АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
cправа № 725/2306/21
провадження № 22-з/822/6/25
Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Половінкіної Н. Ю.
суддів Лисака І.Н., Одинака О.О.
секретаря Факас А.В.
учасники справи:
позивач (відповідач за зустрічним позовом) ОСОБА_1 , яка є правонаступником ОСОБА_2
відповідач (позивач за зустрічним позовом) ОСОБА_3
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Іщенко Алла Володимирівна
за заявою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Хоміцька Тетяна Борисівна, про ухвалення додаткового рішення
Короткий зміст позовних вимог
ОСОБА_2 у квітні 2021 року звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про розірвання договору довічного утримання.
Зазначала, що ОСОБА_3 проживає у квартирі АДРЕСА_1 у сусідньому під`їзді будинку АДРЕСА_2 . На початку літа 2020 року ОСОБА_3 почала відвідувати її, пропонувати допомогу, оскільки вона перебувала у безпорадному стані через серцевий напад.
На підставі договору між Чернівецьким комунальним територіальним центром соціального обслуговування «Турбота» та ОСОБА_2 від 20 березня 2018 року №598 отримувала послуги.
ОСОБА_3 04 серпня 2020 року відвезла її до нотаріуса, де підписала документи, не читаючи.
Вказувала, що в подальшому стан здоров`я погіршувався, ОСОБА_3 допомоги не надавала.
Посилалася на те, що ОСОБА_3 відмовляля на прохання прибрати у квартирі, допомогти покупатися. Починаючи з літа 2020 року і до переїзду до племінниці ОСОБА_1 у грудні 2020 року постійно була голодною.
Вимушена була переїхати до племінниці у с.Вишняки Лубенського району Полтавської області ІНФОРМАЦІЯ_1 .
У зв`язку із приїздом чоловіка племінниці ОСОБА_4 . 18 грудня 2020 року ОСОБА_3 викликала працівників поліції, повідомила про набуття права власності на квартиру АДРЕСА_3 .
За змістом наданого приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Іщенко А.В. договору між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 довічного утримання, посвідченого приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Іщенко А.В. 04 серпня 2020 року, зареєстрованого в реєстрі за номером 3925 передала у власність ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_3 , ОСОБА_3 прийняла на себе зобов`язання доглядати її довічно, забезпечувати харчуванням, необхідним доглядом, ліками на 1500 грн кожного місяця.
Зазначала, що ОСОБА_3 забезпечення не надавала, натомість привласнила собі її кошти та золоті вироби, забрала всі документи, без її згоди передала у користування чоловіка ОСОБА_5 гараж.
Також ОСОБА_3 після її переїзду до племінниці ОСОБА_1 створювала видимість виконання умов договору довічного утримання, надсилала кошти, продукти харчування, яких вона вже не потребує, відмовилась від отримання.
Просила розірвати договір довічного утримання, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Іщенко А.В. 04 серпня 2020 року, зареєстрований в реєстрі за номером 3925.
Застосувати наслідки розірвання договору довічного утримання, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Іщенко А.В. 04 серпня 2020 року, зареєстрований в реєстрі за номером 3925 та повернути ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_4 , визнавши за нею право власності.
Скасувати обтяження за №37610870, зареєстроване 04 серпня 2021 року приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Іщенко А.В. на підставі договору довічного утримання від 04 серпня 2020 року №3925 щодо заборони відчуження квартири АДРЕСА_3 .
Ухвалою Першотравневого районного суду м.Чернівці від 29 червня 2021 року залучено до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Іщенко А.В.
ОСОБА_3 у червні 2021 року звернулася до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_2 з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_6 про зміну договору.
Зазначала, що з жовтня 2013 року постійно здійснювала догляд за ОСОБА_2 та її чоловіком, який помер у березні 2014 року, оскільки вони були похилого віку, не могли самостійно в повній мірі за собою доглядати, придбавати продукти харчування, готувати та прибирати.
За пропозицією ОСОБА_2 укладено договір між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 довічного утримання, посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Іщенко А.В. 04 серпня 2020 року, зареєстрований в реєстрі за номером 3925.
Займалась всіма питаннями організації належного побутового та соціального проживання ОСОБА_2 та її чоловіка, забезпечувала лікарськими засобами.
Далі при невстановлених обставинах ОСОБА_2 18 грудня 2020 року вночі забрала свої речі та переїхала до племінниці у с.Вишняки Лубенського району Полтавської області.
Після чого з метою належного виконання умов договору переказувала кошти на картковий рахунок ОСОБА_2 , висилала посилки з продуктами харчування та ліками.
Посилалася на те, що при укладенні договору сторони не передбачали такої зміни умов договору як переїзд відчужувача ОСОБА_2 в іншу місцевість. Подальше виконання договору порушує співвідношення майнових інтересів сторін, ризик зміни обставин має нести ОСОБА_2 , яка порушила зобов`язання.
Просила змінити умови абзацу першого пункту 6 договору довічного утримання, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посвідченого приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Іщенко А.В. 04 серпня 2020 року, зареєстрованого в реєстрі за номером 3925, які викласти в наступній редакції: «Матеріальне забезпечення з утримання, яке має щомісячно надаватися відчужувачу, оцінюється сторонами в розмірі 2000 грн шляхом перерахування на картковий рахунок відчужувача щомісячно до 15 числа разом з умовою збереження права безоплатного довічного проживання ОСОБА_2 у відчужуваній квартирі.
В іншій частині пункт 6 та інші положення договору залишити без змін за умов дотримання сторонами вимог, передбачених статтями 652, 653, 654 ЦК України.
Ухвалою Першотравневого районного суду м.Чернівці від 29 червня 2021 року зустрічний позов ОСОБА_3 прийнято до спільного розгляду із первісним позовом ОСОБА_2 .
Також ухвалою Першотравневого районного суду м.Чернівці від 08 лютого 2024 року у справі залучено ОСОБА_1 правонаступником позивача ОСОБА_2 .
Короткий зміст рішення суду першої та апеляційної інстанції
Рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 11 вересня 2024 року у первісному позові ОСОБА_1 , яка є правонаступником ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Іщенко А.В. про розірвання договору довічного утримання відмовлено.

У зустрічному позові ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , правонаступником якої є ОСОБА_1 , з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Іщенко А.В. про зміну умов договору відмовлено.

Постановою Чернівецького апеляційного суду від 27 листопада 2024 року рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 11 вересня 2024 року в частині відмови у задоволенні первісного позову ОСОБА_1 , яка є правонаступником ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Іщенко А.В. про розірвання договору довічного утримання скасовано.

Позов ОСОБА_1 , яка є правонаступником ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Іщенко А.В. про розірвання договору довічного утримання задоволено.

Розірвано договір довічного утримання, укладений між ОСОБА_2 , правонаступником якої є ОСОБА_1 , та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Іщенко А.В. 04 серпня 2020 року, зареєстрований в реєстрі за номером 3925.

Рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці від 11 вересня 2024 року в частині відмови у задоволенні первісного позову ОСОБА_1 , яка є правонаступником ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Іщенко А.В. про повернення ОСОБА_2 квартири АДРЕСА_3 , визнавши право власності, скасування обтяження змінено в мотивувальній частині, виклавши в редакції цієї постанови.

В решті залишено без змін.

Короткий зміст заяви про ухвалення додаткового рішення

ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Хоміцька Т.Б., просила ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з ОСОБА_3 витрати з сплати судового збору в суді першої та апеляційної інстанції, на професійну правову допомогу в суді першої інстанції в сумі 60000 грн.

Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій

ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Котович Ю.В., ОСОБА_7 , у відзиві на зустрічний позов зазначено попередній розрахунок судових витрат, пов`язаних з наданням правової правничої допомоги, в сумі 60000 грн.

Також ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Котович Ю.В., ОСОБА_7 , у серпні 2024 року подано суду заяву про надання доказів витрат на професійну правничу допомогу.

До заяви додано договір-доручення між адвокатами Котович Ю.В., Хоміцькою Т.Б. та Прядко Л.М. про надання правничої допомоги 06 січня 2022 року без номеру, акт прийому - передачі наданих правничих послуг (професійної правничої допомоги) по справі №725/2306/21, складений адвокатами Котович Ю.В., Хоміцькою Т.Б. та Прядко Л.М., яка є правонаступником ОСОБА_2 07 серпня 2024 року, квитанцію від 12 травня 2021 року без номеру про отримання адвокатом Котович Ю.В. 30000 грн за послугу про надання професійної правничої допомоги за договором з ОСОБА_2 від 11 лютого 2021 року, квитанцію адвоката Хоміцьої Т.Б. від 07 серпня 2024 року без номеру про отримання 30000 грн за послугу про надання професійної правничої допомоги за договором з ОСОБА_1 від 06 січня 2022 року.

На підставі пункту 4.1 договору між адвокатами Котович Ю.В., Хоміцькою Т.Б. та ОСОБА_1 про надання правничої допомоги 06 січня 2022 року без номеру сторони передбачили, що на визначення розміру гонорару адвокатів впливають строки та результати вирішення спірних правовідносин, ступінь важкості справи, обсяг правових послуг, необхідних для досягнення бажаного результату та належного виконання окремих доручень клієнта. Обсяг правової допомоги враховується при визначенні обгрунтованого розміру гонорару. В разі неможливості виконання цього доручення гонорар, якщо про нього домовлено та сплачено, підлягає поверненню за винятком коштів, фактично витрачених на виконання доручення.

Відповідно до пункту 4.2 договору остаточний розмір гонорару адвокатів визначається згідно фактично наданих послуг та погоджується сторонами в акті прийому-передачі наданих послуг (професійної правничої допомоги) із наданням розрахункового документу.

Згідно із актом прийому - передачі наданих правничих послуг (професійної правничої допомоги) по справі №725/2306/21, складеним адвокатами Котович Ю.В., Хоміцькою Т.Б. та Прядко Л.М., яка є правонаступником ОСОБА_2 07 серпня 2024 року, адвокатами надано правничу допомогу ОСОБА_2 , а після її смерті правонаступниці ОСОБА_1 , яка прийняла професійну правничу допомогу з ознайомлення та вивчення матеріалів, підготовки доказів для подачі позову тривалістю 2 год вартістю 2000 грн, надання консультації клієнту, роз`яснення положень законодавства, прав та обов`язків учасників цивільного процесу тривалістю 2 год. вартістю 2000 грн, складення та подання позовної заяви тривалістю 7 год. вартістю 7000 грн, складення та подання 5 адвокатських запитів для підготовки відповіді на відзив тривалістю 5 год. вартістю 5000 грн, складення та подання відповіді на відзив тривалістю 4 год. вартістю 4000 грн, складення та подання відзиву на зустрічний позов тривалістю 3 год. вартістю 3000 грн, складення та подання клопотання про долучення доказів, допит свідків, розгляд в режимі відеоконференції тривалістю 4 год. вартістю 4000 грн, складення та подання заяви про забезпечення позову тривалістю 1 год. вартістю 1000 грн, супровід клієнта під час реєстрації в реєстрі та виконання ухвали суду про забезпечення позову тривалістю 1 год. вартістю 1000 грн, представництво в суді апеляційної інстанції 16 грудня 2021 року тривалістю 1 год. вартістю 1000 грн, складення та подання клопотання про зупинення провадження у справі тривалістю 1 год. вартістю 1000 грн, повторне складення та подання заяви про забезпечення позову та супровід клієнта під час реєстрації та виконання ухвали суду про забезпечення позову тривалістю 2 год. вартістю 2000 грн, складення та подання заяви про заміну сторони тривалістю 1 год. вартістю 1000 грн, складення та подання заяви про поновлення провадження у справі тривалістю 1 год. вартістю 1000 грн, участь у 25 судових засіданнях тривалістю 25 год. вартістю 25000 грн, всього 60000 грн.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

На підставі пункту 3 частини 1 статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до пункту 41 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних від 17 жовтня 2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», якщо суд не прийняв рішення щодо розподілу судових витрат або, наприклад, про повернення судового збору з Державного бюджету України, то за заявою сторони або прокурора, який брав участь у судовому процесі, а також із власної ініціативи суд на підставі статті 220 ЦПК має право ухвалити додаткове рішення у справі, яким вирішити відповідне питання.

Пунктом 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року №12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» передбачено, що апеляційний суд має право ухвалити додаткове рішення за заявою особи, яка бере участь у справі, або з власної ініціативи в разі, якщо він скасував рішення суду першої інстанції та ухвалив нове чи змінив його за наявності підстав, передбачених статтею 220 ЦПК.

Постановою Чернівецького апеляційного суду від 27 листопада 2024 року не вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постанова суду апеляційної інстанції складається, крім іншого з нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення (підпункту б пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України).

За змістом частини 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанцій, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до вимог частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, справляється судовий збір у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а за подання до суду позовної заяви немайнового характеру справляється судовий збір у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На підставі частини 3 статті 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового і немайнового характеру. Уразі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» від 15 грудня 2020 року установлено у 2021 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб з 1 січня 2021 року - 2270 гривень.

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовними вимогами немайнового характеру (розірвання договору довічного утримання, скасування обтяження щодо заборони відчуження майна), майнового характеру (застосування наслідків розірвання договору довічного утримання, визнавши право власності на квартиру).

В силу пункту 2 частини 1 статті 176 ЦПК України ціна позову визначається вартістю майна.

Згідно договору довічного утримання, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посвідченого приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Іщенко А.В. 04 серпня 2020 року, зареєстрованого в реєстрі за номером 3925 сторони узгодили вартість квартири в розмірі 217558 грн 63 коп.

Таким чином при подачі позову до суду позивач повинен був сплатити судовий збір за дві позовні вимоги немайнового характеру та одну позовну вимогу майнового характеру у розмірі 3991 грн 58 коп. ((2270 грн * 0,4) * 2) + (217558 грн 63 коп. * 1%).

ОСОБА_2 сплатила судовий збір відповідно до квитанції філії Черніецького обласного управління Акціонерного товариства «Ощадбанк» від 11 травня 2021 року №103 в сумі 2175 грн 60 коп. та квитанції філії Черніецького обласного управління Акціонерного товариства «Ощадбанк» від 11 травня 2021 року №104 в сумі 908 грн.

Підпунктом 6 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону встановлено судовий збір за подання до суду апеляційної скарги на рішення суду; заяви про приєднання до апеляційної скарги на рішення суду; апеляційної скарги на судовий наказ, заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 , в інтересах якої діють адвокати Котович Ю.В., Хоміцька Т.Б., просила рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці від 11 вересня 2024 року в частині відмови у задоволенні первісного позову ОСОБА_2 , правонаступником якої є ОСОБА_1 , до ОСОБА_3 з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Іщенко А.В. про розірвання договору довічного утримання, повернення майна та скасування обтяження скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позов ОСОБА_2 , правонаступником якої є ОСОБА_1 , до ОСОБА_3 з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Іщенко А.В. про розірвання договору довічного утримання, повернення майна та скасування обтяження задовольнити.

Судовий збір за подачу апеляційної скарги становив 5987 грн 37 коп. (3991 грн 58 коп. * 150%).

Відповідно до квитанції акціонерного товариства «Таксомбанк» від 30 вересня 2024 року ID5013-9666-2504-9662 ОСОБА_1 сплатила судовий збір за подачу апеляційної скарги в розмірі 1362 грн 52 коп.

Тому підлягає стягненню з ОСОБА_1 , яка є правонаступником ОСОБА_2 , на користь держави недоплачений судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 4624 грн 85 коп. (5987 грн 37 коп. 1362 грн 52 коп.).

Постановою Чернівецького апеляційного суду від 27 листопада 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Котович Ю.В., ОСОБА_7 , задоволено частково.

Рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 11 вересня 2024 року в частині відмови у задоволенні первісного позову ОСОБА_1 , яка є правонаступником ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Іщенко А.В. про розірвання договору довічного утримання скасовано.

Позов ОСОБА_1 , яка є правонаступником ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Іщенко А.В. про розірвання договору довічного утримання задоволено.

Розірвано договір довічного утримання, укладений між ОСОБА_2 , правонаступником якої є ОСОБА_1 , та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Іщенко А.В. 04 серпня 2020 року, зареєстрований в реєстрі за номером 3925.

Рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці від 11 вересня 2024 року в частині відмови у задоволенні первісного позову ОСОБА_1 , яка є правонаступником ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Іщенко А.В. про повернення ОСОБА_2 квартири АДРЕСА_3 , визнавши право власності, скасування обтяження змінено в мотивувальній частині, виклавши в редакції цієї постанови.

Тобто позов задоволено в частині немайнової вимоги (розірвання договору довічного утримання).

Тому підлягає стягненню з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 , яка є правонаступником ОСОБА_2 , судовий збір за подачу позову та апеляційної скарги в сумі 2270 грн (2270 грн * 0,4) + (908 грн *150%).

Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішенні від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.

Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Згідно з частинами 1, 2 статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частини 1 статті 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Частинами 1, 3 статті 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Статтею 134 ЦПК України передбачено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Суд може попередньо визначити суму судових витрат (крім витрат на професійну правничу допомогу), пов`язаних з розглядом справи або певною процесуальною дією. Така попередньо визначена судом сума не обмежує суд при остаточному визначенні суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

У відповідності до пункту 1,2 частини другої статті 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача.

Частинами першою - третьою статті 246 ЦПК України встановлено, що якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.

Зі змісту статей 10 - 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів.

При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України).

Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

На підставі частини другої 174 ЦПК України заявами по суті справи є: позовна заява, відзив на позовну заяву (відзив), відповідь на відзив, заперечення, пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

Зі змісту частини другої статті 134 ЦПК України вбачається, що у разі неподання учасником справи попереднього розрахунку у суду є право, а не обов`язок відмовити у відшкодуванні відповідних судових витрат. Тобто сам по собі факт неподання стороною попереднього розрахунку судових витрат разом з першою заявою по суті спору не є безумовною та абсолютною підставою для відмови у відшкодуванні відповідних судових витрат.

Зазначене положення забезпечує дотримання принципу змагальності, відповідно до якого учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених ЦПК України.

Подання попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат, які сторона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, забезпечує можливість іншій стороні належним чином підготуватися до спростування витрат, які вона вважає необґрунтованими та доводити неспівмірність таких витрат, заявивши клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, відповідно, забезпечує дотримання принципу змагальності. Крім того, попереднє визначення суми судових витрат надає можливість судам у визначених законом випадках здійснювати забезпечення судових витрат та своєчасно (під час прийняття рішення у справі) здійснювати розподіл судових витрат.

З огляду на викладене вище відмова у відшкодуванні витрат на правову допомогу є правом суду, а не обов`язком, реалізація якого є наслідком доведення стороною обставин того, що неподання іншою стороною попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат, які ця особа понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, порушило принцип змагальності та завадило стороні спору належним чином висловити свої міркування щодо їх обґрунтованості та співмірності заявлених до стягнення витрат.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

У пункті 53 додаткової постанови від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що вимога частини восьмої статті 141 ЦПК України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні.

Виходячи зі змісту частини восьмої статті 141 ЦПК України, сторона може подати докази на підтвердження розміру витрат, які вона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, у тому числі і після судових дебатів, але виключно за сукупності двох умов: по-перше, ці докази повинні бути подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, і по-друге, сторона зробила відповідну заяву про розподіл судових витрат до закінчення судових дебатів.

Таким чином відшкодування судових витрат, у тому числі на професійну правничу допомогу, здійснюється у разі наявності відповідної заяви сторони, яку вона зробила до закінчення судових дебатів, якщо справа розглядається з повідомленням учасників справи з проведенням дебатів, а відповідні докази надані цією стороною або до закінчення судових дебатів, або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

При цьому перевірка цих доказів та надання їм оцінки здійснюється судом у разі дотримання цього порядку, оскільки за інших обставин розподіл судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, не може бути здійснений.

У цьому висновку суд звертається до правової позиції Верховного Суду, що викладена в постанові від 14 січня 2019 року у справі № 927/26/18.

З матеріалів справи убачається, що ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Котович Ю.В., ОСОБА_7 , у відзиві на зустрічний позов від 29 червня 2021 року зазначено попередній розрахунок судових витрат, пов`язаних з наданням правової правничої допомоги, в сумі 60000 грн.

Також ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Котович Ю.В., ОСОБА_7 , у серпні 2024 року подано суду заяву про надання доказів витрат на професійну правничу допомогу.

До заяви додано договір-доручення між адвокатами Котович Ю.В., Хоміцькою Т.Б. та Прядко Л.М. про надання правничої допомоги 06 січня 2022 року без номеру, акт прийому - передачі наданих правничих послуг (професійної правничої допомоги) по справі №725/2306/21, складений адвокатами Котович Ю.В., Хоміцькою Т.Б. та Прядко Л.М., яка є правонаступником ОСОБА_2 07 серпня 2024 року, квитанцію від 12 травня 2021 року без номеру про отримання адвокатом Котович Ю.В. 30000 грн за послугу про надання професійної правничої допомоги за договором з ОСОБА_2 від 11 лютого 2021 року, квитанцію адвоката Хоміцьої Т.Б. від 07 серпня 2024 року без номеру про отримання 30000 грн за послугу про надання професійної правничої допомоги за договором з Прядко Л.М. від 06 січня 2022 року.

Одже Прядко Л.М., яка є правонаступником ОСОБА_2 , в інтересах якої діють адвокати Котович Ю.В., Хоміцька Т.Б., до закінчення судових дебатів у справі в суді першої інстанції зроблено заяву про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу та подано докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу.

Згідно із частинами третьою, четвертою, п`ятою, шостою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц вказала на виключення ініціативи суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

ОСОБА_3 заяви щодо зменшення витрат на професійну правничу допомогу до закінчення судових дебатів у суді першої інстанції не зроблено.

Натомість, ОСОБА_3 , в інтересах якої діє адвокат Мізюк В.В., звернулася до суду апеляційної інстанції з запереченням на заяву про ухвалення додаткового рішення.

Вважала, що не можуть братися до уваги витрати на професійну правову допомогу, надану ОСОБА_2 , за відсутністю погодження гонорару адвокатів з ОСОБА_2 , акту прийому-передачі, складеного адвокатами Котович Ю.В., Хоміцькою Т.Б. та Андрічук У.Є.

Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 цього Кодексу).

Аналогічна позиція висловлена Об`єднаною палатою у складі Касаційного господарського суду у постановах: від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19.

Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (справа "East/West Alliance Limited" проти України") від 23 січня 2014 року).

Велика Палата Верховного Суду також вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи.

При цьому, з урахуванням конкретних обставин, зокрема, ціни позову, суд може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи. Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 141 ЦПК України. Разом з тим, у частині п`ятій наведеної норми визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обгрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною четвертою статті 141 ЦПК України, визначені також положеннями частин шостої, сьомої, дев`ятої статті 141 цього Кодексу.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на правову допомогу або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою, шостою, сьомою статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись п`ятою, шостою, сьомою статті 141 ЦПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

На підставі пункту 4.1 договору між адвокатами Котович Ю.В., Хоміцькою Т.Б. та ОСОБА_1 про надання правничої допомоги 06 січня 2022 року без номеру сторони передбачили, що на визначення розміру гонорару адвокатів впливають строки та результати вирішення спірних правовідносин, ступінь важкості справи, обсяг правових послуг, необхідних для досягнення бажаного результату та належного виконання окремих доручень клієнта. Обсяг правової допомоги враховується при визначенні обгрунтованого розміру гонорару. В разі неможливості виконання цього доручення гонорар, якщо про нього домовлено та сплачено, підлягає поверненню за винятком коштів, фактично витрачених на виконання доручення.

Відповідно до пункту 4.2 договору остаточний розмір гонорару адвокатів визначається згідно фактично наданих послуг та погоджується сторонами в акті прийому-передачі наданих послуг (професійної правничої допомоги) із наданням розрахункового документу.

Згідно із актом прийому - передачі наданих правничих послуг (професійної правничої допомоги) по справі №725/2306/21, складеним адвокатами Котович Ю.В., Хоміцькою Т.Б. та Прядко Л.М., яка є правонаступником ОСОБА_2 07 серпня 2024 року, адвокатами надано правничу допомогу ОСОБА_2 , а після її смерті правонаступниці ОСОБА_1 , яка прийняла професійну правничу допомогу з ознайомлення та вивчення матеріалів, підготовки доказів для подачі позову тривалістю 2 год вартістю 2000 грн, надання консультації клієнту, роз`яснення положень законодавства, прав та обов`язків учасників цивільного процесу тривалістю 2 год. вартістю 2000 грн, складення та подання позовної заяви тривалістю 7 год. вартістю 7000 грн, складення та подання 5 адвокатських запитів для підготовки відповіді на відзив тривалістю 5 год. вартістю 5000 грн, складення та подання відповіді на відзив тривалістю 4 год. вартістю 4000 грн, складення та подання відзиву на зустрічний позов тривалістю 3 год. вартістю 3000 грн, складення та подання клопотання про долучення доказів, допит свідків, розгляд в режимі відеоконференції тривалістю 4 год. вартістю 4000 грн, складення та подання заяви про забезпечення позову тривалістю 1 год. вартістю 1000 грн, супровід клієнта під час реєстрації в реєстрі та виконання ухвали суду про забезпечення позову тривалістю 1 год. вартістю 1000 грн, представництво в суді апеляційної інстанції 16 грудня 2021 року тривалістю 1 год. вартістю 1000 грн, складення та подання клопотання про зупинення провадження у справі тривалістю 1 год. вартістю 1000 грн, повторне складення та подання заяви про забезпечення позову та супровід клієнта під час реєстрації та виконання ухвали суду про забезпечення позову тривалістю 2 год. вартістю 2000 грн, складення та подання заяви про заміну сторони тривалістю 1 год. вартістю 1000 грн, складення та подання заяви про поновлення провадження у справі тривалістю 1 год. вартістю 1000 грн, участь у 25 судових засіданнях тривалістю 25 год. вартістю 25000 грн, всього 60000 грн.

За статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 9 червня 2017 року гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

За змістом постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22 ) фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.

Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону № 5076-VI, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.

Велика Палата Верховного Суду зауважує, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18.

Велика Палата Верховного Суду виснує, що подання детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, не є самоціллю, а є необхідним для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат.

Саме лише не зазначення учасником справи в детальному описі робіт (наданих послуг) витрат часу на надання правничої допомоги не може перешкодити суду встановити розмір витрат на професійну правничу допомогу (у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару).

Правомірне очікування стороною, яка виграла справу, відшкодування своїх розумних, реальних та обґрунтованих витрат на професійну правничу допомогу не повинно обмежуватися з суто формалістичних причин відсутності в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги, у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару.

Тому, враховуючи принципи рівності і справедливості, правової визначеності, ясності і недвозначності правової норми як складові принципу верховенства права, визначення необхідного і достатнього ступеня деталізації опису робіт у цьому випадку є виключною прерогативою учасника справи, що подає такий опис.

Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права.

На підставі пункту 1, 2, 3 частини 2 статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на часткове задоволення позову ОСОБА_1 , яка є правонаступником ОСОБА_2 , що становить 33%, судові витрати на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції покладаються на відповідача ОСОБА_5 пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Ураховуючи наведене, складність справи та виконаних адвокатами Котович Ю.В., Хоміцькою Т.Б. робіт під час розгляду справи в суді першої інстанції, час, витрачений на виконання відповідних робіт, обсяг наданих послуг та виконаних робіт, реальність надання адвокатських послуг (їх дійсності та необхідності), виходячи з конкретних обставин справи, кількості підготовлених процесуальних документів, представлення інтересів ОСОБА_1 , яка є правонаступником ОСОБА_2 у 25 судових засіданнях, відсутність клопотання ОСОБА_3 , в інтересах якої діє адвокат Мізюк В.В., щодо зменшення судових витрат з обґрунтуванням неспівмірності заявлених вимог, дотримуючись критерію розумності розміру понесених стороною витрат, колегія суддів вважає, що підлягають відшкодуванню ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу, понесені у суді першої інстанції, в сумі 20000 грн.

Керуючись п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Хоміцька Тетяна Борисівна, про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , яка є правонаступником ОСОБА_2 , на користь держави судовий збір за подачу апеляційної скарги в сумі 4624 грн 85 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 , яка є правонаступником ОСОБА_2 , судовий збір за подачу позову та апеляційної скарги в сумі 2270 грн., витрати на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції в сумі 20000 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення 11 лютого 2025 року.

Головуючий Н. Ю. Половінкіна

Судді О. О. Одинак

І. Н. Лисак