Справа № 932/2874/25
Провадження № 2/932/1052/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2025 року м. Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді Потоцької С.С., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 у справі № 932/287425 за позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики від 16.09.2024 у сумі 100 000 (сто тисяч) доларів США звернувся до суду зі заявою про забезпечення позову.

В обґрунтування заяви ОСОБА_1 зазначив, що він звернувся до суду із позовом про стягнення з відповідачів боргу за борговою розпискою. На його думку, існує загроза утруднення або неможливості виконання рішення суду, оскільки у відповідачів є можливість розпоряджатися об`єктом права, що став предметом спору. Відповідач 2 ОСОБА_3 є власником майна за адресою: АДРЕСА_1 . Відчуження спірного нерухомого майна відповідачем може створити перешкоди у виконанні рішення суду. Просив забезпечити позов шляхом заборони ОСОБА_3 та будь-яким іншим особам, у тому числі суб`єктам, державної реєстрації прав та державним реєстраторам прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які дії щодо відчуження, у тому числі шляхом укладення договору купівлі-продажу, дарування, міни, іпотеки, передачі в оренду, поділу об`єкту, тощо, вчиняти будь-які дії, що пов`язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно, а саме, житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер нерухомого майна 14).

Суд, ознайомившись з матеріалами справи, дослідивши заяву про забезпечення позову, вважає, що заява не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За змістом даних норм, забезпечення позову - це заходи щодо охорони матеріально правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача, який за час розгляду справи може сховати майно, продати, знищити або знецінити його, що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення. Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Частина восьма статті 153 ЦПК України передбачає, що в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову.

Види забезпечення позову передбачені частиною першою статті 150 ЦПК України.

Пунктом 1 частини першої статті 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

При цьому, заявник є вільним у виборі заходу або заходів забезпечення позову, які слід застосувати, однак має навести обґрунтування доцільності вжиття кожного з них.

За змістом частини третьої статті 150 цього Кодексу, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників процесу.

При цьому, цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Відповідно до роз`яснень, наведених у п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову» суддя, розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем, пересвідчитися, зокрема, що між сторонами дійсно виник спір, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Отже, суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведене до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер. По суті забезпечення позову є встановленням судом обмежень суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволення претензій позивача (заявника).

Судом встановлено, що у сторін існує спір щодо неповернення грошових коштів за договором позики, проте заявник не навів будь-яких належних, допустимих і достатніх доказів, які б свідчили про утруднення чи неможливості виконання рішення.

Крім того, звертаючись зі заявою про забезпечення позову, заявником не надані відомості про оціночну вартість об`єкту нерухомого майна, у зв`язку з чим, суд позбавлений можливості визначити співмірність заходу забезпечення позову.

Також, відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухому майно та його обтяжень власником нерухомого майна є ОСОБА_3 . Водночас відповідно до позовних вимог позивач просить стягнути з ОСОБА_2 суму боргу в розмірі 100 000 доларів США.

За таких обставин, вжиття заходів забезпечення позову не буде виступати як спосіб гарантування обов`язкового виконання судового рішення у разі задоволення позовних вимог, а тільки створить невиправдані обмеження титульного власника в його правах.

Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) неодноразово наголошував, що будь-яке обмеження прав має базуватися на реальних і конкретних ризиках, а не припущеннях чи ймовірності.

Суд не може ухвалювати рішення на основі припущень чи потенційної можливості порушення прав позивача.

До того ж, в якості підстав для висновку про вчинення відповідачами дій, які унеможливлять виконання судового рішення у цій справі в разі задоволення позову, позивач не надав доказів на підтвердження своїх вимог, а також доказів вчинення відповідачами дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення позову до суду.

За таких обставин, суд вважає, що у задоволені заяви про забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст.: 149 - 153 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі № 932/2874/25.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя С.С. Потоцька