Справа № 487/4511/24
Провадження № 6/487/75/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.03.2025 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді Гаврасієнко В.О., за участю секретаря судового засідання Радченко К.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Миколаєві заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Заводський відділ державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України, -

В С Т А Н О В И В:

10 лютого 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон, яке застосоване до нього ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 27.05.2014 року по справі №487/4511/24.

Доводи заяви обґрунтовувала тим, що ухвалою Заводського районного сдуд м. Миколаєва від 27.05.2024 року заявника тимчасово обмежено у виїзді за межі України до виконання зобов`язань, покладених на нього рішеннями суду по справам №2-5061/09, №2-7018/2010, 2-н/487/1307/14, 487/675/18, 2-н/487/934/2011. Вважає, що після прийняття ухвали про його обмеження у виїзді за кордон змінилися обставини, виходячи з яких суд обмежив його у виїзді за межі України. Так з матеріалів виконавчого повадження вбачається, що боржник має джерело доходів у вигляді пенсії та заробітної плати, майно на яке може бути звернуто стягнення у боржника відсутнє. Таким чином, відсутність достатніх доходів у боржника, за рахунок яких були задоволені вимоги всіх кредиторів не може бути підставою для того, щоб стверджувати про ухилення боржника від виконання судових рішень. Не зважаючи на пенсійний вік боржник працює на чотирьох підприємствах, а тому сприяє виконанню своїх зобов`язань. Він є волонтером, в звязку з чим є необхідність у виїзді за кордон за рахунок благодійного фонду. Також зазначив, що заочне рішення за позовом ПАТ «СЕБ Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором скасовано, справу призначено до розгляду, а тому боргові зобов`язання боржника в сумі 893354,49 грн відсутні. Також боргові зобов`язання перед ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» у заявника відсутні, оскільки ухвалами суду судові накази скасовані. Посилаючись на викладене, заявник просив суд скасувати тимчасове обмеження його у праві виїзду за межі України, встановлене ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 27 травня 2024 року.

Крім того, 21.03.2025 до суду надійшла заява ОСОБА_1 , у якій останній зазначив, що у нього виникла негайна потреба у виїзді за кордон в зв`язку з сімейними обставинами, так як у Німеччіні перебуває його цивільна дружина ОСОБА_3 , яка була прооперована, а тому йому необхідно виїхати для надання дружині необхідної допомоги та підтримки. Зазначив, що він підтверджує та гарантує, що він в найкоротший термін повернеться до України з метою остаточного погашення заборгованості, яка залишилася не погашеною по відкритих виконавчих провадженнях. Також вказав, що в разі виїзду до Німеччини він має намір отримати там грошову допомогу (позику) від товарища, який обіцяв йому посприяти в повному погашенні боргів.

Заявник до судового засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) до судового засідання не з`явилася, надала до суду заяву, у якій просила відмовити у задоволенні заяви. Зазначила, що на примусовому виконанні у відділі перебуває зведене виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_1 на користь юридичних осіб на загальну суму 1144995,08 грн. Тимчасове обмеження у праві виїзду від 27 травня 2024 року є законною і обґрунтованою та відсутні підстави для скасування застосолванного обмеження з оглянду на наявність невиконаних рішень з боку боржника. Також вказала, що заява боржника про скасування обмеження у праві виїзду не містить в собі достатнього обґрунтування та необхідних доказів на підствердження заявленої позиції боржника.

Враховуючи, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Суд, дослідивши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги заяви, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, приходить до висновку, що вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що за інформацією Заводського ВДВС у провадженні цього відділу перебуває зведене виконавче провадження № 57549189 про стягнення з ОСОБА_1 на користь юридичних осіб грошових коштів на загальну суму 1144995,08 грн.

Виконавчий лист Заводського районного суду м. Миколаєва по справі №2-5061/09 виданий 25.03.2011 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ "СЕБ Банк" суму боргу за кредитним договором в розмірі 183976,21 грн., державне мито в розмірі 1700,00 грн та судові витрати на ІТЗ розгляду цивільної справи в розмірі 30,00 грн. У подальшому постановою про заміну сторони виконавчого провадження від 26.03.2024 замінено сторону стягувача Публічне акціонерне товариства «СЕБ Банк» на правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Спектрум Ессетс» (, місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. Кловський узвіз, 7, поверх 5) у виконавчому провадженні ВП № 52426186. Виконавче провадження відкрито за заявою стягувача 03.10.2016 в постанові про відкриття виконавчого провадження зазначено про необхідність виконання боржником рішення протягом 7 робочих днів, про що винесено відповідну постанову ВП № 52426186, копію якої направлено сторонам виконавчого провадження.

Виконавчий лист по справі № 2-7018/2010 виданий 03.10.2011 Заводським районним суд м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Фідобанк" борг в сумі 910,00 грн. Виконавче провадження відкрито за заявою стягувача 03.10.2016 в постанові про відкриття виконавчого провадження зазначено про необхідність виконання боржником рішення протягом 7 робочих днів., про що винесено відповідну постанову ВП №52426012, копію якої направлено сторонам виконавчого провадження.

Виконавчий лист по справі № 2-7018/2010 виданий 03.10.20112011 Заводським районним суд м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Фідобанк" борг у розмірі 893354,49 грн. Виконавче провадження відкрито за заявою стягувача 04.10.2016 в постанові про відкриття виконавчого провадження зазначено про необхідність виконання боржником рішення протягом 7 робочих днів., про що винесено відповідну постанову ВП № 52454573, копію якої направлено сторонам виконавчого провадження.

Судовий наказ по справі № 2-н/487/1307/14 виданий 11.08.2014 Заводським районним суд м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОКП Миколаївоблтеплоенерго борг в сумі 5626,13 грн. Виконавче провадження відкрито за заявою стягувача 27.04.2020, про що винесено відповідну постанову ВП № 61880476, копію якої направлено сторонам виконавчого провадження.

Судовий наказ по справі № 487/675/18 виданий 30.05.2018 Заводським районним суд м. Миколаєва Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОКП Миколаївоблтеплоенерго борг в сумі 19312,66 грн. Виконавче провадження відкрито за заявою стягувача 21.04.2020, про що винесено відповідну постанову ВП № 61857798, копію якої направлено сторонам виконавчого провадження.

Судовий наказ по справі № 2-н-934/2011 виданий 16.09.2011 Заводським районним суд м. Миколаєва Стягнути з ОСОБА_1 на користь МКП "Миколаївводоканал" борг в сумі 1140,63 грн. Виконавче провадження відкрито за заявою стягувача 06.11.2019, про що винесено відповідну постанову ВП № 60358328, копію якої направлено сторонам виконавчого провадження.

Постанова № 47185186 видана 13.03.2024 Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одесса) про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави борг в сумі 182,00 грн.

Постанова № 45052539 видана 13.03.2024 Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одесса) про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави борг в сумі 38762,96 грн.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження» виконання кількох рішень про стягнення коштів з одного боржника здійснюється державним виконавцем у рамках зведеного виконавчого провадження.

При цьому, за наявності підстав для закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа виконавчий документ виводиться із зведеного виконавчого провадження за постановою виконавця про виведення виконавчого документа зі зведеного виконавчого провадження.

Так у подальшому із зведеного виконавчого провадження ВП № 57549189 виведено наступні виконавчі документи: виконавчий лист по справі № 2-7018/2010 виданий 03.10.2011 Заводським районним суд м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Фідобанк" борг в сумі 910,00 грн; виконавчий лист по справі № 2-7018/2010 виданий 03.10.20112011 Заводським районним суд м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Фідобанк" борг у розмірі 893354,49 грн.; судовий наказ по справі № 2-н/487/1307/14 виданий 11.08.2014 Заводським районним суд м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОКП Миколаївоблтеплоенерго борг в сумі 5626,13 грн; судовий наказ по справі № 487/675/18 виданий 30.05.2018 Заводським районним суд м. Миколаєва Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОКП Миколаївоблтеплоенерго борг в сумі 19312,66 грн;

судовий наказ по справі № 2-н-934/2011 виданий 16.09.2011 Заводським районним суд м. Миколаєва Стягнути з ОСОБА_1 на користь МКП "Миколаївводоканал" борг в сумі 1140,63 грн з підстав їх закінчення відповідно до п.5 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» , про що державним виконавцем винесено відповідні постанови.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України фізичну особу - боржника ОСОБА_1 , до виконання зобов`язань, покладених на нього рішеннями суду по справам № 2-5061/09, № 2-7018/2010, № 2- н/487/1307/14, № 487/675/18, № 2-н-934/2011, постанова № 47185186, постанова № 45052539.

Разом з тим, з облікової картки на зведене виконавче провадження №57549189 про стягнення грошових коштів з боржника ОСОБА_1 , вбачається, що всього по зведеному виконавчому провадженню станом на 19.03.2025 заборгованість складає 224651,17 грн.

Крім того, із наданих заявником документів вбачається, що заявник та ОСОБА_3 проживали однією сімєю з 2017 року. Згідно виписного епікризу ОСОБА_4 від 07.03.2025 року, вона перебувала на стаціонарному лікуванні у клініці з 04.03.2025 по 09.03.2025 року, оперативне втручання проведене 04.03.2025 року під впливом антибіокотерапії.

Згідно зі статтею 33 Конституції України право кожного вільно покинути територію України може бути обмежено тільки законом.

Частиною 1 статті 377-1 ЦПК України (в редакції на час постановлення ухвали про застосування обмеження) було передбачено, що питання про тимчасове обмеження боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцем знаходження органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця.

Згідно з частиною 3 статті 441 ЦПК України (в редакції 2004 року) суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Підстави для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон визначені Законом України «Про порядок виїзду і в`їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року (в редакції Закону на час звернення державного виконавця з поданням) (надалі Закон).

За змістом пункту 5 частини 1 та частини 2 статті 6 Закону № 3857-XII громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадку, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи) до виконання зобов`язань.

Цим Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання.

Для цього державні (приватні) виконавці мають право у передбачених законом випадках звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів (пункт 19 частина 3 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до частини 5 статті 441 ЦПК України, суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.

Отже встановлено, що судом в порядку вирішення процесуальних питань, пов`язаних з виконанням судових рішень у цивільних справах, було застосовано до боржника ОСОБА_1 тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України. Застосовуючи до боржника таке обмеження його прав, суд зазначив строк такого обмеження, а саме до виконання зобов`язань за певними виконавчими документами, що були зведені в одне виконавче провадження №57549189.

З наведеного слід зробити висновок, що скасування такого засобу обмеження боржника можливо тільки при виконання останнім зобов`язань за певними виконавчими документами, що зазначені судом першої інстанції в ухвалі про обрання зазначеного обмеження для ОСОБА_1 .

Оскільки, ОСОБА_1 при зверненні із заявою про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України зазначива та надав суду відповідні докази, які б свідчили про вжиття заходів щодо погашення заборгованості за вказаними виконавчими провадженнями, які входили до зведеного виконавчого провадження №57549189.

Досліджені судом докази свідчать про те, що ОСОБА_1 усвідомлював необхідність виконання рішення суду і вчинив усі можливі для нього дії для їх виконання.

Отже з наданих матеріалів справи та встановлених обставин суд приходить до висновку, що на час звернення боржника до суду із заявою про скасування такого обмеження, заявником надано належні та допустимі докази про вжиття заходів для виконання виконавчих документів, що були підставою для обрання боржнику ОСОБА_1 тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України на строк виконання зобов`язань за цими виконавчими документами, що є обов`язком боржника, який звертається до суду з такою заявою.

Відповідно до статті 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі статтею 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Статтею 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані права не можуть бути об`єктом жодних обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому пакті.

З огляду на те, що тимчасове обмеження боржника в праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, за відсутності підстав вважати, що така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним судовим рішенням та має намір вибути за межі України з метою невиконання цього рішення, подальше обмеження боржника у праві виїзду за межі України до місця свого постійного проживання та місця проживання своєї сім`ї буде становити надмірне обмеження прав останньої у свободі пересування та вільного вибору місця проживання.

У законодавстві України зазначені правовідносини регулюються статтею 313 ЦК України, відповідно до якої фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Це право віднесено у ЦК України до особистих немайнових прав фізичної особи, а саме до особистих немайнових прав, що забезпечують природне існування фізичної особи.

Положеннями статті ч. 5 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» передбачено, що право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено за він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Матеріалами справи встановлено, що боржник не ухиляється від виконання зобов`язання, покладених на нього судовим рішенням та постановою державного виконавця Заводського відділу ДВС у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), а навпаки сумлінно все виконав.

У відношенні пропорційності обмеження, встановленого у зв`язку з неоплаченими боргами, Європейський Суд у пункті 49 цього рішення зазначив, що таке обмеження є виправданим лише настільки, наскільки сприяє досягненню переслідуваної мети гарантування повернення вказаних боргів (див. рішення Європейського Суду від 13 листопада 2003 року за справою «Напияло проти Хорватії» (Napijalo v. Croatia), скарга N 66485/01, §§ 78 - 82).

Окрім того, навіть якщо міра, що обмежує свободу пересування особи є початково обґрунтованою, вона може стати неспіврозмірною й порушити права особи, якщо автоматично продовжується протягом тривалого часу (див. рішення Європейського Суду за справою «Луордо проти Італії » (Luordo v. Italy), скарга N 32190/96, § 96, ECHR 2003-IX), рішення Європейського Суду за справою «Фельдеш та ФельдешнеХайлік проти Угорщини» (FoldesandFoldesneHajlik v. Hungary), скарга N 41463/02, § 35, ECHR 2006, рішення Європейського Суду за справою «Рінер проти Болгарії», § 121).

У пункті 50 вказаного рішення Європейський Суд з прав людини підкреслив, що у будь-якому випадку влада країни зобов`язана забезпечити те, що порушення права особи залишати його або її країну було від самого початку і протягом всієї тривалості - виправданим та пропорційним за будь-яких обставин.

Влада не може продовжувати на довготривалі строки заходи, що обмежують свободу пересування особи без регулярної перевірки їх обґрунтованості (див. рішення Європейського Суду у справі «Рінер проти Болгарії», § 124 і рішення Європейського Суду "Фельдеш и ФельдешнеХайлик проти Угорщини", § 35).

Така перевірка має, як правило, проводитися судами принаймні, в останній інстанції, оскільки вони забезпечують найкращі гарантії незалежності, неупередженості та законності процедури (див. рішення Європейського Суду від 25 січня 2007 г. у справі «Сіссаніс проти Румунії»), скарга № 23468/02, § 70).

Охоплення судової перевірки має дозволити суду взяти до уваги всі фактори, що відносяться до справи, включаючи ті, які стосуються співмірності обмежувального заходу (див. з необхідним змінами рішення Європейського Суду від 23 червня 1981 р. у справі "ЛеКонт, Ван Лейвен і Де Мейере проти Бельгії" (LeCompte, VanLeuvenandDeMeyere v. Belgium), Series A, N 43, § 60).

Відповідно до ч. 1 ст.441 Цивільного процессуального кодексу України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення.

Відповідно до ч. 5-8 ст. 441 ЦПК України, суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.

Суд розглядає заяву про скасування тимчасового обмеження з повідомленням сторін та інших заінтересованих осіб за обов`язкової участі державного (приватного) виконавця.

За результатами розгляду заяви про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України постановляється ухвала, яка може бути оскаржена.

При вирішенні питання про відсутність підстав для застосування встановлених судом обмежувальних заходів мають враховуватися, європейські принципи (пропорційність втручання, легітимність мети тощо), а також конкретні обставини, які мають свідчити про виконання боржником своїх обов`язків та характер перешкод, що створюють встановлені обмеження для певної особи.

Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази з позиції їх належності та допустимості, а також у їх сукупності, суд приходить до висновку про можливість задоволення заяви та скасування тимчасового обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, встановленого ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 27.05.2024 р. по справі № 487/4511/24.

Керуючись статтями 260, 441 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Заводський відділ державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України- задовольнити.

Скасувати тимчасове обмеження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у праві виїзду за межі України, встановлене ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 27.05.2024 р. по справі № 487/4511/24.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Інформація про учасників справи:

Заявник: ОСОБА_1 , місце проживання та реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Заінтересована особа: Заводський відділ державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса); місцезнаходження: 54006, м. Миколаїв, вул. Робоча, 1,

Суддя В.О. Гаврасієнко