ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
________________________________________________________________________________

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2025 року суддя Фастівського міськрайонного суду Київської області Ковалевська Л.М., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Фастівського відділу державної виконавчої служби у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про зняття арешту з майна,-

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Фастівського міськрайонного суду Київської області із заявою до відповідача -Фастівського відділу державної виконавчої служби у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про зняття арешту з майна.

Внаслідок порушення вимог ст. 175 ЦПК України, ухвалою суду від 27 лютого 2025 року заяву ОСОБА_1 було залишено без руху та надано термін для усунення недоліків, а саме:

Відповідно до Аналізу практики застосування судами ст. 16 Цивільного кодексу України Верховного Суду України, застосовуючи передбачений п. 1 ст. 2, ст. 16 ЦК спосіб захисту цивільного права чи інтересу у справах за позовом про зняття арешту з майна деякі суди не враховують положень ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження " і роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України N 4 "Про судову практику в справах про виключення майна з опису" (зі змінами), що ці вимоги мають ґрунтуватися на праві власності або володіння, і тому задовольняють їх без визнання права власності на спірне майно або за позовами не власників або володільців (кредиторів, що не є заставодержателями, в інших зобов`язаннях).

У таких випадках повинні застосовуватись інші відповідні способи судового захисту (наприклад, оскарження постанови державного виконавця про арешт майна, припинення дії, яка порушує право).

Відповідно до абз. 2 ч. 2 постанови N 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна" від 03.06.2016 передбачено, що відповідачами в справі за позовною заявою про зняття арешту з майна є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби.

Таким чином, позивачу, з урахуванням обставин якими він обґрунтовує позовні вимоги, слід уточнити та конкретизувати зміст позовних вимог із зазначенням належних відповідачів та третіх осіб по справі.

При цьому, якщо позивач оспорює дії державного виконавця, якими порушені його права і неправомірно не був знятий арешт з його майна державним виконавцем в порядку ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», то тоді позивачу слід подати адміністративний позов на дії державного виконавця і визначитися з тим, які дії або рішення він просить визнати неправомірними і якими шляхами слід відновити порушені права.

Таким чином, належними відповідачем у справі про скасування арешту майна мають бути особи, в інтересах яких накладався цей арешт, а не державна виконавча служба. .

Позивачу ОСОБА_1 було запропоновано в термін протягом п`яти днів з дня отримання ухвали, усунути недоліки щодо оформлення позовної заяви.

21.03.2025 позивач ОСОБА_1 направив до суду заяву про усунення недоліків, до якої долучив лист Першої Фастівської державної нотаріальної контори про те, що постанова про арешт майна божника та оголошення заборони на його відчуження АА 829881, 20.122010 року ВДВС Фастівського МРУЮ в архіві відсутня.

Натомість, жодних дій на виконання ухвали суду від 27.02.2025 не виконано, а саме не враховані положення ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження " та роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України N 4 "Про судову практику в справах про виключення майна з опису" (зі змінами), що позовні вимоги мають ґрунтуватися на праві власності або володінні, або за позовами не власників або володільців (кредиторів, що не є заставодержателями, в інших зобов`язаннях).

А отже, у даному випадку, повинні застосовуватись інші відповідні способи судового захисту (наприклад, оскарження постанови державного виконавця про арешт майна, припинення дії, яка порушує право).

Крім цього, при зверненні до суду позивачем не дотримано вимог абз. 2 ч. 2 постанови N 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна" від 03.06.2016 де передбачено, що відповідачами в справі за позовною заявою про зняття арешту з майна є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби.

Також, позивачем, з урахуванням обставин, якими він обґрунтовує позовні вимоги, не уточнено та не конкретизовано зміст позовних вимог із зазначенням належних відповідачів та третіх осіб по справі.

Крім цього, якщо позивач оспорює дії державного виконавця, якими порушені його права і неправомірно не був знятий арешт з його майна державним виконавцем в порядку ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», то тоді позивачу слід подати адміністративний позов на дії державного виконавця і визначитися з тим, які дії або рішення він просить визнати неправомірними і якими шляхами слід відновити порушені права.

З урахуванням цих обставин суд вважає, що позовну заяву ОСОБА_1 до Фастівського відділу державної виконавчої служби у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про зняття арешту з майна слід повернути заявникові та вважати її неподаною.

Керуючись ч. 3 ст.185 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Заяву ОСОБА_1 до Фастівського відділу державної виконавчої служби у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про зняття арешту з майна повернути заявникові та вважати її не поданою.

Суддя повертає заяву і додані до неї документи не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на протязі п`ятнадцяти днів.

Суддя Л.М.Ковалевська