Справа № 138/716/25
Провадження №:2/138/572/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про залишення позовної заяви без руху

21 березня 2025 року м. Могилів-Подільський

Суддя Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області Цибульський О.Є., ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї документами ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя,-

ВСТАНОВИВ:

17.03.2025 представник позивача адвокат Пограничний А.М. звернувся до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області в інтересах позивача ОСОБА_1 з вказаним позовом.

Ознайомившись зі змістом позовної заяви та доданими до неї документами, суд вважає, що позовна заява підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків з огляду на таке.

Вимоги щодо форми та змісту позовної заяви, а також документів, що до неї додаються, визначені ст. 175-177 ЦПК України.

Відповідно до п. 3, 5, 8 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити, зокрема, зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності).

Також згідно з ч. 5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Крім того згідно з ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Однак дана позовна заява не відповідає вказаним вище вимогам закону.

Так, як вбачається зі змісту позовної заяви, представник позивача зазначає, що за час перебування в зареєстрованому шлюбі сторонами було придбано зокрема таке майно: житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , згідно висновку незалежного оцінювача ОСОБА_3 №13/25 від 13.02.2025 року середньо-ринкова вартість якого становить 125378,00 грн.; транспортний засіб марки Фольцваген, д.н.з. НОМЕР_1 .

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. п. 22-24 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 11 від 21 грудня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановити обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясувати джерело і час його придбання.

Так, на підтвердження вказаних обставин, позивачем до позову додано Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, відповідно до якої житловий будинок, розташований за адресою АДРЕСА_1 , належить в цілому ОСОБА_2 . Однак, про докази, які б свідчили про придбання за спільні кошти за час шлюбу сторонами вказаного будинку у позовній заяві не зазначено та до неї не додано, а також не зазначено як такі, що не можуть бути подані разом із позовною заявою. Клопотань про витребування цих доказів до позовної заяви також недодано.

Також на підтвердження вартості придбаного сторонами за час перебування у шлюбі транспортного засобу, представник позивача просить витребувати в Територіальному сервісному центрі інформації, щодо наявності у власності ОСОБА_4 рухомого майна, хоча відповідачем по справі зазначено ОСОБА_2 .

Разом з тим, позовна заява не містить будь-якого обґрунтування щодо визначеного позивачем способу захисту порушених прав (поділу спільного сумісного майна подружжя).

Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму статті 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен встановити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

У разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане.

Тому сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не можна вважати безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя.

Отже, позивачу необхідно зазначити, чим підтверджується придбання майна, що є предметом цього спору, під час перебування у зареєстрованому шлюбі, а також зазначити, чим підтверджується спільна участь подружжя коштами або працею в набутті спірного майна.

Щодо сплати позивачем судового збору необхідно зазначити наступне.

Стаття 4 Закону України «Про судовий збір» визначає, що за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1211,20 грн.) та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (15140,00 грн.).

Згідно з ч. 1 ст. 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування вартістю майна.

Так, представником позивача до позовної заяви додано платіжну інструкцію № 0.0..1 від 15.03.2025 на підтвердження сплати позивачем судового збору в сумі 969,00 грн. Однак вказана сума є меншою за мінімальний розмір судового збору, визначеного ст. 4 Закону України «Про судовий збір». При цьому, вказані вище недоліки позовної заяви щодо не надання доказів на підтвердження вартості спірного майна, позбавляють суд можливості визначити правильну ціну позову, а відтак і розмір судового збору, який підлягає сплаті, виходячи з дійсної вартості майна, на яке претендує позивач.

Відповідно до ч. 1, 2 ст.185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

На підставі викладеного вище та керуючись ст. Закону України «Про судовий збір», ст. 175 ч. 3 п. 3, 5, 8, 177 ч. 1, 4, 5, 176 ч. 1, 185 ч. 1, 2, 258-261 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Залишити без руху позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя, надавши позивачу строк п`ять днів з дня отримання копії ухвали для усунення зазначених в мотивувальній частині ухвали недоліків.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя: О.Є.Цибульський