Унікальний номер справи 333/1192/24
Номер провадження 2/333/368/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2025 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого - судді Ковальової Ю.В., секретар судового засідання Дондик О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики,

за участі:

представника позивача - Александрова О.О.,

відповідача - ОСОБА_1 ,

в с т а н о в и в:

І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ.

ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» звернулося до суду із позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором в розмірі 84297, 47 грн., а також судові витрати.

Обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що 11.06.2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ІНФІНАНС» та ОСОБА_2 було укладено Договір позики в тому числі і на умовах фінансового кредиту № та отримання кредиту згідно Заявки - анкети на умовах Пропозиції (оферти) на укладення електронного Договору позики № від 13.11.2019, що акцептована Відповідачем 13.11.2019 р., шляхом підписання електронним підписом Відповідача (вчиненим одноразовим ідентифікатором з урахуванням положень ч. 6 і 12 п. 1 ст. 3, ст. 12, п. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», ч. 1 ст. 205 Цивільного Кодексу України).

Відповідно до умов Договору позики Кредит надається у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами) з максимальним лімітом 20000,00 грн., в межах строку дії Договору - 36 календарних місяців з дня підписання Договору з остаточним терміном повернення кожного траншу кредиту не пізніше строку користування траншем, визначеного Сторонами.

Строк та умови користування кожним траншем є окремим та визначається Сторонами відповідно до умов Договору.Товариство належним чином виконало зобов`язання за Договором та надало позичальниці кредитні кошти в порядку, передбаченими умовами Договору. Зазначає, що даний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. 14.07.2021 року між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір фаторингу № 14-07/21, відповідно до якого ТОВ «Інфінанс» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до боржників за договорами позики в тому числі за договором позики № від 11.06.2019 року. 10.01.2023 року між ТОВ «Вердикт капітал» та ТОВ «Коллект Центр» було укладено договір відступлення права вимоги № 10-01/2023, відповідно до якого ТОВ «Вердикт капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права грошової вимоги до Договору про надання коштів у позику на умовах фінансового кредиту № від 11.06.2019 року, укладеного між ТОВ «Інфінанс» та ОСОБА_2 . Таким чином, позивач ТОВ «Коллект Центр» набуло права грошової вимоги до відповідачки ОСОБА_2 . В порушення умов кредитного договору відповідач свої зобов`язання за вказаним договором не виконав і станом на 09.01.2024 року, його заборгованість перед позивачем становить 117617,43 грн., з яких: 6999 грн. 99 коп. заборгованість за тілом кредиту, 110617 грн. 44 коп. заборгованість за відсотками за користуванням кредиту. Однак, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності позивач просить стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованісті у розмірі 84297,47 грн. та понесені судові витрати.

ІІ. ЗАЯВИ (КЛОПОТАННЯ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ.

22.07.2024 відповідачем надано відзив на позовну заяву, в якому позов не визнає в повному обсязі з огляду на таке. Між нею та Товариством з обмеженою відповідальністю «ІНФІНАНС» дійсно було укладено Договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту N? від 11.06.2019. За цим договором їй було встановлено кредитний ліміт у сумі 20 000,00 грн. Декілька разів вона дійсно використовувала кошти в рамках кредитного ліміту, але в подальшому повертала їх, шляхом зарахування на електронний рахунок кредитодавця. 14.07.2021 ТОВ «ІНФІНАНС» відступило право вимоги за кредитним договором до неї за договором факторингу №14-07/21 від 14.07.2021 ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ». 10.01.2023 ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» за Договором відступлення права вимоги N?10-01/2023 відступила право вимоги до неї ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР». Зауважує, що а ні ТОВ «ІНФІНАНС», а ні ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» не пред`являли до неї будь-яких фінансових вимог. В матеріалах справи міститься Заява-Анкета на отримання кредиту від 13.11.2019 в якій також вказано термін кредиту - 30 днів. Слід зауважити, що у своїй позовній заяві позивач посилається на те, що станом на 09.01.2024 розмір боргу складає 117 617,43 грн. При цьому вказує, що основний борг складає 6 999,99 грн., а заборгованість за відсотками складає 110 617,44 грн. Проте з власних міркувань просить стягнути на його користь 6 999,99 грн. основного боргу та 77 297,48 грн. заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги від ТОВ «ІНФІНАНС» (14.07.2021) у розмірі 77 297,48 грн. Це не відповідає дійсності. Як вбачається з наданого позивачем Реєстру боржників до Договору Факторингу N? 14-07/21 від 14.07.2021 (Витяг з додатку N? 3 до Договору) сума боргу на час відступлення вимоги від ТОВ «ІНФІНАНС» становила 6 999,99 грн., а сума боргу за відсотками становила 69 947,50 грн., що не відповідає сумі вказаній позивачем у своїй позовній заяві. Крім того, в цьому ж Додатку вказано, що термін дії кредитного договору становив з 11.06.2019 по 20.01.2020. При цьому алгоритм розрахунку спірних відсотків ні первісним кредитором ні позивачем до позову не наданий та їй не зрозумілий. З наданої позивачем до позовної заяви інформації про її взаєморозрахунки з ТОВ «ІНФІНАНС» вбачається, що 11.06.2019 вона отримала кошти у розмірі 1 400,00 грн., які повернула 19.06.2019. Далі 19.06.2019 вона отримала кошти у розмірі 1 800,00 грн., які повернула 28.06.2019. Далі 28.06.2019 вона отримала 2 300,00 грн., які повернула 29.06.2019. Далі 29.06.2019 вона отримала 2 300,00 грн., які повернула 01.08.2019 двома платежами у сумі 1 941,02 грн. та 358,98 грн. Далі 30.09.2019 вона отримала 4 600,00 грн., які повернула 13.11.2019. В подальшому в розрахунку вказано, що вона 13.11.2019 отримала 7 000,00 грн., які обліковуються як заборгованість у розмірі 6 999,99 грн. Проте в матеріалах справи є квитанція про сплату N? 42775137 від 13.11.2019, яка підтверджує сплату нею на користь ТОВ «ІНФІНАНС» за допомогою сервісу іРау.а 7 000,00 грн. та 49,00 грн. комісії за переказ. Отже боргу перед первісним кредитором в неї не було. Щодо нарахованих відсотків вказала, що якщо навіть припустити, що останній транш вона отримала 13.11.2019 який первісний кредитор обліковував як борг у розмірі 6 999,99 грн., а дата закінчення Договору становить 20.01.2020, то кількість днів користування кредитом на дату розрахунку (20.01.2020) складає: листопад 2019 - 12 календарних днів, грудень 2019 - 31 календарних днів, січень 2020 - 20 календарних днів, що разом складає: 12+31+20 = 63 календарних дні. Отже сума відсотків за користування кредитом на дату завершення Договору має становити: 6 999,99 ? 1,75% ? 63 календарних дні = 7 717,49 грн. Враховуючи викладене, а також недоведеність наявності основного боргу та недоведеність розміру боргу по відсоткам за користування кредити, просила суд відмовити у задоволенні цих позовних вимог. Крім того, щодо понесених судових витрат на правову допомогу у розмірі 17000 грн., вважає зазначену суму безпідставно завищеною та неспівмірною зі складністю справи.

05.09.2024 року від представника позивача надані письмові пояснення, в яких вказано наступне. Сторони окремо погодили, що у випадку користування Позичальником кредитом понад строк, встановлений в договорі або додатковими угодами між сторонами, зобов`язання позичальника за цим Договором продовжуються на весь період фактичного користування кредитом. При цьому, відсоткова ставка протягом дії договорів не збільшувалось. Умовами договору лише передбачалась можливість зменшення відсоткової ставки у випадку виконання пільгових умов споживачем, а у разі їх невиконання повернення до стандартної відсоткової ставки. Отже, нарахування процентів за користування кредитом здійснювалося відповідно до умов цього договору в межах строку дії кредитного договору. Звертаю особливу увагу суду, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження належного виконання умов договору та контр-розрахунок заборгованості, здійснений Відповідачем. Таким чином, відсутні підстави для сумніву у правильності здійснених Кредитором розрахунків. Отже, розмір та порядок нарахування відсотків погоджений сторонами Кредитного договору, підстави виникнення заборгованості є законними, а її розмір розумним та справедливим. Також, Відповідач стверджує, що заборгованість була погашена перед первісним кредитором та посилається на квитанцію №42775137 від 13.11.2019 року, надану Позивачем. Разом з тим, дана квитанція підтверджує факт перерахування коштів первісним кредитором на користь Відповідача, а не оплату заборгованості. Дана обставина підтверджується тим, що в даній квитанції вказанопризначення платежу: «Зачисление 7000 грн на картку НОМЕР_1 » - картку, вказану Відповідачем в заявці на отримання кредиту, наявній в матеріалах справи. При цьому реквізити одержувача, зазначені в правій частині даної квитанції це реквізити отримувача даної квитанції, а не грошових коштів. Такі твердження відповідача свідчать про намір ввести суд в оману щодо обставин справи. Щодо стягнення витрат на правничу допомогу вказали, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Проте, Відповідач не наводить обґрунтування неспівмірності витрат із складністю справи та не надає суду будь-яких доказів на підтвердження такої позиції. Той факт, що позовна заява підписана директором ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» не спростовує, що її було складено адвокатським об`єднанням. Більш того, із наданих документів вбачається, що сторони визнають факт надання правової допомоги, погоджують її обсяг та не мають претензій щодо виконання умов договору. Твердження Відповідача не підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами. Отже, такі твердження є припущеннями.

В судовому засіданні представник позивач підтримав позовні вимоги за вказаними вище обставинами, просила позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечила проти позову з підстав, висвітлених у відзиві на позов. Просила у задоволенні позову відмовити. Також зазначила, що докази (квитанція), які підтверджують сплату нею на користь ТОВ «ІНФІНАНС» 7 000,00 грн. знаходяться на окупованій території.

ІІІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 15.07.2024 року заяву ОСОБА_1 , про перегляд заочного рішення по цивільній справі за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики, - задоволено. Заочне рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 06 червня 2024 року по цивільній справі (провадження №2/333/2241/24, № 333/1192/24) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики - скасовано. Розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

ІV. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН.

11.06.2019 року між ТОВ «Інфінанс» та ОСОБА_2 був укладений договір позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № зі строком дії 36 календарних місяців, відповідно до якого відповідачу був наданий кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами з максимальним лімітом 20 000,00 грн, з максимальною відсотковою ставкою за один календарний день на суму фактичного залишку заборгованості 1,75%, максимальна реальна річна відсоткова ставка за кредитом становить 638,75%.

У договорі зазначено, що позичальник підтвердив надання Товариством інформації, визначеної ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», відповідно до вимог чинного законодавства України. Підписанням цього Договору позичальник підтвердив те, що ознайомився в повному обсязі із Правилами надання грошових коштів у позику, в тому числі й на умовах фінансового кредиту за умовами програми «MoneyBOOM», розміщеними на веб-сайті Товариства та погоджується із ними в повному обсязі. За умовами цього договору товариство має право на відступлення права вимоги за договором будь-кому, без згоди на це позичальника.

До договору про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, ТОВ «Інфінанс» додало Правила надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту за умовами програми «MoneyBOOM».

13.11.2019 року у рамках вказаного договору ТОВ «Інфінанс» надало відповідачу пропозицію на отримання 12401 траншу кредиту у сумі 7000 грн на 30 днів з відсотковою ставкою 1,75% на день та річною ставкою 638,75%, строк дії договору позики визначено 30 днів на підставі Заявки-Анкети на отримання кредиту № від 11.06.2019, яка підписана з використанням електронного підпису шляхом застосування одноразового ідентифікатора.

Згідно квитанції № 42775137 від 13.11.2019 ТОВ «Інфінанс» на рахунок ОСОБА_2 були зараховані грошові кошти у сумі 7000 грн.

14.07.2021 між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» був укладений договір факторингу № 14-07/21, за умовами якого та у відповідності до ст. 512 ЦК України ТОВ «Вердикт Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб - боржників ТОВ «Інфінанс», включаючи і відповідача, що крім самого договору, підтверджується витягом з реєстру боржників, доданих до договору.

Відповідно до п. 2.2. вказаного договору Фактор набуває права на всі суми, які він одержить на виконання вимоги від Боржників, а Клієнт не відповідає перед Фактором, якщо одержані Фактором суми є меншими від суми, сплаченої Фактором Клієнтові.

Пунктом 2.3, 2.4 Договору передбачено, що Клієнт відступає Факторові право грошової вимоги до Боржників виключно в частині тих сум Заборгованості, що визначені в Реєстрах Боржників. Фактор одержує право (замість Клієнта) вимагати від Боржників належного виконання всіх грошових зобов`язань за договорами про надання фінансових послуг, Право Вимоги за якими передається.

Згідно п. 6.1.4. Договору право вимоги переходить до Фактора після оплати фінансування з моменту підписання сторонами Акту приймання-передавання Реєстру Боржників (Додаток № 2), який є підтвердженням передачі Фактору права грошової вимоги до Боржників, після чого Фактор стає новим кредитором по відношенню до Боржників стосовно переданого Права вимоги (а.с. 24-26).

10.01.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» був укладений договір №10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, за умовами якого ТОВ «Коллект центр» набуло статусу нового кредитора щодо прав вимоги які належать ТОВ «Вердикт Капітал» на підставі договору факторингу № 14-07/21 від 14.07.2021 зокрема і щодо ОСОБА_2 .

Права вимоги за цим договором вважаються відступленими первісними кредитором та набутими новим кредитором у день належного підписання сторонами Акту приймання передачі Реєстру Боржників у друкованому підписаному вигляді (п. 5.2 Договору).

З моменту відступлення прав вимоги новий кредитор є таким, що замінив первісного кредитора у правовідносинах з боржниками, що існують на дату відступлення (передачі прав вимоги та мають відношення до прав вимоги. (п. 5.4). За змістом цього пункту до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні, що існували на момент переходу цих прав, зокрема новий кредитор має право здійснювати нарахування та стягнення процентів.

Згідно розрахунку заборгованості ОСОБА_2 перед ТОВ «Вердикт Капітал» вбачається, що станом на 10.01.2023 за відповідачем наявна заборгованість на загальну суму 117617,43 грн., з яких: 6999 грн. 99 коп. заборгованість за тілом кредиту, 110617 грн. 44 коп. - заборгованість за процентами на дату відступлення прав вимоги. Проте, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності, ТОВ «Коллект Центр» було нараховано суму заборгованості за кредитом у розмірі 6999,99 грн. та заборгованість за відсотками на день відступлення права вимоги від ТОВ «Інфінанс» 77297,48 грн.

V. МОТИВИ СУДУ ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА.

Згідно із частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до статей 512, 514 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Положеннями статей 1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Згідно з ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.

Матеріалами справи підтверджується факт укладення між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал», а в подальшому між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» договорів факторингу, за умовами яких право вимоги за кредитним договором № , укладеним між ТОВ «Інфінанс» та ОСОБА_2 11.06.2019, перейшло до ТОВ «Коллект Центр», а отже позивач як новий кредитор має право на звернення з позовом до суду про стягнення заборгованості.

Проте, як вбачається з Пропозиції 12401 траншу кредиту згідно Заявки анкети № від 13.11.2019 року в рамках Договору надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № від 11.06.2019 року (оферта) ОСОБА_2 надано кредит у сумі траншу 7000,00 грн, строк користування кредитом (траншем) 30 днів, тобто по 12.12.2019 року з відсотковою ставкою 1,75% за один день користування кредитом.

Отже нарахування кредитором відсотків після закінчення строку кредитування суперечить умовам кредитування і нормам ст. 1048 ЦК України.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 висловлено правову позицію про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст. 1050 ЦК України. Після спливу чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст.1050 ЦК України права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 квітня 2023 року по справі №910/4518/16 зауважила, що надання кредитору можливості одночасного стягнення як процентів за "користування кредитом", так і процентів як міри відповідальності, може призводити до незацікавленості кредитора як у вчиненні активних дій щодо повернення боргу, так і у якнайшвидшому виконанні боржником зобов`язань за кредитним договором, оскільки після спливу строку кредитування грошове зобов`язання боржника перед кредитором зростає навіть швидше, ніж зростало протягом строку кредитування. Тобто фактично кредитор продовжує строк кредитування на власний розсуд на ще вигідніших для себе умовах, маючи при цьому можливість в будь-який момент вчинити дії, спрямовані на стягнення боргу з боржника (наприклад, звернути стягнення на заставне майно боржника або стягнути борг з поручителя). Установивши, що умова договору передбачає нарахування процентів як міри відповідальності після закінчення строку кредитування, тобто за період прострочення виконання грошового зобов`язання, слід застосовувати як ст. 625 ЦК України, так і інше законодавство, яке регулює наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Отже, можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з ч.2 ст. 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за "користування кредитом"). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав).

Враховуючи вищевикладене, з урахуванням висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 28 березня 2018 у справі № 444/9519/12, надає підстави стверджувати про безпідставне нарахування процентів за користування кредитними коштами поза межами строку дії договору позики, оскільки після закінчення строку кредитування у позикодавця були відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти, та вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості по процентах за користування кредитом за період з 13.12.2019 по 14.07.2021 не підлягає задоволенню.

За таких обставин, суд доходить до висновку про наявність достатніх підстав для стягнення в примусовому порядку з боржника суми непогашеної заборгованості, оскільки договір позики укладений у спосіб, визначений чинним законодавством й фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку не повернуті, тому ТОВ «Коллект Центр» вправі вимагати захисту своїх прав через суд, шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, яка в подальшому перейшла до нового кредитора, саме у розмірі 10675,00 грн., з яких: 7000,00 грн. - заборгованість за основною сумою кредиту; 3675,00 грн. - заборгованість по процентам за користування коштами на дату закінчення строку кредитування. Пред`явлені до стягнення проценти у розмірі 73622,48 грн. стягненню не підлягають, оскільки нарахування останніх відбувалося поза межами строку договору позики.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що позовні вимоги ТОВ «Коллект Центр» задоволено частково, у відповідності до вимог ч.1, п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені позивачем витрати на сплату судового збору в розмірі 383,45 грн. та кошти на відшкодування його витрат по наданню правничої допомоги, розмір яких суд визначає пропорційно розміру задоволених позовних вимог, в сумі 2153,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 89, 141, 206, 259, 263-265, 268, 273, 280, 430 ЦПК України, суд, -

В и р і ш и в :

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» заборгованість за Договором надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № від 11.06.2019 року в сумі 10675/десять тисяч шістсот сімдесят п`ять/ гривень 00 копійок, витрати зі сплати судового збору у розмірі 383 /триста вісімдесят три/ гривні 45 копійок, а також витрати на правову допомогу у розмірі 2153 /дві тисячі сто п`ятдесят три/ гривні 00 копійок.

В решті позову-відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його складення шляхом подання апеляційної скарги в Комунарський районний суд міста Запоріжжя.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 44276926, місцезнаходження: 01133, м. Київ, вул. Мечнікова, буд. 3, офіс 306.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 . Фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя Ю.В. Ковальова