Справа № 529/80/25
Провадження № 6/545/30/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2025 рокум. Полтава

Полтавський районний суд Полтавської області у складі

головуючого судді Зуб Т.О.,

за участю секретаря Пінчук З.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс», заінтересовані особи: Акціонерне товариство «Ідея Банк», Товариство з обмеженою діяльністю «Факторингова компанія «Рантьє», Товариство з обмеженою відповідальністю «Нью Файненс Сервіс», ОСОБА_1 , Полтавський відділ ДВС у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про заміну сторони виконавчого провадження,-

ВСТАНОВИВ:

Представник заявника- ТОВ «Свеа Фінанс» звернувся до суду з заявою, в якій просить замінити стягувача- ТОВ «ФК «Рантьє» на його правонаступника- ТОВ «Свеа Фінанс» у виконавчому провадженні № 52138845 з виконання виконавчого напису № 590 від 05.08.2016 року про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № Р36.701.70050 від 02.12.2014 року, укладеного з ПАТ «Ідея Банк».

Учасники справи в судове засідання не з`явились.

Згідно із вимогами частини третьої статті 442 Цивільного процесуального кодексу України неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, встановив, що між ПАТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК «Рантьє» бу укладений договір факторингу № 30/10-1 від 30.10.2015 року (а.с. 6-7).

Між ТОВ «ФК «Рантьє» та ТОВ «ФК «Серет» був укладений договір факторингу № 28/02-1 від 28.02.2017 року (а.с. 12-13). Відповідно до п. 1.1. статуту ТОВ «Фінансова компанія «Серет» () 27.06.2017 року змінило назву на ТОВ «Нью Файненс Сервіс» () (а.с. 16-17).

Між ТОВ «Нью Файненс Сервіс» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» був укладений договір факторингу № 08/22 від 31.08.2022 року (а.с. 18-19). ТОВ «Росвен Інвест Україна» () 25.03.2024 змінило назву на ТОВ «СВЕА ФІНАНС» () (а.с. 22).

Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення (частина перша статті 517 ЦК України).

У своїй Постанові від 01 лютого 2023 року по справі № 2-3266/11 Верховний Суд зазначив таке. Питання процесуального правонаступництва врегульовано частиною першою статті 55 ЦПК України, відповідно до якої у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Процесуальне правонаступництво - це перехід процесуальних прав та обов`язків від однієї особи до іншої. Виникнення процесуального правонаступництва безпосередньо пов`язане з переходом матеріальних прав між такими особами. Заміна сторони правонаступником відбувається, як правило, у випадках зміни суб`єкта права або обов`язку у правовідношенні, коли новий суб`єкт права (позивач, відповідач або третя особа) повністю або частково приймає на себе права чи обов`язки попередника.

Для настання процесуального правонаступництва необхідно встановити факт переходу до особи матеріальних прав попередника. У кожному конкретному випадку для вирішення питання про можливість правонаступництва суду необхідно досліджувати відповідні фактичні обставини, передбачені нормами матеріального права.

Підставою для процесуального правонаступництва є правонаступництво у матеріальному правовідношенні, яке настало після відкриття провадження у справі. Тому особливості здійснення процесуального правонаступництва визначаються особливостями норм матеріального права, що регулюють перехід прав й обов`язків у матеріальних правовідносинах від особи до її правонаступника, або в інших випадках зміни сторони у правовідносинах, в яких виник спір.

Отже, процесуальне правонаступництво, передбачене статтею 55 ЦПК України, є переходом процесуальних прав та обов`язків сторони у справі до іншої особи у зв`язку з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні.

Згідно із частинами першою, другою, п`ятою статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

У процесуальних відносинах правонаступник може бути замінений там, де вони є триваючими, або за умови відновлення процесуальних строків для вчинення процесуальних дій. Втрата первісним кредитором певних процесуальних прав внаслідок пропуску ним строків для вчинення процесуальних дій до моменту укладення договору відступлення права вимоги означає, що саме у такому обсязі новий кредитор може стати процесуальним правонаступником і автоматичного поновлення процесуальних прав за наслідком укладення договору відступлення права вимоги не відбувається.

Стадія виконавчого провадження як завершальна стадія судового процесу починається після видачі виконавчого документа стягувачу та закінчується фактичним виконанням судового рішення або зі спливом строку пред`явлення документа до виконання, оскільки у разі пропуску такого строку виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання. Отже, за межами цього процесуального строку виконавчі дії не вчиняються, а строк виконавчого провадження спливає одночасно зі строком пред`явлення виконавчого документа до виконання. Така правова позиція викладена в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 910/10031/13 та від 11 березня 2021 року у справі №910/2954/17.

Згідно із частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У заяві про заміну сторони виконавчого провадження ТОВ «Свеа Фінанс» зазначає, що 05.08.2016 року Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. вчинено виконавчий напис № 590 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором.

Однак, до матеріалів справи не долучено копії вказаного виконавчого напису, що позбавляє суд можливості встановити на підставі яких документів його було вчинено, зокрема у зв`язку із неналежним виконанням зобов`язань саме за кредитним договором № Р36.701.70050 від 02.12.2014 року, який також не долучений до матеріалів справи, що позбавляє суд можливості пересвідчитися у факті укладення такого кредитного договору та подальшого відступлення прав вимоги за таким кредитним договором.

Також з матеріалів заяви неможливо встановити, чи звернено до примусового виконання виконавчий напис № 590 від 05.08.2016 року, вчинений Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором, та чи не визнаний він таким, що не підлягає виконанню.

Суд звертає увагу, що з наданої роздруківки інформації із Автоматизованої системи виконавчого провадження за номером виконавчого провадження № АСВП: 52138845 від 04.10.2016 року (а.с. 9) неможливо встановити на підставі якого виконавчого документу здійснюється примусове виконання. Наявність виконавчого провадження, сторонами якого є ТОВ «ФК «Рантьє» та ОСОБА_1 сама по собі не свідчить про стягнення заборгованості в межах такого виконавчого провадження, саме за кредитним договором № Р36.701.70050 від 02.12.2014 року.

Тобто, в матеріалах справи відсутні відповідні документи, які б свідчили, що з примусового виконання вказаного виконавчого напису дійсно відкрито виконавче провадження відповідним органом державної виконавчої служби чи приватним виконавцем. Суду також не надано жодних документів, які б містили у собі відомості щодо стадії виконавчого провадження з примусового виконання вказаного виконавчого напису, у разі його відкриття.

У постанові від 18 січня 2022 року у справі № 34/425 (провадження№ 12-69гс21) Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що при вирішенні питання про заміну сторони виконавчого провадження суди мають встановити, чи не сплив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, оскільки за межами цього процесуального строку виконавчі дії не вчиняються, а строк виконавчого провадження спливає одночасно зі строком пред`явлення виконавчого документа до виконання. Після спливу строку виконавчого провадження не може вирішуватись питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Частинами першою-третьою статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Як вбачається з матеріалів справи, звертаючись до суду, заявник у заяві виклав обставини, якими обґрунтовував свої вимоги, зазначив докази, що підтверджують вказані обставини, разом з тим, не заявляв клопотання про вжиття заходів забезпечення доказів, та не зазначав про докази, які не можуть бути подані разом із заявою із поважних причин, не подавав клопотання про їх витребування. Тобто, заявник на власний розсуд розпорядився своїми правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 29 січня 2020 року по справі 755/18920/18.

З урахуванням вищевикладеного, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, у суду відсутні правові підстави для задоволення заяви ТОВ «Свеа Фінанс» про заміну сторони виконавчого провадження.

Керуючись ст. 260, 442 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс», заінтересовані особи: Акціонерне товариство «Ідея Банк», Товариство з обмеженою діяльністю «Факторингова компанія «Рантьє», Товариство з обмеженою відповідальністю «Нью Файненс Сервіс», ОСОБА_1 , Полтавський відділ ДВС у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про заміну сторони виконавчого провадження- відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

СуддяТетяна ЗУБ