Справа № 136/271/25
Провадження № 22-ц/801/814/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Шпортун С. В.
Доповідач:Рибчинський В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2025 рокуСправа № 136/271/25м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати

у цивільних справах:

судді-доповідача Рибчинського В.П.,

суддів Голоти Л.О., Оніщука В.В.,

за участі секретаря судового засідання Кобенди Ю.О., представника ОСОБА_1 - адвоката Драчук Т.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Драчук Тамари Миколаївни на ухвалу Липовецького районного суду Вінницької області про відмову у відкритті провадження від 17 лютого 2025 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Липовецький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Вінницькому районі Вінницькій області міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання батьківства та внесення змін до актового запису,

в с т а н о в и в:

У березні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Липовецький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Вінницькому районі Вінницькій області міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання батьківства та внесення змін до актового запису, в якому просив визнати громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який народився у с. Ясенки Липовецького району Вінницької області, свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 , видане виконкомом Лукашівської сільської ради Липовецького району Вінницької області, актовий запис № 19 від 07.10.1998; зобов`язати Липовецький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Вінницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) внести відповідні зміни до актового запису про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який народився у с. Ясенки, Липовецького району, Вінницької області, свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 , видане виконкомом Лукашівської сільської ради Липовецького району Вінницької області, актовий запис № 19 від 07.10.1998, зазначивши батьком дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, та прізвище, ім`я та по батькові залишити без змін.

Ухвалою Липовецького районного суду Вінницької області від 17 лютого 2025 року у відкритті провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Липовецький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Вінницькому районі Вінницькій області міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання батьківства та внесення змін до актового запису відмовлено.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду представник ОСОБА_1 адвокат Драчук Т.М. подала апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила оскаржувану ухвалу скасувати, справу направити в суд першої інстанції для продовження розгляду.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази в їх сукупності, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 з 1997 року перебували у фактичних шлюбних стосунках та проживали разом однією сім`єю, а ІНФОРМАЦІЯ_3 у них народився син ОСОБА_5 . Спільної заяви сторони у справі до органів ДРАЦС про визнання батьківства не подавали, тому запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадився за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові дитини записано за її вказівкою.

14.04.2015 син ОСОБА_5 звернувся до Липовецького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Вінницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) із заявою про зміну свого прізвища з ОСОБА_6 на ОСОБА_7 , що підтверджується Свідоцтвом про зміну імені від 14.04.2015 року серія НОМЕР_2 .

13.09.2023 ОСОБА_1 та ОСОБА_4 зареєстрували шлюб у Липовецькому відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Вінницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про що зроблено актовий запис № 93.

У зв`язку з повномасштабним вторгненням російської федерації на територію України, ОСОБА_5 уклав контракт у НГУ в/ч НОМЕР_3 та проходив військову службу на посаді стрілець 1 відділення 1 стрілецького взводу 8 стрілецької роти (з охорони спеціального складу) НОМЕР_4 стрілецького батальйону у в/ч НОМЕР_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 , у військовому званні старший солдат.

У жовтні 2024 року сім`я отримала сповіщення про те, що їх син ОСОБА_8 зник безвісти 07.10.2024 року поблизу населеного пункту Піщане, Купянського району, Харківської області виконуючи бойове завдання щодо проведення захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України.

За даним фактом СВ ВП № 4 ВРУП ГУНП у Вінницькій області порушено кримінальне провадження внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.10.2024 року № 00000298.

Відмовляючи у відкритті провадження, суд першої інстанції виходив з того, що нормами діючого законодавства не передбачено можливості звернення особи, яка визнає себе батьком повнолітньої дитини із позовом про визнання батьківства до суду, а тому подана заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (частина 1 статті 58 Конституції України) норми СК України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше 01 січня 2004 року.

Оскільки підстави для визнання батьківства за рішенням суду, зазначені у статті 128 СК України, істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених у статті 53 КпШС України, при вирішенні питання про те, якою нормою необхідно керуватися при розгляді справ цієї категорії, слід виходити з дати народження дитини.

При розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 01 січня 2004 року , необхідно застосовувати відповідні норми КпШС України, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір`ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини.

Оскільки ОСОБА_8 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , то спірні правовідносини регулюються нормами КпШС України, що правильно установлено судом першої інстанції.

Відповідно до частини другої статті 53 КпШС України у разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття.

Частиною третьою статті 53 КпШС України визначено чотири юридично значимі обставини встановлення батьківства, кожна з яких є необхідною і достатньою для задоволення позову: а) спільне проживання та ведення спільного господарства батьками дитини до її народження; б) спільне виховання батьками дитини; в) спільне утримання батьками дитини; г) визнання батьківства відповідачем.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року № 16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України», яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, згідно зі статтею 53 КпШС України підставою для встановлення батьківства (факту батьківства) може бути не сам по собі факт біологічного походження дитини, а фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері й особи, яку та вважає батьком дитини, ведення ними спільного господарства до народження останньої, або спільне її виховання чи утримання, або ж докази, що достовірно підтверджують визнання особою батьківства. Спільне проживання та ведення спільного господарства в зазначених випадках може підтверджуватися наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування тощо). Припинення цих відносин до народження дитини може бути підставою для відмови в позові лише у випадках, коли це сталося до її зачаття. У необхідних випадках суд для з`ясування питань, пов`язаних із походженням дитини, може з урахуванням обставин справи призначити відповідну судову експертизу.

Із наявних у матеріалах справи доказів вбачається, що до суду із позовом про визнання батьківства відносно ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , звернувся батько ОСОБА_1 .

За приписами ст. 53 КпШС України законодавцем надано право на звернення до суду із позовом про встановлення батьківства або за заявою одного із батьків дитини (або опікуна чи піклувальника), що можливо лише у разі недосягнення дитиною повноліття, або за заявою самої дитини.

Тобто, у дитини, яка досягла повноліття, виникає право самостійно звертатися до суду із заявою про встановлення батьківства, натомість в цей момент таке право припиняється у інших осіб (одного з батьків, опікуна (піклувальника)).

Зазначене узгоджуються з положенням ст.60 КпШС України відповідно до якої батьки здійснюють захист прав та інтересів лише неповнолітніх дітей, а, отже, захист прав та інтересів дітей, які досягли повноліття, здійснюється такими особами самостійно, оскільки вони втратили статус «дитина».

На момент подачі ОСОБА_1 до суду позовної заяви про визнання батьківства відносно його сина ОСОБА_8 , останньому виповнилося 26 роки.

Отже, станом на момент звернення ОСОБА_1 із даним позовом до суду, останній не був наділений цим правом.

В силу наведених норм закону таким правом був наділений лише ОСОБА_8 , який є повнолітньою особою, та мав право звернутися до суду з позовною заявою про встановлення батьківства на підставі ч.2 ст.53 КпШС України.

Враховуючи встановлене, суд першої інстанції, з`ясувавши обставини справи та давши належну оцінку зібраним доказам, дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для відмови у відкритті провадження у справі стосовно вищезазначених вимог з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За вказаних обставин, колегія суддів приходить до переконання, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, який вірно застосував норми матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини та постановив судове рішення, яке відповідає закону.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 367, 368, 375, 382, 384 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Драчук Тамари Миколаївни залишити без задоволення.

Ухвалу Липовецького районного суду Вінницької області про відмову у відкритті провадження від 17 лютого 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 26 березня 2025 року.

Суддя-доповідач: В.П. Рибчинський

Судді: Л.О. Голота

В.В. Оніщук