву третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_1 в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Державного підприємства «СЕТАМ», приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Ляпіна Дмитра Валентиновича, ОСОБА_3 , приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Разумовської Марини Анатоліївни, ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» про визнання електронних торгів недійсними та витребування майна - визнати неподаною та повернути позивачу.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення позовної заяви.

Копію ухвали про повернення позовної заяви та позовну заяву і додані до неї документи надіслати позивачу.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення відповідно до вимог, встановлених ст. ст. 353-356 ЦПК України.

Суддя В.С. Хоменко