КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2025 року

справа № 381/2999/23

провадження № 22-ц/824/1439/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача: Музичко С.Г.,

суддів: Болотова Є.В., Сушко Л.П.

при секретарі: Правдивець Ю.О.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 , ОСОБА_2

відповідач - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення Макарівського районного суду Київської області від 21 травня 2024 року та на додаткове рішення Макарівського районного суду Київської області від 12 червня 2024 року, постановлені під головуванням судді Білоцької Л.В., у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (далі - позивачі) звернулися до суду із позовом до ОСОБА_3 (далі - відповідач) про визначення додаткового строку для прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно.

В обґрунтування позову вказали, що 30.03.2018 року ОСОБА_5 було складено заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Макарівського районного нотаріального округу Київської області Ольшевським В.С. за реєстровим номером 855, за яким ОСОБА_5 на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: «належну мені земельну ділянку площею 4,9740 га за кадастровим номером :05:023:0001, розташовану на території Бишівської сільської ради Макарівського району Київської області я заповідаю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 в 1/2 (одній другій) частці кожному».

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 померла, внаслідок чого відкрилися спадщина.

Позивачів було повідомлено нотаріусом про наявність заповіту та відкриття спадщини на початку липня 2022 року.

26.07.2022 року ОСОБА_1 , а 04 серпня 2022 року ОСОБА_2 було подано заяви про прийняття спадщини.

Постановами державного нотаріуса Двадцять першої київської державної нотаріальної контори Литвин І.В. від 19.11.2022 року ОСОБА_1 та від 24.06.2023 року ОСОБА_2 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на 1/2 частину земельної ділянки у зв`язку із встановленням помилки у даті народження заповідача.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 31.05.2023 року у справі № 756/11657/22 було залишено без розгляду заяву ОСОБА_1 про встановлення факту належності заповіту, заінтересовані особи - Бишівська сільська рада Фастівського району Київської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 . Підставою для залишення заяви без розгляду стала заява ОСОБА_3 , яка заперечила факт складення заповіту та заперечила проти заявлених вимог, отже вбачався спір про право.

Ураховуючи наведені підстави позивачі звернулися до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини та про визнання права власності у порядку спадкування.

Також позивачі вказали, що як слідує з фактичних обставин справи, заповідач померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , а спадкова справа № 190/2022 після її смерті була заведена державним нотаріусом Двадцять першої київської державної нотаріальної контори Литвин І.В. 07 травня 2022 року на підставі заяви ОСОБА_3 про прийняття спадщини за законом.

Разом із тим, державний нотаріус Литвин І.В. повідомила позивачів про відкриття спадщини ОСОБА_5 та про наявність заповіту лише на початку липня 2022 року. Окрім цього, державним нотаріусом Литвин І.В. позивачам було надано роз`яснення про можливість подання заяви про прийняття спадщини упродовж десяти місяців з дня її відкриття на підставі Постанови № 164.

Позивачі не проживали разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а також не були обізнані про наявність заповіту, а тому були позбавлені можливості подати заяву про прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України.

Ураховуючи наведені обставини, 26.07.2022 року ОСОБА_1 , а 04 серпня 2022 року ОСОБА_2 було подано заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 , які були прийняті нотаріусом.

Після цього позивачами були подані заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину на 1/2 земельної ділянки, за результатами розгляду яких державним нотаріусом Двадцять першої київської державної нотаріальної контори були прийняті Постанови від 19.11.2022 року та від 24.06.2023 року.

Щодо помилки в заповіті в даті народження заповідача та необхідності визнання права власності у порядку спадкування позивачі вказали, що як слідує зі змісту Постанов від 19.11.2022 року та від 24.06.2023 р. нотаріусом встановлено наявність помилки у даті народження заповідача.

В тексті заповіту від 30.03.2028 року вказано, що заповідачем є ОСОБА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , народилась ІНФОРМАЦІЯ_4 в селі Пашківка, Макарівського району. Київської області, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Аналогічна інформація про заповідача наявна у Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 51432334 від 30.03.2018 р.

Разом із тим, у Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 68903764 від 07.05.2023 р. спадкодавцем вказано: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце народження: Київська область, Макарівський район, село Пашківка.

Аналогічна інформація про дату народження ОСОБА_5 вказана у свідоцтві про смерть, виданому Деснянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 30 листопада 2021 року серії НОМЕР_2 .

Як слідує зі змісту заповіту, його складено та підписано ОСОБА_5 , РНОКПП НОМЕР_1 щодо земельної ділянки загальною площею 4,9740 га за кадастровим номером :05:023:0001, розташованої на території Бишівської сільської ради Макарівського району Київської області.

Вказана земельна ділянка належала ОСОБА_5 , що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 1229528 від 14.03.2013 р., в якому вказано ідентифікаційні дані власника: ОСОБА_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт громадянина України серія та номер НОМЕР_3 , виданий 27.02.2001 року Шевченківським РУ ГУ МВС України в місті Києві, громадянство: України.

Тому позивачі вважають, що є достатньо підстав вважати, що власником земельної ділянки з кадастровим номером :05:023:0001, розташованої на території Бишівської сільської ради Макарівського району Київської області, яка включена до заповіту, була ОСОБА_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт громадянина України серія та номер НОМЕР_3 , виданий 27.02.2001 року Шевченківським РУ ГУ МВС України в місті Києві, громадянство: України, а також, що заповідачем за заповітом від 30.03.2018 р. була ОСОБА_5 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Отже, РНОКПП НОМЕР_1 , який вказано у заповіті та у Витягу на земельну ділянку, свідчить, що власником спадкової земельної ділянки та заповідачем за заповітом була ОСОБА_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , а рік 1983, як рік народження заповідача, вказаний в заповіті помилково.

Право на спадкування за заповітом в якому наявна помилка, зокрема, щодо дати народження заповідача, може бути реалізоване спадкоємцями шляхом встановлення фактів, що мають юридичне значення, а саме шляхом встановлення належності заповіту. Проте, наявність спору про право унеможливлює встановлення факту, що має юридичне значення в порядку окремого провадження.

Тому позивачі вимушені звертатися до суду з позовними вимогами про визнання права власності у порядку спадкування, оскільки такий спосіб захисту їхніх спадкових прав відповідає змісту права, яке захищається та є ефективним, оскільки у разі визнання права власності право позивачів на спадкування за заповітом буде реалізоване (захищене).

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку.

Наявність помилки у тексті заповіту є обставиною, яка не залежала від волевиявлення позивачів та яка об`єктивно свідчить про неможливість видачі нотаріусом свідоцтва про право на спадщину.

Враховуючи викладене, позивачі просили суд:

-Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , додатковий строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , у три місяці з дня, наступного за днем завершення строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 , РНОКПП НОМЕР_1 .

-Визначити ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , додатковий строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , у три місяці з дня, наступного за днем завершення строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 , РНОКПП НОМЕР_1 .

-Визнати в порядку спадкування право власності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 1/2 земельної ділянки площею 4,9740 га за кадастровим номером :05:023:0001, розташовану на території Бишівської сільської ради Фастівського (раніше - Макарівського) району Київської області.

-Визнати в порядку спадкування право власності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на 1/2 земельної ділянки площею 4,9740 га за кадастровим номером :05:023:0001, розташовану на території Бишівської сільської ради Фастівського (раніше - Макарівського) району Київської області.

Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 21 травня 2024 року позов задоволено частково.

Визнано в порядку спадкування після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 на 1/2 частину земельної ділянки площею 4,9740 га з кадастровим номером :05:023:0001, розташовану на території Бишівської сільської ради Фастівського (раніше - Макарівського) району Київської області.

Визнано в порядку спадкування після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 на 1/2 частину земельної ділянки площею 4,9740 га з кадастровим номером :05:023:0001, розташовану на території Бишівської сільської ради Фастівського (раніше - Макарівського) району Київської області.

В задоволенні решти вимог - відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1999,31 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 1999,31 грн.

Додатковим рішенням Макарівського районного суду Київської області 12 червня 2024 року заяву про ухвалення додаткового рішення задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 12 500,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу у розмірі 12 500,00 грн.

В поданій апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 просить рішення суду від 21 травня 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у позові, додаткове рішення від 12 червня 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення про залишення без розгляду.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що в матеріалах справи відсутня копія постанови нотаріуса щодо відмови у прийнятті заяв позивачів про прийняття спадщини через пропущення ними строку для прийняття спадщини. Не зазначення даного факту нотаріусом не є підставою вважати, що строк позивачами пропущений не був. При цьому, позивачами не було надано до суду першої інстанції доказів поважності пропущеного строку. Таким чином, позивачами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був пропущений строк для прийняття спадщини після померлої ОСОБА_5 , у зв`язку з цим, відмовивши в задоволенні позовних вимог щодо визначення позивачами додаткового строку для прийняття спадщини, суд першої інстанції незаконно визнав за позивачами право власності на спадкове майно.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивачів ОСОБА_6 зазначає, що висновок суду першої інстанції відповідає нормам матеріального та процесуального права, адже позивачам було відмовлено на підставі помилки в даті народження заповідача, а не через пропуск строку для прийняття спадщини. Звертає увагу на наявність підстав для визнання права власності на спадкове майно за заповітом, оскільки позивачі спадщину у встановленому законом порядку прийняли, до складу спадщини увійшла земельна ділянка, щодо якої нотаріус відмовив позивачам у видачі свідоцтва про право на спадщину. Стороною позивачів дотримано порядок подання доказів понесення витрат на правничу допомогу, факт надання оплати позивачами та зарахування витрат на правничу допомогу на рахунок АБ «Сергія Пошелюзного» підтверджується належними доказами, що свідчить про реальність витрат на правничу допомогу та про наявність підстав для її стягнення з відповідача на користь позивачів.

В судовому засіданні представник відповідача апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити.

В судовому засіданні представник позивачів проти апеляційної скарги заперечував, просив залишити без задоволення.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності наданих сторонами на підтвердження своїх обґрунтувань та заперечень, суд прийшов до висновку, що позов в частині визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволенню не підлягає, оскільки судом встановлено, що позивачі зверталися до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 , які було прийнято нотаріусом та їм було відмовлено у видачі відповідних свідоцтв про право на спадщину за заповітом, причиною відмови слугувало те, що нотаріусом виявлено помилку в даті народження заповідача, а не через пропуск позивачами строку подачі заяви про прийняття спадщини у відповідності до ст. 1270 ЦК України.

Щодо позовних вимог позивачів про визнання права власності на спадкове майно, то суд на підставі встановлених обставин та наданих на їх підтвердження доказів, дійшов до висновку, що позов в цій частині підлягає задоволенню, оскільки достовірно встановлено, що позивачі будучи спадкоємцями за заповітом майна покійної ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , спадщину у встановленому законом порядку прийняли, до складу спадщини увійшла земельна ділянка, щодо якої нотаріус відмовив позивачам у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Приймаючи до уваги, що матеріалами справи повністю підтверджено факт надання адвокатом правової допомоги, понесення позивачами по справі судових витрат на оплату його послуг, розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом суд не вважав завищеним, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та співмірність з наданими адвокатськими послугами, тому заява про ухвалення додаткового рішення є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Колегія суддів не погоджується з даними висновками суду, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що згідно копії заповіту від 30.03.2018 року посвідченого приватним нотаріусом Макарівського районного нотаріального округу Київської області Ольшевським В.С., зареєстрованого в реєстрі за № 855 (бланк ННВ 252455) встановлено, що ОСОБА_5 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ), народилась ІНФОРМАЦІЯ_4 в селі Пашківка, Макарівського району Київської області, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: належну їй земельну ділянку площею 4,9740 га за кадастровим номером :05:023:0001, розташовану на території Бишівської сільської ради Макарівського району Київської області заповіла ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 в 1/2 (одній другій) частці кожному (а.с. 26).

Згідно копії Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 30.03.2018 року, вказаний заповіт зареєстровано за № 62222044, заповідачем вказано: ОСОБА_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , дата і місце народження: ІНФОРМАЦІЯ_8 , село Пашківка, Макарівського району Київської області, місце проживання або перебування: АДРЕСА_1 (а.с. 27).

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 51).

07.05.2022 року Двадцять першою київською державною нотаріальною конторою заведено (почато) спадкову справу № 190/2022 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_9 ОСОБА_5 (а.с. 131-191).

Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 07.05.2022 року, вказану спадкову справу зареєстровано в Спадковому реєстрі за № 69269261 (номер у нотаріуса 190/2022). При цьому містяться відомості про спадкодавця: ОСОБА_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , дата і місце народження: ІНФОРМАЦІЯ_5 , Київська область, Макарівський район, село Пашківка, дата смерті: ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 50).

Згідно довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру ОСОБА_5 одержала ідентифікаційний номер НОМЕР_1 (а.с. 135 зворот).

Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина, та 07.05.2022 року із заявою про прийняття спадщини звернулася ОСОБА_3 (а.с. 132), якій державним нотаріусом на спадкове майно за законом видано відповідні свідоцтва (а.с. 168-171).

Також, із заявами про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_10 звернувся ОСОБА_1 , а ІНФОРМАЦІЯ_11 - ОСОБА_2 (а.с. 134).

19.11.2022 року ОСОБА_1 звернувся до Двадцять першої київської державної нотаріальної контори з заявою, в якій просив видати на його ім`я Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спадкове майно у відповідній частці (а.с. 172), а 24.06.2023 року до нотаріальної контори звернувся ОСОБА_2 з аналогічною заявою (а.с. 189).

Постановою державного нотаріуса Двадцять першої київської державної нотаріальної контори № 2594/02-31/190/2022 від 19.11.2022 року відмовлено ОСОБА_1 у видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/2 частку земельної ділянки, кадастровий номер :05:023:0001, площею 4,9740 га, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Бишівської сільської ради Макарівського району Київської області. Причиною відмови слугувало те, що нотаріусом виявлено помилку в даті народження заповідача (а.с. 28-29, 180).

Постановою державного нотаріуса Двадцять першої київської державної нотаріальної контори № 1874/02-31/190/2022 від 24.06.2023 року відмовлено ОСОБА_2 у видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/2 частку земельної ділянки, кадастровий номер :05:023:0001, площею 4,9740 га, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Бишівської сільської ради Макарівського району Київської області. Причиною відмови слугувало те, що нотаріусом виявлено помилку в даті народження заповідача (а.с. 30-31, 190-191).

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 31.05.2023 року у справі № 756/11657/22 було залишено без розгляду заяву ОСОБА_1 про встановлення факту належності заповіту, заінтересовані особи - Бишівська сільська рада Фастівського району Київської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 . Підставою для залишення заяви без розгляду стало наявність спору про право (а.с. 32-33).

Згідно копії Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 14.03.2013 року власником земельної ділянки, кадастровий номер :05:023:0001, площею 4,974 га, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Бишівської сільської ради Макарівського району Київської області значиться ОСОБА_5 , у якому вказано ідентифікаційні дані власника: ОСОБА_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт громадянина України серія та номер НОМЕР_3 , виданий 27.02.2001 року Шевченківським РУ ГУ МВС України в місті Києві, громадянство: України (а.с. 48-49).

Отже, судом на підставі вищевказаних доказів встановлено, що власником земельної ділянки з кадастровим номером :05:023:0001, розташованої на території Бишівської сільської ради Макарівського району Київської області, яка включена до Заповіту, була ОСОБА_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт громадянина України серія та номер НОМЕР_3 , виданий 27.02.2001 року Шевченківським РУ ГУ МВС України в місті Києві, громадянство: України, а також, що заповідачем за заповітом від 30.03.2018 р. була ОСОБА_5 , РНОКПП НОМЕР_1 . Отже, РНОКПП НОМЕР_1 , який вказано у заповіті та у Витягу на земельну ділянку, свідчить, що власником спадкової земельної ділянки та заповідачем за заповітом була ОСОБА_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , а рік 1983, як рік народження заповідача, вказаний в заповіті помилково.

На підтвердження викладених відповідачем обставин у відзиві останньою подано до суду наступні документи: копію довідки до акта огляду МСЕК серії № КИ-1 № 007920, з якої встановлено, що ОСОБА_5 на підставі повторного огляду 21.02.2005 року встановлено другу групу інвалідності безстроково (а.с. 113). Про стан здоров`я ОСОБА_5 свідчить виписка з історії хвороби від 02.11.2002 року (а.с. 114), витяг з історії хвороби від 02.03.2019 року (а.с. 115). Про факт укладення 30.03.2018 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 . ОСОБА_2 договору про надання права користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) відповідачем подано копію вказаного договору (а.с. 116-119).

Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з частинами першою, третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Частиною першою статті 1269 ЦК України визначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Згідно зі статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до частини першої статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися за видачою йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно до нотаріуса, який відповідно до вимог статті 68 Закону України «Про нотаріат» при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 22.09.2021 по справі № 227/3750/19.

Відповідно до положень частин 2 та 3 п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 Про суду практику у справах про спадкування», за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

У постановах державного нотаріуса від 19.11.2022 року та від 24.06.2023 року відмовою у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку за кадастровим номером :05:023:0001, розташовану на території Бишівської сільської ради Макарівського району Київської області, вказано наявність помилки в даті народження заповідача.

При цьому позивачами подано позов з вимогами про визначення додаткового строку для прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно.

Таким чином, розглянувши питання щодо належності заповіту, суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог, а задовольнивши позовні вимоги щодо визнання права власності ОСОБА_1 , ОСОБА_2 права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом, зазначив невірні підстави через які позивачі були позбавленні можливості оформити за собою право власності на спадкове майно в нотаріальному порядку.

За загальним правилом у судовому рішенні повинні бути розглянуті усі заявлені вимоги, а також вирішені всі інші, зокрема й процесуальні питання. Неповнота чи невизначеність висновків суду щодо заявлених у справі вимог, а також не вирішення окремих процесуальних питань, зокрема розподілу судових витрат, є правовою підставою для ухвалення додаткового судового рішення.

Тобто додаткове рішення - це акт правосуддя, яким усуваються недоліки судового рішення, пов`язані з порушенням вимог щодо його повноти. Водночас додаткове рішення не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. Тобто додаткове рішення є невід`ємною частиною рішення у справі. У разі скасування рішення у справі ухвалене додаткове рішення втрачає силу.

Подібні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.07.2023 по справі № 904/8884/21.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення апеляційної скарги.

Згідно ст. 376 ЦПК підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; недоведеність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст.141, 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Макарівського районного суду Київської області від 21 травня 2024 року скасувати, постановити нове рішення наступного змісту.

У задоволені позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно відмовити.

Додаткове рішення Макарівського районного суду Київської області від 12 червня 2024 року скасувати, постановити нове рішення наступного змісту.

Заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно - залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач:

Судді: