Справа № 390/1967/24
Провадження № 2/390/735/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" лютого 2025 р.Кіровоградський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді Квітки О.О.,

при секретарі Петренко В.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , інтереси яких представляє адвокат Кіріченко Тетяна Анатоліївна, до Катеринівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області про визнання права власності на житловий будинок з надвірними спорудами,

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися до суду позовом, в якому просять визнати за ними право власності по 1/3 частці за кожним на житловий будинок з надвірними спорудами під номером АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позову зазначено, що відповідно до свідоцтва про право власності на будову від 19 лютого 1991 року будинок з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1 має статус колгоспного двору, голова якого є ОСОБА_4 . Станом на 19 лютого 1991 року членами колгоспного двору були: голова сім`ї - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , невістка - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , син - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Таким чином, враховуючи рівність часток членів колгоспного двору у праві сумісної власності, ОСОБА_4 , ОСОБА_1 (далі- позивач 1) та ОСОБА_2 (далі - позивач 2) станом на 19.02.1991 належало по 1/3 частині вищевказаного житлового будинку з надвірними спорудами. ІНФОРМАЦІЯ_4 двору ОСОБА_4 померла. Після її смерті відкрилася спадщина на 1/3 частку спадкового будинку. За життя померла заповідала все своє майно своїй онуці ОСОБА_3 (далі позивач 3), яка прийняла спадщину за заповітом на все майно спадкодавця, в т.ч. і на 1/3 частку спадкового житлового будинку. Проте у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вищевказаний будинок нотаріусом їй відмовлено, оскільки правовстановлюючий документ у зв`язку з припиненням існування колгоспного двору не оформлений відповідно до чинного законодавства.

Представник позивачів адвокат Кіріченко Т.А. подала до суду заяву, в якій просить розгляд справи провести без участі сторони позивача, позовні вимоги з урахуванням змін часток підтримує в повному обсязі та просить задовольнити

Представник відповідача Катеринівської сільської ради Силкіна О.І. в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяви, в яких просила проводити розгляд справи без участі відповідача та не заперечує проти заяви представника позивачів про зменшення розміру позовних вимог ОСОБА_1 та збільшення розміру позовних вимог ОСОБА_3 ..

Судом встановлено, що колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_4 , на підставі свідоцтва на право власності на будівлю від 19 лютого 1991 року, належав на праві приватної власності житловий будинок з надвірними спорудами під АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_4 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 04 серпня 2014 року.

Після її смерті відкрилась спадщина за заповітом, зокрема, на вищевказаний житловий будинок з надвірними спорудами.

Відповідно до довідки Грузьківської сільської ради Кіровоградського району від 21 січня 2015 року № 72, що міститься в матеріалах спадкової справи, померла ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_7 була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_1 . На день смерті ОСОБА_4 у вищевказаному будинку проживали та були зареєстровані: син ОСОБА_1 , 1944 р.н., онука ОСОБА_3 , 1971 р.н., правнук ОСОБА_5 , 1993 р.н.. Заповіт від імені ОСОБА_4 . Грузьківська сільська рада посвідчувала 08.08.2008, зареєстрований в реєстрі за № 264 на ім`я ОСОБА_3 .

Спадщину після її смерті як спадкоємець за заповітом, відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, прийняла позивач 3 - ОСОБА_3 та отримала на своє ім`я свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки, що належали спадкодавцю, що підтверджується копією спадкової справи № 2/2015 щодо майна померлої ОСОБА_4 , яка витребувана судом.

Спадкоємець за законом, який має обов`язкову частку у спадщині, оскільки на час смерті матері був непрацездатним за віком, позивач 1 - ОСОБА_1 відмовився від прийняття спадщини, в тому числі від обов`язкової частки у спадщині, про що подав відповідну заяву нотаріусу від 27.01.2015.

Інших спадкоємців за заповітом, за законом першої черги та осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, немає, що також підтверджується копією спадкової справи № 2/2015.

Нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадковий житловий будинок, оскільки правовстановлюючий документ у зв`язку з припиненням існування колгоспного двору не оформлений відповідно до чинного законодавства.

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, що міститься в матеріалах спадкової справи, вбачається, що відомості про реєстрацію права власності щодо вказаного житлового будинку у державному реєстрі відсутні.

Також судом досліджено копію свідоцтва на забудову спадкового будинку та копію технічного паспорту від 15.01.1988, з яких видно, що будинок побудований в 1978 році, що також свідчить про те, що цей будинок не є самочинним будівництвом.

Згідно з висновком про вартість майна, вартість спадкового житлового будинку з надвірними спорудами становить 608404, 64 грн.

Таким чином реалізувати своє право на спадщину позивачі можуть тільки у судовому порядку.

Колгоспний двір - це сімейно-трудове об`єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і сімейних потреб.

Його створення і діяльність врегульовувалось положеннями 120-127 ЦК Української РСР 1963 року.

Зокрема, згідно з частиною першою статті 120 ЦК Української РСР майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, а частина друга статті 123 цього Кодексу визначала, що розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Закон Української РСР "Про власність", який набув чинності 15 квітня 1991 року, не містив поняття "колгоспний двір" і закріпив загальні положення щодо права власності на майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім`ї.

Так, відповідно до статті 17 цього Закону майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім`ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. 06 січня 1994 року набрав чинності Закон України від 16 грудня 1993 року № 3718-XII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України", яким виключено з ЦК Української РСР статті 120-127, які врегульовували створення та діяльність колгоспного двору, і статтю 563 щодо спадкування майна колгоспного двору.

Отже, в цьому випадку після зміни законодавства, майно та всі правовстановлюючі документи колгоспних дворів мали бути приведені у відповідність із законодавством, але цього не було виконано, тому свідоцтво про право власності на підставі якого колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_4 , належить будинок АДРЕСА_1 , не відповідає чинному законодавству.

При вирішення спорів щодо майна колишнього колгоспного двору, яке придбане до 15 квітня 1991 року, судам належить застосовувати норми, ще регулювали власність цього двору до вказаної дати, зокрема, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір таких часток визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

З довідки Катеринівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області № 595 від 20.08.2024 слідує, що згідно з запису погосподарської книги № 6 за 1991-1995 роки, особовий рахунок НОМЕР_2 , житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 станом на 19.02.1991 належить до суспільної групи господарства колгоспний двір, де: голова сім`ї - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсіонер за віком; невістка - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , продавець СПО; син - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , механізатор.

Таким чином, враховуючи рівність часток членів колгоспного двору у праві сумісної власності, ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 станом на 19.02.1991 належало по 1/3 частині вищевказаного житлового будинку з надвірними спорудами.

При вирішенні питання щодо спадкування майна колишнього колгоспного двору судами належить виходити з того, що Закон Української РСР "Про власність" не містив положень, які виключали майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім`ї, зі складу спадщини.

У пункті 4 Постанови Верховної Ради Української РСР № 885-XII від 26 березня 1991 року "Про введення в дію Закону Української РСР "Про власність" вказано, що правила, які містяться в Законі Української РСР "Про власність" і були передбачені Законом СРСР "Про власність в СРСР", застосовуються з дня введення в дію Закону СРСР "Про власність в СРСР", тобто з 1 липня 1990 року.

Таким чином, з 01 липня 1990 року при спадкуванні частки майна колишнього колгоспного двору застосовувалися загальні правила щодо спадкування.

На день відкриття спадщини після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7 , правовідносини щодо спадкування врегульовуються положеннями книги шостої ЦК України, який набрав чинності з 01 січня 2004 року.

Згідно зі статтями 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин (статті 1233, 1235 ЦК України).

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (стаття 1223 ЦК України).

Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Отже, після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина на 1/3 частку спадкового будинку, яку успадкувала позивач 3 - ОСОБА_3 , як єдиний спадкоємець за заповітом, що прийняла спадщину належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, не визнання або оспорювання, крім того, ст.16 ЦК України зазначає, що кожна особа має право звернутися за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і одним із способів такого захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Згідно зі статтею 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно із ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

Стаття 1296 ЦК України визначає, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання у нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

За таких обставин, розмір частки члена колгоспного двору слід визначати, виходячи з рівності часток усіх його членів, у зв`язку з чим позивачу 1 та позивачу 2 на момент смерті ОСОБА_4 належало по 1/3 частці, як членам колгоспного двору, які не втратили права на частку в його майні, а позивачу 3 1/3 частка в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 ..

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачів підлягають задоволенню в повному обсязі.

Враховуючи позицію позивачів, судові витрати по справі вважати фактично понесеними.

На підставі ст.ст. 15, 16, 316, 317, 328, 386, 392, 1216-1218, 1223, 1226, 1233, 1241, 1261, 1268-1269, 1296, 1297 ЦК України, керуючись ст.ст.76-80, 259, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , інтереси яких представляє адвокат Кіріченко Тетяна Анатоліївна, до Катеринівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області про визнання права власності на житловий будинок з надвірними спорудами - задовольнити в повному обсязі.

Визнати право власності ОСОБА_6 на 1/3 частку житлового будинку з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати право власності ОСОБА_7 на 1/3 частку житлового будинку з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати право власності ОСОБА_8 на 1/3 частку житлового будинку з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1 .

Судові витрати по справі віднести за рахунок позивачів.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо о суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

В порядку п.4. ч.5 ст.265 ЦПК України зазначаються наступні реквізити сторін та інших учасників справи:

позивач 1 - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 ;

позивач 2 - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_3 ;

позивач 3 - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП: НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_2 ;

відповідач Катеринівська сільська рада Кропивницького району Кіровоградської області адреса місцезнаходження: 27641, Кіровоградська область, Кропивницький район, с. Катеринівка, проспект Гагаріа, б.8, код в .

Суддя О.О.Квітка