Справа № 646/8302/24
№ провадження 2/646/357/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2025 року м.Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова

у складі головуючого судді - Клімової С.В.,

за участю секретаря Герко Є.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача - Жадановського С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу освіти Куп`янської міської ради Харківської області про стягнення заборгованості по заробітній платі за час затримки та проведення остаточного розрахунку зі звільненим робітником,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Червонозаводського районного суду м. Харкова з позовною заявою до відповідача Відділу освіти Куп`янської міської ради Харківської області про стягнення заборгованості по заробітній платі за час затримки та проведення остаточного розрахунку зі звільненим робітником. Мотивуючи свої вимоги тим, що з 19 червня 2022 року позивач була звільнена з посади учителя фізики та математики за п. 1 ст. 36 КЗпП Куп`янського ліцею №4 Куп`янської міської ради. В червні 2022 року відповідач відділ освіти Куп`янської міської ради Харківської області перестав виплачувати заробітну плату та після звільнення 19 червня 2022 року до цього часу не розрахувався. Позивач вказує, що при звільненні з нею не проведено повний остаточний розрахунок по виплаті заробітної плати, як це передбачено ст. 116 КЗпП України. Відповідно до довідки, виданої відповідачем, відповідач має заборгованість з виплати заробітної плати в сумі 49 334,93 грн за червень - заробітна плата та компенсація з невикористану відпустку-остаточна сума розрахунку. Крім того, згідно довідки відповідача, середньомісячний заробіток позивача складає 20 638,37 грн.

17.02.2025 року позивач збільшила позовні вимоги вказавши, що згідно довідки про отримані доходи ОСОБА_1 , наданою відповідачем до суду за період з квітня 2022 р. по червень 2022 р. вбачається, що останній нарахована заробітна плата за квітень 2022 р. в розмірі 20 638, 37 грн, за травень 2022 р. 20 572, 07 грн, за червень 2022 р. 49 334, 93 грн. Згідно Розпорядження № 42 Куп`янського міського голови від 24.02.2022 р. пунктом 1 встановлено у Куп`янській міській раді Харківської області та її виконавчих органів з 24 лютого 2022 р. терміном на час введення воєнного стану простій у роботі працівників, пунктом 3.3. встановлено у період простою зберегти у межах кошторису середній заробіток для працівників, які підпадають під дію простою. 24 грудня 2024р. позивач звернулась до відповідача з заявою про видачу довідки про розмір заборгованості та середнього заробітку, в якій просила надати довідку про нараховану/виплачену основну та додаткову заробітну плату, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, а також суми відповідної виплати при звільненні, зазначити розмір мого середнього заробітку станом на 01 червня 2022 р. На заяву відповідач надав довідку про доходи від 16.01.2025 р. , в якій зазначено, що за червень 2022 р. нараховано позивачці заробітну плату в розмірі 49 334,93 грн з яких 37 570,52 грн компенсація за невикористану відпустку, про розмір середнього заробітку не зазначено. Згідно Відомостей з Державного реєстру фізичних осіб- платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 08.01.2025 р, наданих Головним управлінням ДПС у Харківській області позивачу нарахована відповідачем заробітна плата за січень 2022 р. в розмірі 20 638,37 грн, яка виплачена, за лютий 2022 р. 19 649,14 грн, яка виплачена, за березень 2022 р. -20 638,37 грн, яка виплачена, за квітень 2022 р. - 20 638,37 грн , яка не виплачена, за травень 2022 р. 20 572,07 грн, яка не виплачена та за червень 2022 р. 49 334,93 грн, яка не виплачена. Але згідно виписки банку по картковому рахунку позивачки за період з 01.01.2022 р. по 24.12.2024 р. вбачається, що в період з 14.01.2022 р. по 21.03.2022 р. позивачці перераховувалась заробітна плата від відповідача, потім 31.05.2023 р. перерахована відповідачем заробітна плата двома платежами в розмірі 16 407,50 грн та 16 354,80 грн. Позивач вважає, що це заробітна плата за квітень 2022 р. та травень 2022 р., отже відповідач не доплатив позивачці заробітну плату за квітень 2022 р в розмірі 4 230,87 грн (20 638,37 грн 16 407,50 грн = 4 230,87 грн) та за травень 2022 р. в розмірі 4 217, 27грн. (20 572,07 грн 16 354,80 грн = 4 217, 27 грн), що також підтверджується довідкою Пенсійного фонду України по формі ОК-7 від 30.10.2024 р. У зв`язку з тим, що відповідач добровільно не сплачує заборгованість по заробітній платі позивач звернулася до суду з даним позовом.

Відповідач надав до суду відзив на позовну заяву в якому вказав, що відділ освіти Куп`янської міської ради Харківської області не погоджується із позовними вимогами позивача, вважає їх незаконними та безпідставними з огляду на наступне. За заявою позивача зазначено, що нарахована їй заробітна плата за січень 2022 року в розмірі 20 638, 37 грн, яка виплачена, за лютий 2022 року 19 649, 14 грн, яка виплачена, за березень 2022 року 20 638, 37 грн, яка виплачена, за квітень 2022 року 20 638,37 грн, яка не виплачена, за травень 2022 року 20 572, 07 грн., яка не виплачена та за червень 2022 року 49 334, 93 грн, яка також не виплачена. Згідно виписки банку по картковому рахунку позивачки, за період з 01.01.2022 року по 24.12.2024 року, позивачка вбачає, що з 14.01.2022 року по 21.03.2022 року перераховувалася заробітна плата від відповідача, потім 31.05.2023 року перерахована відповідачем заробітна плата двома платежами в розмірі 16 407, 50 грн та 16 354,80 грн. Позивач зазначила, що це заробітна плата за квітень 2022 року та травень 2022 року і вважає, що відповідач не доплатив позивачці заробітну плату за квітень 2022 року в розмірі 4 230, 87 грн та за травень 2022 року в розмірі 4 217, 27 грн. Однак, відділ освіти Куп`янської міської ради Харківської області щодо невиплачених коштів за квітень 2022 року та травень 2022 року не погоджується. Позивачу повністю виплачено кошти за квітень 2022 року та травень 2022 року. Нарахування, виплати та обов`язкові відрахування відображено в довідці про доходи ОСОБА_1 (додається). Позивач в позовній заяві просить стягнути з відділу освіти на її користь невиплачену заробітну плату за червень 2022 року та компенсацію за невикористану відпустку на загальну суму 49334, 93 грн та середньомісячну плату в сумі 20636, 37 грн., яка, на нашу думку, є неправомірною у зв`язку із введенням воєнного стану на території України, запровадженням простою у роботі працівників згідно Розпорядження № 42 Куп`янського міського голови від 24.02.2022 року, а також відсутністю інтернету у Куп`янській громаді з 30.03.2022 року, відключенням мобільного зв`язку українських операторів з 07.04.2022 року, що унеможливило роботу відділу освіти Куп`янської міської ради та своєчасне нарахування і виплату заробітної плати. Повідомляємо, що заборгованість за квітень 2022 та травень 2022 року була виплачена позивачці 31.05.2023 року, а компенсацію за невикористану відпустку на загальну суму 49334, 93 грн. не було виплачено, про що позивачці вже повідомлялося і надавалася розгорнута довідка за червень місяць з нарахуванням сум, які не були виплачені.

Щодо територіальної підсудності справи, суд зазначає, що Рішенням Вищої Ради Правосуддя «Про зміну територіальної підсудності судових справ окремих судів Харківської області» за № 399/0/15-23 від 20.04.2023 з 1 травня 2023 року територіальну підсудність судових справ Куп`янського міськрайонного суду Харківської області змінено на Червонозаводський районний суд міста Харкова.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 29 липня 2024 року провадження по справі було відкрито.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 17 вересня 2024 року було вирішено питання про розгляд справи в режимі відеоконференції.

У судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали вимоги позову та просили суд їх задовольнити, надавши пояснення аналогічні позову.

Представник відповідача у судовому засіданні підтримав відзив надавши пояснення аналогічні відзиву, позов визнав частково, а саме щодо вимог позивача про стягнення заборгованості із заробітної плати за червень 2022 року та компенсацію за невикористану відпустку на загальну суму 49334, 93 грн, що стосується заборгованості по заробітній платі за квітень 2022 року в розмірі 4 230, 87 грн та за травень 2022 року в розмірі 4 217, 27 грн, просив у задоволенні даних вимог відмовити, оскільки заробітна плата за вказані місяці була виплачена з урахуванням обов`язкових відрахувань.

Заслухавши учасників справи, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено наступне.

Справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Так судом встановлені наступні фактичні обставини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звільнено з роботи з 19 червня 2022 року з посади учителя фізики та математики Куп`янського ліцею № 4 Куп`янської міської ради Харківської області за п. 1 ст. 36 КЗпП України, угода сторін, що підтверджується наказано про звільнення за № 45-к від 17.06.2022 року.

З довідки виданої відділом освіти Куп`янської міської ради Харківської області про отримані доходи за період з квітня по червень 2022 року вбачається, що заробітна плата ОСОБА_1 за вказаний період становить усього 90 545,37 грн, сума ЕСВ становить 19 919,98 грн, сума ПДФО становить 16 298,17 грн, сума військового збору становить 1 358,18 грн.

Згідно Розпорядження № 42 Куп`янського міського голови від 24.02.2022 р. пунктом 1 встановлено у Куп`янській міській раді Харківської області та її виконавчих органів з 24 лютого 2022 р. терміном на час введення воєнного стану простій у роботі працівників, пунктом 3.3. встановлено у період простою зберегти у межах кошторису середній заробіток для працівників, які підпадають під дію простою.

З довідки про доходи виданої відділом освіти Куп`янської міської ради Харківської області від 16.01.2025 року вбачається, що заробітна плата ОСОБА_1 за червень 2022 року становить 11 764,41 грн, компенсація за невикористану відпустку становить 37 570,52 грн, а всього разом 49 334,93 грн, податок з доходів 8880,29 грн, військовий збір 740,02 грн, профспілковий внесок 493,35 грн.

З відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого ( перерахованого) податку та військового збору станом на 08.01.2025 року вбачається, що за період з 1 кварталу по 4 квартал 2022 року ОСОБА_1 отримувала доходи з таких джерел за січень 2022 відділ освіти нараховано - 20 638,37 грн, виплачено - 20 638,37 грн; сума податку нараховано - 3 714,91 грн, перераховано 3 714,91 грн; сума військового збору нараховано 309,58 грн, перераховано 309,58 грн. За лютий 2022 відділ освіти нараховано 19 649,14 грн, виплачено 19 649,14 грн; сума податку нараховано 3 536,84 грн, перераховано 3 536,84 грн; сума військового збору нараховано 294,74 грн, перераховано 294,74 грн. За березень 2022 відділ освіти нараховано - 20 638,37 грн, виплачено - 20 638,37 грн; сума податку нараховано - 3 714,91 грн, перераховано 3 714,91 грн; сума військового збору нараховано 309,58 грн, перераховано 309,58 грн. За квітень 2022 відділ освіти нараховано - 20 638,37 грн, виплачено 0,00 грн; сума податку нараховано - 3 714,91 грн, перераховано 0,00 грн; сума військового збору нараховано 309,58 грн, перераховано 0,00 грн. За травень 2022 відділ освіти нараховано - 20 572,07 грн, виплачено 0,00 грн; сума податку нараховано 3 702,97 грн, перераховано 0,00 грн; сума військового збору нараховано 308,58 грн, перераховано 0,00 грн. За червень 2022 відділ освіти нараховано 49 334,93 грн, виплачено 0,00 грн; сума податку нараховано 8 880,29 грн, перераховано 0,00 грн; сума військового збору нараховано 740,02 грн, перераховано 0,00 грн.

З інформації наданої Пенсійним фондом України з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування Індивідуальні відомості про застраховану особу від 30.10.2024 року вбачається, що з ОСОБА_1 за 2022 рік страхові внески стягувалися з січня по травень, з червня по грудень відомості відсутні.

Згідно виписки банку по картковому рахунку ОСОБА_1 вбачається, що за період з 01.01.2022р. по 24.12.2024 р. відділом освіти Куп`янської міської ради Харківської області в період з 14.01.2022р. по 21.03.2022р. ОСОБА_1 перераховувалась заробітна плата від відповідача, потім 31.05.2023 р. перерахована відповідачем заробітна плата двома платежами в розмірі 16 407,50 грн та 16 354,80 грн.

З довідки про доходи виданої відділом освіти Куп`янської міської ради Харківської області від 21.02.2025 року вбачається, що заробітна плата ОСОБА_1 за квітень 2022 року нараховано у сумі - 20 638,37 грн, податок з доходів фізичних осіб 3 714, 91 грн, військовий збір 309,58 грн, профспілковий внесок 206, 38 грн, до виплати 16 407, 50 грн; за травень 2022 року нараховано у сумі - 20 572,07 грн, податок з доходів фізичних осіб 3 702,97 грн, військовий збір 308,58 грн, профспілковий внесок 205,72 грн, до виплати 16 354,80 грн.

Зазначені цивільно-правові відносини регулюються наступними законодавчими актами.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Відповідно до положень ст.12 ЦПК України, особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Нездійснення особою своїх цивільних прав не є підставою для їх припинення, крім випадків, встановлених законом.

Частиною першою ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність.

Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Достовірними, відповідно до ст. 79 ЦПК України, є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування.

Статтею 43 Конституції України закріплено право на працю і заробітну плату, а саме визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижче від визначеної законом.

Стаття 55 Конституції України наголошує, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Відповідно до ч. 1ст. 94 КЗпП України, ст.1Закону України «Про оплату праці»,заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства.

Відповідно до ч. 1 ст.115 КЗпП України,заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Згідно з ч. 1 ст. 47 КЗпП, роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника.

Статтею 116 КЗпП передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати.

Згідно з ч. 1 ст. 117 КЗпП, у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

Тягар доказування відсутності вини у вчиненні такого порушення покладається на роботодавця. Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 27 січня 2020 року у справі № 682/3060/16-ц (провадження №61-23170сво18).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відпустки» державні гарантії та відносини, пов`язані з відпусткою, регулюються Конституцією України, цим Законом, Кодексом законів про працю України, іншими законами та нормативно-правовими актами України.

Згідно зі ст. 45 Конституції України кожен, хто працює, має право на відпочинок. Це право забезпечується наданням днів щотижневого відпочинку, а також оплачуваної щорічної відпустки, встановленням скороченого робочого дня щодо окремих професій і виробництв, скороченої тривалості роботи у нічний час.

Відповідно до ст. 74 КЗпП громадянам, які перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також працюють за трудовим договором у фізичної особи, надаються щорічні (основна та додаткові) відпустки із збереженням на їх період місця роботи (посади) і заробітної плати.

Право на відпустки мають громадяни України, які перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також працюють за трудовим договором у фізичної особи (далі - підприємство). Право на відпустки забезпечується: гарантованим наданням відпустки визначеної тривалості із збереженням на її період місця роботи (посади), заробітної плати (допомоги) у випадках, передбачених цим Законом; забороною заміни відпустки грошовою компенсацією, крім випадків, передбачених статтею 24 цього Закону. (ст. 2 Закону України «Про відпустки»).

Статтею 24 Закону України «Про відпустки» передбачено можливість грошової компенсації за невикористані щорічні відпустки. Так, частиною 1 передбачено, що у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.

Відповідно до ст. 28 Закону України «Про відпустки» особи, винні в порушенні законодавства про відпустки, несуть відповідальність згідно з законодавством.

Згідно ч. 1 та ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Всупереч цьому, позивачем не надано доказів на підтвердження обставин, викладених у позовній заяві стосовно вимог про стягнення з відповідача заборгованості у виді невиплаченої заробітної плати за квітень 2022 р. в розмірі 4 230 (чотири тисячі двісті тридцять) грн 87 коп., за травень 2022р. в розмірі 4 217 (чотири тисячі двісті сімнадцять) грн, 27 коп., оскільки як вбачається з матеріалів справи заробітна плата за вказані місяці була повністю перерахована позивачу з урахуванням сум податків і обов`язкових платежів.

Таким чином, враховуючи спірні цивільно-правові відносини між учасниками справи, які вирішуються тільки в судовому порядку, суд повно та всебічно встановивши обставини справи, врахувавши та надавши оцінку їм та наданим доказам за своїм внутрішнім переконанням, приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог в частині стягнення заборгованості по заробітній платі за червень 2022 року у розмірі 11 764,41 ( одинадцять тисяч сімсот шістдесят чотири гривні 41 копійка) та суми компенсації за невикористану відпустку у розмірі 37 570, 52 ( тридцять сім тисяч п`ятсот сімдесят гривень 52 копійки), в іншій частині у задоволенні позову слід відмовити за наведених вище підстав.

Суд зазначає, що у п. 23 Рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006 (заява №63566/00) «Пронін проти України» зазначено, що п. 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційне розміру задоволених позовних вимог, а в разі відмови в позові покладається на позивача.

Позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що становить 1 035, 21 грн. Тобто, 57 783,07 грн : 49 334,93 грн = 1,17 (заявлена позивачем сума : задоволену судом суму = коефіцієнт розрахунку судового збору), 1211,20 грн (судовий збір) : 1,17 = 1 035,21 грн (сума судового збору, який підлягав сплаті позивачем при зверненні до суду поділена на коефіцієнт розрахунку в межах задоволеної судом суми заборгованості = судовий збір пропорційно до задоволеної судом суми заборгованості).

Керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 81, 82, 141, 229, 258, 259, 263-265, 268, 279 ЦПК України, ст. ст. 47, 74, 94, 115, 116, 117, 233 КЗпП України, суд

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_1 до Відділу освіти Куп`янської міської ради Харківської області про стягнення заборгованості по заробітній платі за час затримки та проведення остаточного розрахунку зі звільненим робітником задовольнити частково.

Стягнути з Відділу освіти Куп`янської міської ради Харківської області, місцезнаходження за адресою: Харківська область, м. Куп`янськ, вул. Студентська, буд. 2, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , фактична адреса місця проживання: АДРЕСА_2 заборгованість у виді невиплаченої заробітної плати за червень 2022 року у розмірі 11 764,41 ( одинадцять тисяч сімсот шістдесят чотири гривні 41 копійка) та компенсацію за невикористану відпустку у розмірі 37 570, 52 ( тридцять сім тисяч п`ятсот сімдесят гривень 52 копійки) з послідуючим утриманням зі вказаних сум податків і обов`язкових платежів.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення заробітної плати, але не більше розміру заробітної плати за один місяць.

В іншій частині у задоволенні позову відмовити.

Стягнути з Відділу освіти Куп`янської міської ради Харківської області, місцезнаходження за адресою: Харківська область, м. Куп`янськ, вул. Студентська, буд. 2, на користь держави судовий збір у розмірі - 1 035, 21 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а після складання повного судового рішення відповідно до ст.268 ЦПК України в цей же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи, що розглядається на офіційному порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки http://cz.hr.court.gov.ua

Повний текст рішення складено 25.03.2025 року.

Суддя: С.В. Клімова