Провадження № 2/161/333/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

24 березня 2025 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Шестерніна В.Д.,

за участю секретаря Сіньчук Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,-

встановив:

І.Короткий зміст позовних вимог

31.10.2024 адвокат Тертичний Ю.В. в інтересах ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 01.04.2016 ОСОБА_1 (позикодавець) та ОСОБА_2 (позичальник) уклали договір позики, згідно з умовами якого позикодавець передав позичальнику 1 кг золота 999,9 проби з виплатою процентів у розмірі 400 $ в місяць. Позичальник мав повернути позикодавцю позику та проценти за користування нею до 01.04.2021, однак не виконав своїх зобов`язань. Договір позики укладено у м. Луцьку, виконання договору (повернення позики) через його особливість також мало відбуватися у м. Луцьку.

Позивач просив суд (з урахуванням заяви про зміну предмета позову) стягнути з відповідача на свою користь позику в розмірі 3 622 960 грн., що є грошовим еквівалентом вартості позики, та проценти за користування позикою, за період з 01.01.2017 по 01.12.2021, в розмірі 23 600 $, а також покласти на відповідача судові витрати.

ІІ.Стислий виклад позиції відповідача

Відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.

ІІІ.Процесуальні дії суду, клопотання та заяви учасників судового процесу

Ухвалою суду від 07.11.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цій справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 07.11.2024 вжито заходи забезпечення позову.

30.12.2024 представник позивача, адвокат Тертичний Ю.В., через систему «Електронний суд» подав заяву про зміну предмета позову. Ця заява прийнята судом до розгляду.

Ухвалою від 27.01.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

18.02.2025 представник позивача, адвокат Тертичний Ю.В., через систему «Електронний суд» подав заяву про долучення доказів до матеріалів справи (на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу).

Позовні матеріали направлялися відповідачу за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем його проживання.

Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Будь-яких заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило.

Враховуючи наявність умов, передбачених ст. 280 ЦПК України, суд здійснив заочний розгляд справи та ухвалив заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

19.03.2025 суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення, відклав ухвалення та проголошення судового рішення, оголосив дату та час його проголошення.

21.03.2025 представник відповідача, адвокат Куций С.О., через систему «Електронний суд» подав клопотання про витребування оригіналу розписки від 01.04.2016 та клопотання про передачу справи на розгляд Залізничного районного суду міста Львова. Суд залишив ці клопотання без розгляду, оскільи вони подані вже на стадії ухвалення судового рішення, тобто з порушенням процесуальних строків (ч. 2 ст. 126 ЦПК України).

25.03.2025 суд підписав повне судове рішення без його проголошення (у зв`язку з неявкою учасників справи).

ІV.Фактичні обставини справи

01.04.2016 ОСОБА_2 власноручно написав розписку (а.с. 8), в якій ствердив те, що 01.04.2016 позичив у ОСОБА_1 один кілограм золота 999,9 проби, під виплату процентів в розмірі 400 $ в місяць, зобов`язався повернути позику з процентами до 01.12.2021. В судовому засіданні 19.03.2025 суд оглянув оригінал розписки від 01.04.2016.

Вартість 1 грама золота за курсом Національного банку України станом на 31.10.2024 становить 3 622,96 грн. (розпорядження НБУ від 30.10.2024, а.с. 9).

За розрахунком позивача, заборгованість відповідача за процентами за користування позикою становить 23 600 $ (400 $ х 59 місяців (з 01.01.2017 по 01.12.2021).

Контррозрахунку заборгованості чи доказів її відсутності відповідач не подав.

V.Мотиви суду та застосоване законодавство

Відповідно до ч. 1 ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі №464/3790/16 викладено правовий висновок про те, що за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.

Відповідно до ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ч. 3 ст. 6 ЦК України сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Згідно приписів ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За встановлених фактичних обставин справи та з урахуванням релевантних джерел права суд дійшов таких висновків.

ОСОБА_1 (позикодавець) та ОСОБА_2 (позичальник) уклали договір позики, на підставі якого позичальник отримав від позикодавця позику у виді 1 кг золота 999,9 проби, взяв на себе зобов`язання повернути позику та проценти за користування нею до 01.04.2021, однак не виконав їх.

За розрахунком позивача, заборгованість відповідача за процентами за користування позикою, за період з 01.01.2017 по 01.12.2021, становить 23 600 $. Суд перевірив цей розрахунок та погоджується з ним.

Позивач вправі вимагати повернення позики та процентів за користування нею.

Отже, позовні вимоги слід задовольнити.

VI.Судові витрати

Щодо судового збору

Враховуючи результат вирішення спору, керуючись ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 12 596,48 грн., з них: 12 112 грн. - за подання позовної заяви, 484,48 грн. - за подання заяви про забезпечення позову.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу

Позивач заявив до стягнення 40 000 витрат на професійну правничу допомогу, на підтвердження яких надав договір про надання правової допомоги №29/24 від 29.10.2024, додаткову угоду №1 до договору від 29.10.2024, акт виконаних робіт від 18.02.2025, детальний опис виконаних робіт, квитанцію до прибуткового касового ордера №29/24-1 від 29.10.2024 (а.с. 68-69).

Вивчивши заяву позивача про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов таких висновків.

В частині третій статті 141 ЦПК України визначено критерії, керуючись якими, суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від загального правила під час вирішення питання про розподіл витрат на правничу допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення. У такому випадку суд повинен конкретно визначити, які саме витрати на правничу допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести обґрунтування такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин може обмежити такий розмір з огляду на розумну потребу судових витрат для конкретної справи.

Близькі за змістом висновки сформульовані у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №922/1964/21.

У постановах від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц та від 05.07.2023 у справі №911/3312/21 Велика Палата Верховного Суду виснувала, що під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та потрібності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.

Отже, у разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. Натомість під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частиною третьою статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правничу допомогу, або ж присудити такі витрати частково.

Критерії оцінки реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та неодмінності), а також розумності їхнього розміру застосовують з огляду на конкретні обставини справи, тобто є оціночним поняттям. Вирішення питання оцінки суми витрат, заявлених до відшкодування, на предмет відповідності зазначеним критеріям є завданням того суду, який розглядав конкретну справу і мав визначати суму відшкодування з належним урахуванням особливостей кожної справи та всіх обставин, що мають значення.

Суд наголошує, що подання доказів на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу не є безумовною підставою для відшкодування судом таких витрат у зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критеріям реальності адвокатських витрат (їхньої дійсності й потрібності) та розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи.

Врахувавши конкретні обставини цієї справи, яка є нескладною, в тому числі ціну позову, час, витрачений адвокатом на надання правничою допомоги, суд дійшов висновку, що зазначені позивачем витрати на професійну правничу допомогу не відповідають критерію розумності їхнього розміру. Обсяг наданих адвокатом послуг не є великим, а час, витрачений на їх надання, не є значним.

В зв`язку з таким суд вважає за необхідне зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу до 20 000 грн.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 12, 81, 141, 259, 263-265, 273, 280, 284, 354-355 ЦПК України, суд,-

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 01.04.2016 в розмірі 3 622 960 грн. (три мільйони шістсот двадцять дві тисячі дев`ятсот шістдесят гривень), що є грошовим еквівалентом вартості позики у виді 1 (одного) кг золота за курсом Національного банку України.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 проценти за користування позикою в розмірі 23 600 $ (двадцять три тисячі шістсот доларів США).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 12 596,48 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 20 000 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Відомості про сторони та учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 .

Повне рішення суду складено - 24.03.2025.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області В.Д. Шестернін