ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2790/25 Справа № 183/2931/24 Головуючий у першій інстанції: Парфьонов Д. О. Суддя-доповідач: Красвітна Т. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2025 року Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Красвітної Т.П.,

суддів: Городничої В.С., Петешенкової М.Ю.,

за участю секретаря Сахарова Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою Органу опіки та піклування Перещепинської міської ради Новомосковського району Дніпропетровської області на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області у складі судді Парфьонова Д.О. від 27 листопада 2024 року по справі за позовом Органу опіки та піклування Перещепинської міської ради Новомосковського району Дніпропетровської області до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2024 року Органу опіки та піклування Перещепинської міської ради Новомосковського району Дніпропетровської області звернувся до суду з даним позовом, обґрунтовуючи це тим, що на території Перещепинської міської ради за адресою по АДРЕСА_1 , без реєстрації проживають мати, ОСОБА_1 , та дитина, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відомості про батька в свідоцтві про народження дитини записані відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. ОСОБА_1 нехтує виконанням своїх батьківських обов`язків, що встановлено за таких обставин. 28 грудня 2023 року до служби у справах дітей Перещепинської міської ради надійшло усне звернення від мешканців будинку АДРЕСА_2 , в тому що за даною адресою у кв. 10 , проживає ОСОБА_1 разом зі співмешканцем ОСОБА_3 , та його рідною бабою ОСОБА_4 . ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 народила дитину (хлопчика), але належного догляду йому не надає. Зі слів сусідів, ОСОБА_1 та її співмешканець ОСОБА_3 неодноразово були помічені в стані алкогольного сп`яніння. Дитина постійно плаче, так як не отримує належного харчування яке потребує дитина відповідного віку. 28 грудня 2023 року комісією у складі працівників служби у справах дітей Перещепинської міської ради здійснено виїзд в родину ОСОБА_1 з метою перевірки житлово-побутових та санітарно-гігієнічних умов проживання та утримання новонародженої дитини. Прибувши за вищевказаною адресою ОСОБА_1 , її новонародженої дитини та співмешканця вдома не було, про що складено акт обстеження умов проживання за вих. №326/1. Під час повторного візиту за місцем перебування ОСОБА_1 працівниками служби у справах дітей Перещепинської міської ради встановлено, що ОСОБА_1 та її співмешканець перебувають в стані алкогольного сп`яніння. В квартирі повна антисанітарія, сморід, купи брудного одягу та стійкий запах перегару. У новонародженого хлопчика відсутні підгузки та суміш для дитячого харчування, про що складено акт обстеження умов проживання від 15 січня 2024 року вих. №13/1. Побутові умови не відповідають санітарно-гігієнічним нормам, які потрібні для нормальної життєдіяльності дитини. Відсутні базові предмети догляду, а саме: чисті простирадла, перекис водню, брильянтовий зеленки для обробки пупочного залишку, присипка під пелюшки, тощо. Працівниками служби у справах дітей Перещепинської міської ради було попереджено матір про відповідальність за неналежне виконання своїх батьківських обов`язків. ОСОБА_1 роз`яснено, що в разі подальшого нехтування своїми батьківськими обов`язками її буде притягнуто до відповідальності та в подальшому позбавлено батьківських прав. 22 січня 2024 року мешканці будинку АДРЕСА_2 звернулись з письмовим колективним зверненням до служби у справах дітей Перещепинської міської ради щодо вирішення питання з родиною ОСОБА_1 у зв`язку з обставинами які склалися. З метою перевірки стану і умов проживання та виховання малолітньої дитини здійснений невідкладний комісійний виїзд в родину ОСОБА_1 . Приїхавши до будинку проживання родини встановлено, що в будинку перебував малолітній ОСОБА_5 з матір`ю та співмешканцем, які вживали алкоголь та перебували в неадекватну стані. Завершивши огляд новонародженого лікарем, комісією у складі начальника служби у справах дітей Перещепинської міської ради, головного спеціаліста служби у справах дітей Перещепинської міської ради, інспектора служби у справах дітей Перещепинської міської ради, інспектора СРПП Перещепинського ВП №2 та лікаря ЗПСМ Перещепинської АЗПСМ прийнято рішення про негайне вилучення новонародженого та направлення його до дитячого стаціонарного відділення Новомосковської ЦРЛІЛ. Того ж дня родина ОСОБА_1 взята під соціальний супровід КУ «Центр надання соціальних послуг» ПМР. Зазначає, що психологом КУ «Центр надання соціальних послуг» ПМР проводилась робота ОСОБА_1 щодо подальшого виховання дитини. Одинока мати, у якої відсутні навички догляду за новонародженою дитиною, яка веде безладне статеве життя, має скрутне матеріальне становище та зі слів соціального оточення вживає алкогольні напої. Відповідач не в змозі задовольнити потреби дитини, та не має ніякого бажання піклуватись про неї. Дозвілля матері загрожує життю та здоров`ю дитини. Вказівки та поради не виконує, ініціативи по догляду за новонародженим не проявляє. Згідно з довідкою-характеристикою ОСОБА_1 за місцем проживання характеризується з дуже негативної сторони. Веде аморальний спосіб життя. Малолітнього ОСОБА_2 залишає на сторонніх людей, сама по декілька днів відсутня за місцем проживання. Позивач указує, що на час звернення з позовом малолітній ОСОБА_2 розпорядженням голови Криничанської селищної ради від 14 лютого 2024 року №22-РС влаштований до сім`ї патронатного вихователя ОСОБА_6 , яка проживає за адресою по АДРЕСА_4 . З моменту вилучення дитини ОСОБА_1 не намагалась приділяти належної уваги вихованню та утриманню своєї дитини, не виявляла щодо нього материнської турботи та піклування. Така поведінка матері, відсутність материнського тепла та піклування, байдужість до своєї дитини, травмують її та негативно впливають на психоемоційний стан. За час супроводу ОСОБА_1 систематично не виконувала поради фахівців. У помешканні, в якому вона проживає завжди брудно, сморід від сигарет, алкоголю та купи брудного одягу. В кімнаті, де знаходиться дитина, відсутнє провітрювання, немає місця для розвитку, одяг в занедбаному стані. ОСОБА_1 неодноразово попереджалася про наслідки безвідповідального батьківства, проводилася соціально-виховна, соціально-інформаційна, соціально-психологічна роботи щодо підвищення батьківського потенціалу. Працівники служби у справах дітей Перещепинської міської ради проводили бесіди профілактичного характеру щодо догляду за дитиною, належного виконання батьківських обов`язків та про наслідки їх не виконання, надавалися рекомендації та роз`яснення стосовно ведення побуту, планування бюджету тощо, але проведена робота не дала позитивних результатів, матір ігнорує усі рекомендації. Також ОСОБА_1 систематично нехтує виконанням своїх батьківських обов`язків, не приділяє належної уваги дитині, не займається її вихованням, розвитком, не прививає прийняті суспільством норми поведінки. Безвідповідальне батьківство та свідоме нехтування матір`ю здоров`ям дитини підтверджується висновком про стан здоров`я, фізичний і розумовий розвиток дитини виданий КП «Регіональний медичний центр родинного здоров`я» ДОР, у якому зазначається, що малолітній ОСОБА_2 перебував у педіатричному відділенні. При проведенні санітарної обробки були виявлені ознаки занедбаності дитини (попрілості та виразки в паху і на сідницях, шкіра брудна з ознаками тривалої відсутності миття). Остаточний висновок лікарів: гіпоксичне ураження ЦНС, синдром рухових порушень, відкритий овальний отвір, себорейний дитячий дерматит та пупкова грижа. Працівникам служби у справах дітей Перещепинської міської ради стало відомо, що постановою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області відповідач була визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП по відношенню до своєї дитини від першого шлюбу. ОСОБА_1 не усвідомлює своїх помилок, не робить правильних висновків, не намагається виправитися та продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки, не забезпечує дитині необхідний рівень життєдіяльності, розвитку і виховання, систематично нехтує безпекою дитини. Проведена робота залучених фахівців, вимоги та рекомендації працівників служби у справах дітей позитивних результатів не дали, ОСОБА_1 свідомо нехтує виконанням батьківських обов`язків. Тому позивач просить позбавити батьківських прав ОСОБА_1 по відношенню до її малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; стягнути з ОСОБА_1 на користь опікуна або дитячого закладу, де буде перебувати дитина, аліменти на утримання малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/2 частини усіх її доходів (заробітку) щомісяця, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви до досягнення ним повноліття.

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 листопада 2024 року позов Перещепинської міської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, як органу опіки та піклування - задоволено частково. Відібрано малолітню дитину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від матері - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , строком на один рік без позбавлення її батьківських прав та передати дитину до органу опіки та піклування Перещепинської міської ради Новомосковського району Дніпропетровської області. Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ,аліменти на утримання малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки від усіх видів її заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття, щомісячно, починаючи стягнення з 29 березня 2024 року, шляхом перерахування аліментів на особистий рахунок неповнолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,у відділенні Державного ощадного банку України. Зобов`язано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ,у місячний строк з дня набрання законної сили цим рішенням суду, відкрити рахунок на ім`я малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у Державному ощадному банку України. В іншій частині позовних вимог - відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок. Роз`яснено ОСОБА_1 , що у випадку якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини, суд за заявою матері може постановити рішення про повернення їй дитини.

В апеляційній скарзі Орган опіки та піклування Перещепинської міської ради Новомосковського району Дніпропетровської областіставить питання про скасування оскаржуваного рішення, яке не відповідає інтересам дитини та позбавити батьківських прав ОСОБА_1 по відношенню до її малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом сторони повідомлені належним чином у відповідності до вимог ст. 128-130 ЦПК України.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, часткового скасування рішення з ухваленням у скасованій частині нового судового рішення, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що згідно витягу з реєстру територіальної громади від 22 грудня 2023 року, ОСОБА_1 до 02 лютого 2023 року була зареєстрована у квартирі АДРЕСА_5 (а.с.30).

Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого Новомосковським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_2 , батьками якого вказані - ОСОБА_7 та ОСОБА_1 (а.с. 10).

З копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження №7 від 24 січня 2024 року вбачається, що відомості про батька ОСОБА_2 внесені зі слів матері в порядку ч. 1 ст. 135 СК України. Вказані докази також свідчать, що реєстрацію народження дитини проведено ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 23).

Відповідно до акту обстеження умов проживання №326/1 від 28 грудня 2023 року, до служби у справах дітей Перещепинської міської ради надійшло усне звернення від мешканців будинку АДРЕСА_2 , в зв`язку з чим здійснено виїзд в родину ОСОБА_1 за адресою по АДРЕСА_1 з метою перевірки житлово-побутових умов проживання та утримання новонародженої дитини. За результатами перевірки встановлено, що ОСОБА_1 , новонародженої дитини та співмешканця вдома не було (а.с. 24).

Згідно акту обстеження умов проживання №13/1 від 15 січня 2024 року, під час повторної перевірки житлово-побутових умов проживання та утримання новонародженої дитини комісією здійснено виїзд в родину ОСОБА_1 за адресою по АДРЕСА_1 . Встановлено, що квартира забезпечена необхідним меблями та побутовою технікою. Відсутні окремі місця для сну дитини, відсутні пелюшки та немає запасу суміші та підгузків. ОСОБА_1 та її співмешканець перебувають в стані алкогольного сп`яніння. За дитиною немає належного догляду та виховання. В квартирі повна антисанітарія, сморід, купи брудного одягу та стійкий запах перегару. Дитина спить у візочку. Гр. ОСОБА_1 та її співмешканця було попереджено про відповідальність за неналежне виконання батьківських обов`язків. Матері роз`яснено, що в разі, якщо вона не наладить побут та неякісно виконуватиме свої батьківські обов`язки, дитину буде вилучено, а її позбавлено батьківських прав (а.с. 25).

19 січня 2024 року до начальника Служби у справах дітей Перещепинської міської ради від мешканців будинків АДРЕСА_6 надійшло колективне звернення, згідно з яким доведено до відома, що ОСОБА_1 , фактично проживаюча без реєстрації у квартирі АДРЕСА_7 , народила хлопчика, який на даний час не зареєстрований, бо немає у матері паспорта. Мати дитиною не займається, залишає на сторонніх людей та навіть віддавала з ночівлею, вживає алкогольні напої, у будинку повна антисанітарія, постійні скандали та бійки з співмешканцем, співмешканець поводить себе агресивно після вживання алкоголю, дитина постійно плаче та до неї ніхто не підходить, в дитини відсутній зимовий одяг, пелюшки, суміш. Неодноразово до даної сім`ї приїздила поліція. Дана родина проживає на пенсію баби. У зверненні заявлено прохання про вилучення дитини у матері, оскільки існує загроза життю та здоров`ю дитини (а.с. 28).

Відповідно до акту обстеження умов проживання №20/1 від 22 січня 2024 року, комісією у складі начальника служби у справах дітей Перещепинської міської ради, головного спеціаліста служби у справах дітей Перещепинської міської ради, інспектора служби у справах дітей Перещепинської міської ради, інспектора СРПП Перещепинського ВП №2 та лікаря ЗПСМ здійснений невідкладний комісійний виїзд в родину ОСОБА_1 за адресою по АДРЕСА_1 . Встановлено, що квартира забезпечена необхідними меблями та побутовою технікою. Для дитини сезонний одяг відсутній, суміш відсутня, памперсів немає, окреме місце для сну відсутнє. В квартирі повна антисанітарія. ОСОБА_1 та її співмешканець вживають алкогольні напої. В квартирі неприємний запах перегару. Під час огляду сімейним лікарем новонародженого хлопчика встановлено ознаки пупкової грижі, пелюшкового дерматиту, водянки. Дитина у занедбаному стані. Прийняте рішення про негайне вилучення новонародженого та направлення його до відділення екстреної медичної допомоги КП "Регіональний медичний центр родинного здоров`я" ДОР" (а.с. 26).

Обставини, встановлені у акті обстеження умов проживання №20/1 від 22 січня 2024 року підтверджуються також і наданими позивачем у паперовому виді копіями фотокарток, з яких убачається безлад та гармидер у житлових приміщеннях, велика кількість сміття на підлозі та на столі, серед якого присутня велика кількість пустих пляшок від алкогольних напоїв та коробок від тютюнових виробів, наявність подовжувачів з електричними розетками на ліжку з постільною білизною та на підлозі, засобів гігієни для дитини, як нових так і використаних, цвіль на стінах та стелі, наявність на столі поруч із тарілками, виделками та ножем дитячої соски посеред великої кількості напівпорожнього пакування з пігулками, залишків від тютюнових виробів та електричних подовжувачів, сміття (а.с. 53-68).

22 січня 2024 року Виконавчим комітетом Перещепинської міської ради прийняте рішення №2 про невідкладне вилучення малолітньої дитини у ОСОБА_1 , згідно з яким розглянувши подання від 22 січня 2024 року №19 начальника служби у справах дітей Перещепинської міської ради про невідкладне вилучення малолітньої дитини, хлопчика, який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у ОСОБА_1 , яка без реєстрації місця проживання проживає за адресою по АДРЕСА_1 , разом зі співмешканцем ОСОБА_3 , у зв`язку із загрозою життю та здоров`ю дитини через вживання матір`ю алкогольних напоїв та невиконання батьківських обов`язків, залишення дитини на сторонніх людей, виконавчий комітет Перещепинської міської ради вирішив, зокрема, вилучити малолітню дитину, хлопчика, ІНФОРМАЦІЯ_1 у ОСОБА_1 ; вилучену дитину направити до педіатричного відділення Новомосковської ЦРЛІЛ (а.с. 16).

Згідно Акту про факт передачі дитини, 22 січня 2024 року о 16:08 год службою у справах дітей Перещепинської міської ради в особі начальника ССД Перещепинської міської ради Кобези Л.О., головного спеціаліста ССД Кобези М.А., інспектора ССД Олійника Н., у присутності інспектора СРПБ Стрибки Т.О. передано дитину (хлопчика), ІНФОРМАЦІЯ_3 , вилученого у гр. ОСОБА_1 - ОСОБА_8 , в.о. завідувача відділення екстреного медичної допомоги (а.с. 17).

24 січня 2024 року за №182 КП «Регіональний медичний центр родинного здоров`я» ДОР на адресу начальника ССД Перещепинської міської ради направлено повідомлення про дитину ОСОБА_9 (хлопчика) з якого вбачається, що 22 січня 2024 року до відділення екстреної медичної допомоги КП «РМЦРЗ» ДОР» доставлена дитина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Малолітня дитина ОСОБА_9 (хлопчик) вилучена у ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка без реєстрації місця проживання мешкала за адресою: АДРЕСА_1 , згідно рішення виконавчого комітету Перещепинської міської ради Новомосковськом) району Дніпропетровської області № 2 від 22 січня 2024 року. Згідно з даними рішення, хлопчик був терміново вилучений у зв`язку із загрозою життю та здоров`ю дитини через вживання матір`ю алкогольних напоїв та невиконання батьківських обов`язків, залишення дитини на сторонніх людей. На теперішній час дитина знаходиться на обстеженні у відділенні високоспеціалізованої педіатричної допомоги КП «РМЦРЗ» ДОР, спеціального лікування не потребує. Висловлене прохання вжити заходів для соціального захисту дитини ОСОБА_9 (хлопчика), відповідно до вимог чинного законодавства та інформувати адміністрацію КП «РМЦРЗ» ДОР» щодо подальших дій стосовно вказаної дитини (а.с. 31).

05 лютого 2024 року комісією у складі депутата місцевого самоврядування та двох сусідів складено акт обстеження житлових умов ОСОБА_1 , яка проживає у квартирі АДРЕСА_7 з якого вбачається, що квартира на другому поверсі двоповерхового будинку належить ОСОБА_4 та складається з двох житлових кімнат, коридору, кухні, ванної кімнати. Кімнати ізольовані, світлі. Квартира газифікована, підключена до електро та водопостачання. ОСОБА_1 без реєстрації проживає у квартирі, офіційно не працевлаштована. Зі слів сусідів була помічена неодноразово у вживанні алкогольних напоїв. Дитина була постійно без нагляду (а.с. 27).

Згідно характеристики на гр. ОСОБА_11 , складеної депутатом Перещепинської міської ради, ОСОБА_1 без реєстрації проживає за адресою по АДРЕСА_1 , разом зі співмешканцем ОСОБА_3 та його бабою ОСОБА_4 . За місцем проживання характеризується негативно. Неодноразово надходили повідомлення від сусідів про те, що вона була помічена у вживанні алкогольних напоїв, в стані сп`яніння не контролює своїх дій, що становить під загрозу здоров`я і життя її новонародженої дитини. Догляд за дитиною переклала на сторонніх громадян. У зв`язку з тим, що ОСОБА_1 безвідповідально ставилась до виховання та догляду за своєю малолітньою дитиною, рішенням виконавчого комітету Перещепинської міської ради, малолітнього хлопчика було вилучено (а.с. 29).

Відповідно до повідомлення про дитину ОСОБА_9 , хлопчика, 2023 року народження, КП «Регіональний медичний центр родинного здоров`я» №282 від 06 лютого 2024 року, заявлено прохання вжити заходів для соціального захисту дитини ОСОБА_10 ), 2023 року народження, а саме: переводу його в інший заклад охорони здоров`я, який розташований в територіальній близькості по опікуванню Служби у справах дітей Перещепинської міської ради, у зв`язку з тим, що дитина не потребує спеціалізованого лікування, а вимагає влаштування під опіку відповідно до вимог чинного законодавства (а.с. 32).

13 лютого 2024 року за №57 ССД Перещепинської міської ради звернулося з клопотанням до голови Криничанської селищної ради про влаштування з 15 лютого 2024 року малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до патронатної родини ОСОБА_6 на час розгляду справи про позбавлення батьківських прав матері ОСОБА_1 (а.с. 33).

Розпорядженням голови Криничанської селищної ради №22-РС від 14 лютого 2024 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , влаштований до сім`ї патронатного вихователя ОСОБА_6 , яка проживає за адресою по АДРЕСА_4 (а.с. 19).

Згідно висновку про стан здоров`я, фізичний і розумовий розвиток дитини ОСОБА_2 від 15 лютого 2024 року, складеного КП «Регіональний медичний центр родинного здоров`я» ДОР, у дитини виявлено: синдром рухових порушень ранній, відновний період, внаслідок перинатального ураження ЦПНС; відкритий або персистентний овальний отвір; себорейний дитячий дерматит; пупкова грижа без непрохідності чи гангрени. Вказаний висновок підтверджується копією виписки з медичної картки стаціонарного хворого ОСОБА_2 від 15 лютого 2024 року, якому призначено відповідне лікування при виписці (а.с.21-22).

15 лютого 2024 року о 13:30 год посадовою особою ССД Перещепинської міської ради складено акт передачі дитини ОСОБА_6 (а.с. 18).

Згідно висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 від 23 лютого 2024 року, орган опіки та піклування виконавчого комітету Перещепинської міської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_1 , відносно малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 15).

Відповідно до листа КУ «Центр надання соціальних послуг» Перещепинської міської ради №22 від 08 липня 2024 року, на соціальному супроводі перебувала сім`я ОСОБА_1 , яка має дитину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Під час супроводу встановлено, що свого помешкання ОСОБА_1 не має, проживала на території бабусі співмешканця - батька дитини. Власниця квартири має заборгованість за комунальні послуги. При відвідуванні помешкання виявлено відсутність умов для проживання новонародженої дитини. В квартирі не було, як готової їжі, так і продуктів харчування, засобів першої необхідності та гігієни, спальне окреме місце у дитини відсутнє, є тільки дитячий візочок. Помешкання в занедбаному стані, є ознаки грибка, меблі в аварійному стані, велика кількість брудної білизни, квартира потребує ремонту, на що неодноразово вказано при відвідуваннях. Житлові умови небезпечні для життя та розвитку дитини. Батьки ігнорували настанови фахівця, постійного доходу не мають, можливості створити відповідні житлово-побутові умови відсутні. ОСОБА_1 не здатна забезпечити належні умови для проживання та виховання дитини, існує загроза для її життя та здоров`я (а.с. 66).

Наказом Служби у справах дітей дітей Перещепинської міської ради №22-тв від 13 вересня 2024 року, тимчасово влаштовано з 16.09.2024 малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в сім`ю знайомої, ОСОБА_12 , яка проживає за адресою по АДРЕСА_8 .

Також, судом встановлено, що згідно даних Єдиного державного реєстру судових рішень, постановою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 жовтня 2021 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді попередження (https://reyestr.court.gov.ua/Review/100350160). У даній постанові встановлено, що ОСОБА_1 29 серпня 2021 року близько 12.00 год залишила вдома без нагляду свого малолітнього сина ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , що стало наслідком неналежного виконання та безвідповідального ставлення до своєї малолітньої дитини, чим вчинила правопорушення, передбачене ч.1 ст.184 КУпАП. ОСОБА_1 у судовому засіданні свою провину визнала повністю, щиро розкаялась.

Рішенням Покровського районного суду Дніпропетровської області від 13 липня 2023 року присуджено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_11 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_6 у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів (заробітку) відповідачки, але не менше ніж 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця і до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 20 квітня 2023 року.

Позов про позбавлення відповідачки батьківських прав щодо сина ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , у даній справі не заявлений.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Забезпечення найкращих інтересів дитини - дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити (абзац четвертий частини першої статті 1 Закону України «Про охорону дитинства»).

Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»).

Частиною сьомою статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.

Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності (частина перша статті 155 СК України).

Відповідно до статті 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.

Тлумачення змісту пункту 2 частини першої статті 164 СК України дає змогу зробити висновок, що ухилення від виконання обов`язків з виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна оцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є винятковим заходом, який тягне за собою істотні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

У частині першій статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав та свобод людини та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і потрібно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

У рішенні від 16 липня 2015 року справі «Мамчур проти України» (заява №10383/09) ЄСПЛ зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.

Оцінюючи процес вирішення питання про встановлення опіки, який завершився рішенням про роз`єднання сім`ї, суд повинен, зокрема, переконатися, чи ґрунтуються висновки національних органів на достатній доказовій базі (яка, за потреби, може включати показання свідків, висновки компетентних органів, психологічні та інші експертні висновки та медичні довідки) (рішення ЄСПЛ від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України», заява № 39948/06).

У рішенні ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» суд наголосив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 травня 2020 року у справі №753/2025/19 (провадження №61-1344св20), зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). […] Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав, подання відповідачем апеляційної скарги свідчить про його інтерес до дитини.

Разом з тим, відповідно до частини першої статті 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування.

Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу.

Якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує. При ухваленні рішення про відібрання дитини від батьків може виникнути необхідність врахування низки чинників. Можливо, потрібно буде з`ясувати, наприклад, чи зазнаватиме дитина, якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров`я. З іншого боку, той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз`єднання сім`ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням (пункт 50 рішення ЄСПЛ від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України).

Основні підстави для відібрання дитини зазначені у частині першій статті 164 СК України.

Інші випадки, коли дитина може бути відібрана від батьків, про які йдеться у вищенаведеній частині першій статті 170 СК України, охоплюють ситуації, коли залишення дитини у батьків є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Така небезпека може випливати не лише з поведінки батьків, а й з їх особистих негативних звичок (демонстрація та заохочення у дитини розпусної поведінки). Для відібрання дитини від батьків достатня наявність ризику лише для життя, здоров`я або лише для морального виховання. Варто враховувати й ступінь небезпеки для кожної окремо взятої дитини, враховуючи її фізичний та психічний розвиток.

Наведене узгоджується з правовим висновком щодо врахування найкращих інтересів дитини при розгляді справ, які стосуються прав дітей, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц, провадження № 14-327цс18.

В абз.2 п. 18 постанови Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Ухвалюючи таке рішення, суд має право вирішити питання про відібрання дитини у відповідача і передачу органам опіки та піклування (якщо цього потребують її інтереси), але не повинен визначати при цьому конкретний заклад.

При вирішенні даної справи колегія суддів звертає увагу, що, згідно висновку від 23.02.2024, виданого Виконавчим комітетом ПМР, доцільним є позбавити батьківських прав ОСОБА_1 відносно малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

У силу частини шостої статті 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Колегія суддів зазначає, що лише самого висновку Виконавчого комітету Перещепинської міської ради про доцільність позбавлення відповідачку батьківських прав та встановлення факту неналежного виконання матір`ю свого обов`язку щодо виховання дитини, згідно із положеннями діючого в Україні сімейного законодавства, є недостатнім для позбавлення особи батьківських прав.

Крім того, у поданому суду висновку органу опіки та піклування не наведено належного обгрунтрування щодо вжитих (не вжитих) органом опіки усіх можливих заходів, які б спонукали відповідачку відповідально ставитись до виховання, утримання малолітньої дитини.

Вказаний висновок оцінений місцевим судом у сукупності з іншими доказам і сам по собі не є правовою підставою для застосування крайнього заходу - позбавлення батьківських прав.

При цьому, суд першої інстанції правильно врахував ухилення відповідачки від виконання її батьківських обов`язків під час проживання дитини ОСОБА_14 разом з нею (з моменту народження ІНФОРМАЦІЯ_2 по ІНФОРМАЦІЯ_5 ). У період з січня 2024 року і по даний час малолітній син ОСОБА_15 перебуває на вихованні в різних сім`ях у зв`язку з тим, що його мати не забезпечували належного догляду та виховання, однак застосовані органом опіки і піклування превентивні заходи не дали позитивного результату, відповідачка не в повній мірі змінила своє відношення до дитини, не повністю усвідомила свій батьківський обов`язок щодо виховання, догляду, утримання, турботи у відношення сина ОСОБА_14 , чим порушила інтереси малолітнього ОСОБА_2 та його право на розвиток у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.

Подані відповідачкою до суду фотографії житлового приміщення до ремонту та після нього з наявними меблями та іграшками самі по собі не є належними і достатніми доказами покращення житлових умов для проживання дитини, оскільки не вказують, яке саме житлове приміщення (адреса) відображене на них та не підтверджують право відповідачки проживати у вказаному житловому приміщенні (а.с. 86-93).

Таким чином, з матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 належним чином не виконувала своїх батьківських обов`язків по вихованню свого малолітнього сина ОСОБА_16 , зловживала спиртними напоями, належним чином не доглядала за дитиною, створювала несприятливі умови для виховання, проживання та розвитку малолітньої дитини, що негативно впливало на його фізичне та психологічне здоров`я та створювало загрозу його життю та здоров`ю.

Разом з тим, суд врахував, що на день розгляду справи відповідачка виявляє бажання приймати участь у вихованні сина. Так, у суді першої інстанції ОСОБА_1 просила не позбавляти її батьківських прав. Наполягала на тому, що вживає всі залежні від неї дії, з урахуванням її життєвих обставин, які нададуть їй змогу забезпечити дитину, з`являлася в судові засідання по даній справі; наполягала на тому, що бажає бачитися з дитиною та виховувати її, турбуватися про неї.

Вказані пояснення, також, підтримані відповідачкою і в судовому засіданні суду апеляційної інстанції 12 березня 2025 року. Відповідачка, зокрема, наголосила, що працює неофіційно, готова сплачувати аліменти на утримання ОСОБА_14 ; буде вживати усіх залежних від неї дій щоб повернути можливість самостійно виховувати сина ОСОБА_14 ; також відповідачка зазначила, що усвідомлює відповідальність за розвиток і утримання сина ОСОБА_14 .

Зазначене свідчить, що відповідачка виявляє хвилювання щодо долі своєї дитини, готовність брати на себе відповідальність за виховання, утримання хлопчика. Отже, у даному випадку, позбавлення відповідачки батьківських прав щодо сина ОСОБА_14 є надмірним заходом втручання у права, гарантовані ст. 8 Конвенції, що не є необхідним в демократичному суспільстві. Крім того, позбавлення батьківських прав матері при наявності інтересу матері до дитини суперечить інтересам самої дитини, її праву на повагу до сімейного життя.

Виходячи з наведеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам у їх сукупності; встановивши неналежне виконання відповідачкою своїх батьківських обов`язків; приймаючи до уваги невжиття протягом тривалого часу заходів щодо забезпечення належних умов для фізичного, духовного розвитку та виховання сина; враховуючи бажання ОСОБА_1 брати участь у вихованні сина та з огляду на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, - суд першої інстанції, з урахуванням якнайкращих інтересів дитини, дійшов правильного висновку про наявність підстав саме для відібрання дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , строком на один рік без позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 .

При вирішенні даної справи апеляційним судом також взято до уваги досить молодий вік відповідачки, яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_7 , тобто на час народження сина ОСОБА_14 мала повних двадцять років. Незважаючи на повноліття, відповідачка, на час народження сина ОСОБА_14 , не у повній мірі адаптована до самостійного дорослого життя та обгрунтовано звертає увагу суду на те, що вона потребує соціальної допомоги для організації побуту, підтримки, зокрема психологічної, для створення належних умов виховання малолітньої дитини.

Ні місцевому, ні апеляційному судам позивачем не надано належних та допустимих доказів щодо надання відповідачці усього спектру доступної соціальної допомоги, проведення з відповідачкою у необхідному обсязі роботи, яка б сприяла психологічній підтримці молодої матері, враховуючи особливості виховання дитини під час воєнного стану та веденні в Україні активних бойових дій.

Згідно доводів відповідачки, що не спростовано позивачем, вона не притягалась до адміністративної відповідальності у зв"язку з неналежним виконанням батьківських обов"язків саме щодо сина ОСОБА_14 .

Необхідно зауважити, що ОСОБА_1 , від якої відібрана дитина, не втрачає щодо сина ОСОБА_14 прав та обов`язків, обумовлених походженням. Мати не позбавлена права звернутися до суду з вимогою про повернення дитини, якщо відпадуть причини, що перешкоджали належному вихованню дитини.

Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідачки аліментів на утримання малолітнього сина, колегія зазначає наступне.

Згідно з ч. 4 ст. 170 СК України при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Виходячи з вищенаведених обставин справи та вимог закону, враховуючи працездатний вік відповідачки, її задовільний стан здоров`я; враховуючи наявність у відповідачки старшого сина ОСОБА_17 , який, згідно пояснень відповідачки, з нею не проживає, аліменти на утримання якого вона не сплачує; враховуючи, якнайкращі інтереси сина відповідачки ОСОБА_14 , - колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_1 на утримання дитини - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь фізичних чи юридичних осіб, на утриманні яких перебуває дитина, починаючи стягнення з 29 березня 2024 року до повноліття дитини.

Визначений судом розмір аліментів є достатнім для задоволення потреб малолітньої дитини з урахуванням обов`язку матері дбати про його добробут та забезпечить дитині гармонійний розвиток його здібностей та достатній рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку.

Разом з тим, колегія звертає увагу, що рішення місцевого суду в частині зобов`язання відповідачку у місячний строк з дня набрання законної сили цим рішенням суду, відкрити рахунок на ім`я малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у Державному ощадному банку України та перерахування аліментів на особистий рахунок неповнолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - необґрунтовано ускладнює сплату аліментів та не враховує, що особи, на утриманні яких перебуває дитина, потребують коштів для належного забезпечення потреб та інтересів дитини ОСОБА_2 , зокрема потреб у харчуванні, лікуванні, одязі, гігієні, забезпеченні речами, необхідними для розвитку і виховання дитини.

На викладене вище місцевий суд уваги не звернув, тому оскаржуване рішення місцевого суду підлягає частковому скасуванню з ухваленням у скасованій частині нового судового рішення, з урахуванням змісту заявлених позовних вимог.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, колегія дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, часткового скасування рішення з ухваленням у скасованій частині нового судового рішення.

Колегія звертає увагу, що орган опіки та піклування не позбавлений можливості, за наявності підстав, звернутись до суду з іншим позовом в інтересах дитини, за іншого обгрунтування.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Органу опіки та піклування Перещепинської міської ради Новомосковського району Дніпропетровської області - задовольнити частково.

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 листопада 2024 року в частині перерахування аліментів на особистий рахунок неповнолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відділенні Державного ощадного банку України та в частині зобов`язання ОСОБА_1 у місячний строк з дня набрання законної сили цим рішенням суду відкрити рахунок на ім`я малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у Державному ощадному банку України - скасувати та у скасованій частині ухвалити нове судове рішення.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 ) на утримання дитини - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь фізичних чи юридичних осіб, на утриманні яких перебуває дитина, починаючи стягнення з 29 березня 2024 року до повноліття дитини.

В іншій частині рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 листопада 2024 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Вступна та резолютивна частини постанови проголошена 12 березня 2025 року.

Повний текст постанови складено 24 березня 2025 року.

Головуючий Т.П. Красвітна

Судді В.С. Городнича

М.Ю. Петешенкова