Справа № 159/8380/24
Провадження № 2/159/377/25
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

18 березня 2025 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Лесика О.В.,

за участю секретаря судового засідання Посполітак Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по оплаті послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за комунальну послуги. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони є співвласниками квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Позивач за період з квітня 2022 року по жовтень 2024 року самостійно оплачувала комунальні послуги. Оскільки відповідач є власником частини квартири, а тому повинен оплачувати комунальні послуги. З посиланням на норми ст. 360 ЦК України та враховуючу розмір частки відповідача у праві спільної часткової власності, позивач просить стягнути з ОСОБА_2 на її користь сплачені житлово-комунальні послуги в сумі 9626,24 грн. та судові витрати у справі.

Позивач в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримує повністю, з підстав, викладених у заяві та просить його задовольнити. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі.

Відповідачі в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоч завчасно та належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Відзиву на позов не подав.

Враховуючи зазначені обставини суд, відповідно до ст. 128, ч. 1 ст. 223, ст.ст. 279, 280 ЦПК України, ухвалив здійснити заочний розгляд справи.

Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши докази по справі суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням Ковельського міськрайонного суду від 29 серпня 2022 року, яке набрало законної сили, у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів на утримання майна, позов задоволено повністю. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 кошти в сумі 4062,16 грн., 992,40 грн. судового збору та 1000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Мотивуючи своє рішення, суд встановив що «сторони є співвласниками квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Позивач за період з квітня 2021 року по березень 2022 року понесла витрати на квартиру у сумі 16248,64 грн. Позивачу належить квартири, її підопічній квартири, відповідачу належить квартири. Отже, на відповідача припадає 4062 грн. 16 коп. витрат на квартиру, які він не відшкодував позивачу».

Тобто, відповідач ОСОБА_2 є співвласником квартири АДРЕСА_2 , частка останнього у праві спільної часткової власності становить .

Відповідно до ч.1 ст. 5 Закону України Законом України «Про житлово-комунальні послуги», до житлово-комунальних послуг належать: житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком; комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами.

Відповідно до положень ч.1 ст. 9 Законом України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Статтею 322 ЦК України визначено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно ч. 1, 2 ст. 355 Цивільного кодексу України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 356 Цивільного кодексу України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Статтею 360 Цивільного кодексу України передбачено, співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Тобто ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є співвласниками житла, а тому в силу наведених вище норм Закону, несуть відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивачем доведено та підтверджується копією квитанції, що за період з квітня 2022 року по жовтень 2024 року нею було проведено оплату житлово-комунальних послуг на загальну суму 38504,95 грн., з них: 15173,99 грн. за обслуговування багатоквартирного будинку та 23430,95 грн. за послуги з теплозабезпечення

Відповідачем будь-яким чином зазначений розрахунок не спростовано.

Оскільки відповідачу належить частина квартири АДРЕСА_2 , ОСОБА_2 жодних дій щодо розподілу рахунків не проводив, а тому відповідно до належної йому частки у майні, повинен оплачувати комунальні послуги.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтований та підлягає задоволенню повністю.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат суд виходить з наступного.

Статтею 133 ЦПК України, встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу стороною позивача надані: актом № 22 прийняття передачі виконаних послуг у сфері права до Договору про надання правової допомоги № б/н від 30.01.2020, рахунок № 22 від 12.12.2024, квитанцією про оплату послуг на суму 2000 грн.

Відповідач будь-яких доказів неспівмірності витрат на правничу допомогу суду не надала, із заявою про зменшення витрат на правничу допомогу адвокатом до суду не зверталась, а тому витрати на правничу допомогу підлягають стягненню з відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позов задоволено повністю, а тому сплачений позивачем при подачі позову до суду судовий збір в сумі 968,96 грн. слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Керуючись статтями 12,76-81, 130, 141,247,265,268, 274, 280, 288 ЦПК України, статтями 322, 360 543,544 ЦК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 коштів, сплачених за житлово-комунальні послуги з утримання квартири в сумі 9626 (девять тисяч шістсот двадцять шість) гривень 24 копійки.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у справі: судовий збір в розмірі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) гривень 96 копійок та витрати на правничу допомогу в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його складення.

Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення рішення може бути оскаржене відповідачем безпосереднього до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржене позивачем безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено та підписано 24 березня 2025 року.

Повне найменування сторін:

Позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Представник позивача адвокат Гарбарчук Наталія Миколаївна, РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_3 .

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , паспорт НОМЕР_4 виданий Ковельським МРВ УМВС України у Волинській області, адреса проживання: АДРЕСА_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Головуючий:В. О. ЛЕСИК