Справа № 286/4241/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2025 року м. Овруч

Овруцький районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Гришковець А. Л.

з секретарем Павленко Л. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Овручі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл в натурі частки із спільної часткової власності , -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 і просить розділити в натурі між нею ОСОБА_1 та ОСОБА_2 об`єкт нерухомого майна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , виділивши їй в окремий об`єкт належне їй нежитлове приміщення з добудовою магазину у складі приміщень: 1- торгівельний зал площею 35,2 кв. м; 2 торгівельний зал площею 55,7 кв. м; 3 санвузол площею 1,6 кв. м; 4 топочну площею 6,1 кв. м; 5 торгівельний зал площею 35,2 кв. м; 6 торгівельний зал площею 57,7 кв. м, що складає 1/4 частину загального об`єкту нерухомого майна, а також припинити право спільної часткової власності та визначити частку 1/1, мотивуючи тим, що вона є власником 1/4 частини нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 04.02.2011. Вищевказане нежитлове приміщення знаходиться на земельній ділянці розміром 0,0150 га, кадастровий номер :01:013:0304, яку вона так само придбала у свою власність. Власником іншої частини нежитлового приміщення у частці 3/4 є відповідач ОСОБА_2 , яка також є власником земельної ділянки розміром 0,0638 га, кадастровий номер :01:013:0332. На належній їй земельній ділянці вона добудувала приміщення магазину та подала декларацію про готовність до експлуатації об`єкта, який належить до І-ІІІ категорії складності. Дана декларація була зареєстрована і вона отримала дозвіл на експлуатацію приміщення магазину. Її право власності на новозбудоване приміщення було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Нещодавно вона вирішила оформити договір продажу своєї частини нежитлового приміщення з магазином, але зробити цього не змогла. Право власності відповідачки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно не зареєстровано. Зареєстровано лише її право власності на земельну ділянку та в старому недіючому реєстрі у розмірі 3/4. Дана реєстрація не має юридичного значення, це право повинно бути зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно після 2013 року. Відповідачка на сьогодні не бажає цього робити, так як це їй не треба.

Її частка становить 1/4, як на даний час, так і на момент придбання. При купівлі приміщення в 2011 році загальний розмір нежитлового приміщення (і її частка і відповідачки) становив 193,3 кв. м, а її придбаної частки 50,5 кв. м. Після проведення добудови та її реєстрації вже тільки її приміщення становлять площу 191,5 кв. м. Площа збільшилася в 4 рази, але при реєстрації права власності частка залишилась такою ж 1/4, що не відповідає фактичним площам. Нотаріусом було звернуто на це увагу. При реєстрації майна по декларації необхідно було перерахувати частки, що зроблено не було. Виправлення в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, на даний час не можливе.

Кожна з них, вона позивач, і відповідачка мають частки в майні, але земельні ділянки у кожної з них визначені як цілі 1/1. Нотаріусом було роз`яснено, що для цілої частини земельної ділянки, має бути й ціла частина приміщення. Не співпадіння в частках є так само перепоною для оформлення вищевказаного договору купівлі-продажу.

Згідно з висновком щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна №89 від 14.08.2024 дані нежитлові приміщення можуть бути поділені та може бути виділено її частину в окремий об`єкт нерухомого майна.

Відзиву на позовну заяву відповідачем до суду не надано.

В судове засідання учасники справи не з`явилися. Позивач в своїй позовній заяві просить справу слухати у її відсутність. Відповідач надала заяву, в якій також просить справу слухати у її відсутність, зазначивши, що позовні вимоги визнає.

Суд, врахувавши позиції учасників, наведені в їх письмових заявах, та дослідивши письмові докази, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. ст. 355, 356 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Згідно ч.1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними.

Кожний з учасників права спільної часткової власності має певні правомочності у відношенні належної йому частки. У зв"язку з цим кожен співвласник може вимагати виділу своєї частки зі спільного майна. У тому випадку, коли таку вимогу висунуть усі співвласники або якщо учасників спільної часткової власності буде тільки двоє, настає поділ майна, що знаходиться в спільній частковій власності. Поділ спільного майна можливий за спільною згодою між усіма співвласниками, а у випадку недосягнення спільної згоди між співвласниками про поділ спільного майна, поділ цього майна відбувається за рішенням суду.

Частиною 3 ст. 358 ЦК України передбачено, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

В ч.ч.6, 7 постанови від 04.10.1991 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» Пленум Верховного Суду України роз`яснив, що при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частку будинку з самостійними виходами (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення.

У спорах про поділ в натурі учасникам спільної часткової власності може бути виділено відокремлену частину майна, що є спільною частковою власністю, яка відповідає розміру їх часток у праві власності.

Виходячи з аналізу змісту норм статей 183,358,364 ЦК України можна дійти висновку, що виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин такий поділ (виділ) можна провести зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику частка, якого зменшилась.

Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права щодо спільного майна пропорційно своєї частки в ньому, то здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), суд повинен передати співвласнику частину нерухомого майна, яке відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо, без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню майна.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , тобто позивач, купила 1/4 частину нежитлового приміщення загальною площею 193,3 кв. м, що знаходиться в АДРЕСА_1 , що становить 50,5 кв. м, та земельну ділянку несільськогосподарського призначення площею 0,0150 га, кадастровий номер :01:013:0304, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Власником інших 3/4 частин нежитлової будівлі є ОСОБА_2 , тобто відповідач, на підставі договору купівлі-продажу від 15.04.2011. Право власності за сторонами було зареєстровано в реєстрі прав власності на нерухоме майно.

На своїй земельній ділянці позивач добудувала приміщення магазину та подала декларацію про готовність до експлуатації об`єкта, який належить до І-ІІІ категорії складності. Дана декларація була зареєстрована і вона отримала дозвіл на експлуатацію приміщення магазину.

Вказані обставини підтверджуються копіями: договору купівлі-продажу від 04.02.2011, зареєстрованого в реєстрі за №293, витягу з Державного реєстру правочинів від 04.02.2011, витягу про державну реєстрацію прав КНП «Коростенське міжміське бюро технічної інвентаризації Житомирської обласної ради» від 15.02.2011, договору купівлі-продажу земельної ділянки від 18.05.2018, зареєстрованого в реєстрі за №841, витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 18.05.2018, інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 13.08.2024 та декларації про готовність до експлуатації об`єкта, який належить до І-ІІІ категорії складності №2617 від 24.03.2017 (а. с. 8-16) .

Інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 13.08.2024 свідчить, що 12.05.2017 в Державному реєстрі речових прав за ОСОБА_1 було зареєстровано право власності на 1/4 частину нежитлової будівлі з прибудовою магазину, яка розташована по АДРЕСА_1 , загальною площею 191,5 кв. м (а. с. 15-16).

З висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна №89 від 14.08.2024 вбачається, що на підставі витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, нежитлова будівля з прибудовою магазину (фактичне користування нежитлова будівля «магазин» літ.«А») загальною внутрішньою площею 191,5 кв. м, основною площею 183,8 кв. м, що розташована в АДРЕСА_1 , і належить ОСОБА_1 складається з 1- торгівельного залу площею 35,2 кв. м; 2 торгівельного залу площею 55,7 кв. м; 3 санвузла площею 1,6 кв. м; 4 топочної площею 6,1 кв. м; 5 торгівельного залу площею 35,2 кв. м; 6 торгівельного залу площею 57,7 кв. м, і становить 1(цілу) частину нежитлової будівлі «магазину». За технічними показниками об`єкт є відокремленим, має окремі входи-виходи, комунікації та може бути виділений в натурі в окрему нежитлову будівлю.

Оцінюючи зазначені докази, надані позивачем на підтвердження належності їй на праві спільної часткової власності 1/4 частини нежитлової будівлі, розташованої по АДРЕСА_1 , а також можливості виділення вказаної частини нежитлової будівлі в натурі в окремий об`єкт, суд відмічає, що позивачем не надано належних та достовірних доказів щодо загальної площі нежитлової будівлі з добудовою магазину, що розташована АДРЕСА_1 після проведення добудов, а також щодо фактичних розмірів часток співвласників, оскільки розмір частки позивача ніяким чином не може становити 1/4 частину після значного збільшення площі внаслідок добудови. При реєстрації майна по декларації частки перераховано не було, про що зазначає сама позивач в позовній заяві.

Таким чином, за встановлених обставин та визначеного правового врегулювання, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Позивачем сплачено судовий збір в розмірі 8678 грн. 50 коп. в дохід держави.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 141, 245, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ), яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 , до ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ), яка проживає за адресою: АДРЕСА_3 , про розподіл в натурі частки із спільної часткової власності відмовити за безпідставністю.

На рішення суду до Житомирського апеляційного суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: А. Л. Гришковець Повне рішення виготовлено 24.03.2025.