Провадження № 4-с/537/2/2025
Справа № 537/61/19
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.03.2025 Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області у складі: головуючої судді Фадєєвої С.О., за участю секретаря судового засідання Супруненко О.О., представника скаржника ОСОБА_1 адвоката Давиденко К.С., представника приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника В.Л. адвоката Лейковської А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника Володимира Леонідовича,

В С Т А Н О В И В:

Представник ОСОБА_1 адвокат Давиденко К.С. звернулася до суду зі скаргою, де просила визнати відмову приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника В.Л. про неможливість повернення виконавчих листів стягувачам, оформлену листом за вих. № 34481 від 05.08.2024, неправомірною; зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника В.Л. повернути стягувачу ОСОБА_2 виконавчий лист № 537/4538/19, виданий 03.02.2021 Крюківським районним судом м. Кременчука Полтавської області; зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника В.Л. повернути стягувачу ТОВ «Дебт Форс» виконавчий лист № 537/5998/18, виданий 03.05.2019 Крюківським районним судом м. Кременчука Полтавської області; зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника В.Л. повернути стягувачу ТОВ «Дебт Форс» виконавчий лист № 537/61/19, виданий 27.05.2019 Крюківським районним судом м. Кременчука Полтавської області.

На обґрунтування скарги зазначила, що на примусовому виконанні приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника В.Л. перебуває зведене виконавче провадження № 72980596 від 06.10.2023, до складу якого входять три виконавчі провадження: 1)ВП № 72971685 з примусового виконання виконавчого листа № 537/61/19, виданого 27.05.2019 Крюківським районним судом м. Кременчука Полтавської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Альфа Банк» заборгованості за кредитним договором № 500809782 від 08.06.2018 у розмірі 64443 грн. 42 коп. та судового збору у розмірі 1762 грн.; 2) ВП № 75247068 з примусового виконання виконавчого листа № 537/5998/18, виданого 03.05.2019 Крюківським районним судом м. Кременчука Полтавської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Альфа Банк» заборгованості за кредитним договором № 490987590 від 06.06.2018 на загальну суму 67636 грн. 78 коп. та судового збору; 3) ВП № 71388351 з примусового виконання виконавчого листа № 537/4538/19, виданого 03.02.2021 Крюківським районним судом м. Кременчука Полтавської області, яким в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 у розмірі 428640 грн. за договором позики, укладеним 12.01.2018 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , звернуто стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 12.01.2018, укладеним між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 і ОСОБА_3 , посвідченим приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Веселовським А.Г., на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на праві спільної часткової власності; встановлено спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження з дотриманням вимогу Закону України «Про іпотеку» за початковою ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки майна, здійсненої суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Вказала, що 25.07.2024 ОСОБА_1 звернувся до приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника В.Л. із заявою про повернення стягувачам виконавчих листів № 537/4538/19 від 03.02.2021, № 5376/5998/18 від 03.05.2019 та № 537/61/19 від 27.05.2018 на підставі п.9 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». 08.08.2024 ОСОБА_4 отримав відповідь приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника В.Л. про неможливість завершення виконавчих проваджень № 72971685, № 75247068, № 71388351 на підставі фактів, викладених у заяві боржника, оскільки під час здійснення зведеного виконавчого провадження № 72980596, на думку приватного виконавця, було встановлено наявність майна, за рахунок якого можливо повністю або частково задовольнити вимоги кредиторів за виконавчими документами. З відмовою приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника В.Л. скаржник не погоджується, вважає таке рішення, дії та бездіяльність приватного виконавця неправомірними та такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства України та порушують права боржника, оскільки існують обґрунтовані підстави для повернення виконавчих листів стягувачам.

Представник скаржника зазначила, що відповідно до п.9 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення. Вказала, що відповідно до Закону України від 15 березня 2022 року № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Верховна Рада України постановила розділ VI «Прикінцеві положення» Закону України «Про іпотеку» доповнити пунктом 5-2 такого змісту: у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування щодо нерухомого майна (нерухомості), що належить фізичним особам та перебуває в іпотеці за споживчими кредитами, зупиняється дія статті 37 (у частині реалізації права іпотекодержателя на набуття права власності на предмет іпотеки), статті 38 (у частині реалізації права іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки), статті 40 (у частині виселення мешканців із житлових будинків та приміщень, переданих в іпотеку, щодо яких є судове рішення про звернення стягнення на такі об`єкти), статей 41, 47 (у частині реалізації предмета іпотеки на електронних торгах) цього Закону. Положення абзацу першого цього пункту не поширюються на нерухоме майно (нерухомість), оформлене в іпотеку з метою забезпечення виконання зобов`язань за договорами, укладеними після дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», або за договорами, до яких після дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» за погодженням сторін вносилися зміни в частині продовження строків виконання зобов`язань та/або зменшення розміру процентів, штрафних санкцій. Вважає, що закон було прийнято з метою тимчасового недопущення - на період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування, примусової реалізації житлових приміщень з подальшим виселенням мешканців з цих житлових приміщень, навіть у випадку наявності судових рішень про звернення стягнення на такі об`єкти. Оскільки на момент відкриття приватним виконавцем Скрипником В.Л. виконавчого провадження № 71388351 з примусового виконання виконавчого листа №537/4538/19 від 03.02.2021 року про звернення стягнення на предмет іпотеки у рахунок погашення боргу (а не стягнення грошових коштів за договором позики), воєнний стан в Україні триває, та, відповідно, зупинено дію ст. 41, ст. 47 Закону України «Про іпотеку», є обґрунтовані підстави для повернення виконавчого листа №537/4538/19 від 03.02.2021 року стягувачу на підставі п. 9 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». Вважає, що нормами ст.. 41, 47 Закону України «Про іпотеку», дію яких зупинено, не визначено, за яким саме видом забезпечувального зобов`язання (кредит чи позика, процентна чи безпроцентна, суб`єктний склад сторін договору) здійснюється процедура реалізації предмета іпотеки та оформлення результатів електронного аукціону з його реалізації. За таких обставин вважає недоречним посилання приватного виконавця на те, що укладений договір позики від 12.01.2018, на підставі якого у подальшому укладено договір іпотеки від 12.01.2018, не є споживчим кредитом, оскільки відсутнє будь-яке судове рішення про стягнення грошових коштів, натомість існує рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення боргу. Крім того вважає, що у державного чи приватного виконавця відсутні повноваження здійснювати аналіз чи надавати правову оцінку правовідносинам сторін та встановлювати факти, що мають юридичне значення, з приводу яких вже прийнято судове рішення. Вважає, що про споживчий характер договору позики свідчить той факт, що договір позики був укладений у присутності дружини позичальника ОСОБА_3 , яка підписом підтвердила згоду на укладення договору в інтересах сім`ї. Зазначила, що права стягувача поверненням виконавчого документа порушені не будуть, оскільки право на примусове виконання рішення суду шляхом пред`явлення виконавчого документа до виконання залишається за стягувачем і лише обмежується на певний строк.

Щодо виконавчих проваджень з виконання виконавчих листів № 537/61/19 від 27.05.2019 та № 537/5998/18 від 03.05.2019 адвокат Давиденко К.С. зазначила, що єдиним джерелом грошових коштів та засобом для існування у боржника ОСОБА_1 є пенсія, яку він отримує на банківський рахунок, що має спеціальний режим використання. Відповідно до п.п. 3 п.10-2 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» припинено звернення стягнення на пенсію. Отже, на думку скаржника, за відсутності коштів, на які на даний час можливо звернути стягнення за виконавчими листами № 537/61/19 від 27.05.2019 та № 537/5998/18 від 03.05.2019 та встановлену законом заборону щодо звернення стягнення на кошти боржника, враховуючи особливу процедуру звернення стягнення на іпотечне майно, зазначені виконавчі документи також підлягають поверненню стягувачу. З урахуванням викладеного просила скаргу задовольнити.

Стягувачем ОСОБА_2 надано письмові пояснення, в яких ним зазначено, що ОСОБА_1 систематично та умисно порушував договірні зобов`язання перед контрагентами, вводячи їх в оману та не маючи наміру виконувати свої обов`язки, визначені умовами договорів. 30.07.2024 до приватного виконавця Скрипника В.Л. ОСОБА_4 була подана заява, в якій він просив винести постанову про повернення стягувачу виконавчого листа Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 03.02.2021 по справі № 537/4538/19 на підставі п.9 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». Як встановлено рішенням суду по справі № 537/4538/19 зобов`язання боржника виникли по договору позики (безпроцентною), а не за споживчим кредитом. Договір позики та договір про споживчий кредит є абсолютно різними за своєю правовою природою та за суб`єктним складом, а тому, на його думку, п.5-2 розділу VІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про іпотеку» не може застосовуватися до спірних правовідносин. За викладених обставин вважає скаргу ОСОБА_1 необґрунтованою та просив відмовити у її задоволені.

Приватним виконавцем виконавчого округу Полтавської області Скрипником В.Л. надано заперечення на скаргу, де вказано, що твердження скаржника є хибними та базуються на невірному застосуванні та трактуванні норм чинного законодавства. Зазначив, що ним, приватним виконавцем, здійснюється виконавче провадження № 71388351 з примусового виконання виконавчого листа Крюківського районного суду м. Кременчука, виданого 03.02.2021 у справі № 537/4538/19, яким визначено звернути стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за договором позики. Вважає, що для застосування до правовідносин положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 2120-IX, яким перебачено зупинення дії статті щодо реалізації предмета іпотеки на електронних торгах, мають існувати одночасно такі обставини: 1) нерухоме майно повинно належати фізичним особам; 2) нерухоме майно повинно бути передано в іпотеку за споживчим кредитом; 3) іпотека має бути оформлена до дня набрання чинності Законом № 2120-IX; 4) до договорів, оформлених до дня набрання чинності Законом № 2120-IX, не вносились зміни за погодженням сторін в частині продовження строків виконання зобов`язань та/або зменшення розміру процентів, штрафних санкцій. Разом з цим, укладений Договір позики від 12.01.2018, на підставі якого в подальшому укладено Договір іпотеки від 12.01.2018 та прийнято судове рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки у справі № 537/4538/19, не стосується споживчого кредиту, а відповідно і встановлений на період воєнного стану мораторій щодо реалізації предмета іпотеки на електронних торгах не розповсюджується на нерухоме майно, на яке було звернуто стягнення за рішенням суду у справі № 537/4538/19. Посилання скаржника на згоду його дружини під час укладення договору позики від 12.01.2018, на думку виконавця, не може бути достатньою підставою для висновку, що даний договір є споживчим, позаяк умови для віднесення того чи іншого договору до ознак споживчого кредитування встановлює Закон № 1734-VIII. Враховуючи вищевикладене вважає, що вимоги скаржника щодо завершення виконавчого провадження № 71388351 (повернення виконавчого документа стягувачу) є безпідставними. Щодо доводів скаржника про завершення виконавчих проваджень № 72971685 та № 75247068 зазначив, що твердження боржника про начебто відсутність чи недостатність майна (коштів) не може бути достатньою підставою для припинення виконання судових рішень, які набрали законної сили. Більш того, враховуючи те, що боржником в порушення пункту 3 частини 5 статті 19 Закону № 1404-VIII так і не було надано виконавцю декларацію про доходи та майно, такі твердження скаржника, на його думку, наразі є, як мінімум, передчасними і нічим не обґрунтованими. Зазначив, що зі змісту скарги вбачається, що права боржника начебто «порушуються» виконанням судових рішень, які набрали законної сили, при цьому виконавчі провадження №№ 72971685, 75247068, які здійснюються на виконання судових рішень, набрали законної сили, а тому боржник, на його думку, діє вочевидь недобросовісно та зловживає правами, враховуючи, що з моменту набрання рішеннями законної сили (травень 2019 року) останнім не вживаються жодні заходи, направлені на виконання судових рішень. Крім цього вважає, що, припинення здійснення виконання судових рішень знівелює право стягувача законно очікувати на фактичне виконання рішення суду, яке ухвалене на його користь. З урахуванням викладеного просив відмовити у задоволенні скарги.

У судовому засіданні представник скаржника адвокат Давиденко К.С. вимоги скарги підтримала з підстав, викладених у ній. Просила скаргу задовольнити.

Представник приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника В.Л. адвоката Лейковська А.О. у судовому засіданні просила відмовити у задоволенні скарги, вважає доводи скаржника безпідставними та такими, що не ґрунтуються на законі.

Стягувач ОСОБА_2 , представник стягувача ТОВ «Дебт Форс», боржник ОСОБА_3 до судового засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Суд, вислухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи, дослідивши і оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, приходить до наступних висновків.

На виконанні приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника В.Л. перебуває зведене виконавче провадження № 72980596, до складу якого входять:

- виконавче провадження № 71388351 (відкрито постановою приватного виконавця від 27.03.2023) з примусового виконання виконавчого листа № 537/4538/19, виданого 03.02.2021 Крюківським районним судом м. Кременчука Полтавської області про звернення стягнення в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 у розмірі 428640 грн. за договором позики, укладеного 12.01.2018 між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , на предмет іпотеки за договором іпотеки від 12.01.2018, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 і ОСОБА_3 , посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області і зареєстрованого в реєстрі за номером 173 на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 і ОСОБА_3 на праві спільної часткової власності на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Кременчуцької міської ради Полтавської області 18.10.2000 з встановленням способу реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку» за початковою ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки майна, здійсненої суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій;

- виконавче провадження 72971685 (відкрито постановою приватного виконавця від 06.10.2023) з примусового виконання виконавчого листа № 537/61/19, виданого 27.05.2019 Крюківським районним судом м. Кременчука Полтавської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Альфа Банк» заборгованості за кредитним договором № 500809782 від 08.06.2018 у розмірі 64443 грн. 42 коп. та судового збору у розмірі 1762 грн.

- виконавче провадження №75247068 (відкрито постановою приватного виконавця від 07.06.2024) з примусового виконання виконавчого листа № 537/5998/18, виданого 03.05.2019 Крюківським районним судом м. Кременчука Полтавської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Дебт Форс» (який є правонаступником ТОВ «Вердикт Капітал», який, у свою чергу, був правонаступником акціонерного товариства «Альфа Банк») заборгованості по кредитному договору № 490987590 від 06.06.2018 на загальну суму 67636 грн. 78 коп., яка складається з заборгованості за кредитом 54391 грн. 27 коп., заборгованості по відсоткам 10845 грн. 51 коп., штрафу 2400 грн.

Матеріалами виконавчого провадження підтверджується, що 25.07.2024 боржник ОСОБА_1 звернувся до приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника В.Л. із заявою, де просив : винести постанову, якою на підставі п.9 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» повернути стягувану виконавчий лист № 537/4538/19, виданий Крюківським районним судом м. Кременчука Полтавської області; винести постанови, якими повернути стягувачам виконавчий лист № 537/5998/18, виданий Крюківським районним судом м. Кременчука Полтавської області, та виконавчий лист № 537/61/19.

Листом від 05.08.2024 приватний виконавець Скрипник В.Л. повідомив ОСОБА_1 про відсутність підстав для задоволення заяви боржника.

Виконання судових рішень у справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду й ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статями 6, 13 Конвенції. Виконання судових рішень є також невід`ємною частиною судового процесу, оскільки без цієї стадії судового процесу сам факт прийняття будь-якого рішення суду втрачає сенс. Саме на цій стадії судового процесу завершується відновлення порушених прав особи. Частиною першою ст. 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами..

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у вказаному Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, вказаним Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до вказаного Закону, а також рішеннями, які відповідно до вказаного Закону підлягають примусовому виконанню.

За приписами ч.1ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права. Згідно ч.2-3 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд скасовує оскаржувані рішення та визнає оскаржувані дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Відповідно до вимог п.1 ч.2 цієї статті виконавець зобов`язаний у тому числі здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. Згідно з ч. 4 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом. Під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних (ч.5 ст. 18 цього Закону).

Відповідно до п.9 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо: законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

Згідно частин четвертої, сьомої статті 51 Закону України «Про виконавче провадження» реалізація заставленого майна здійснюється в порядку, встановленому цим Законом, примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку».

Згідно з Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022 на території України введено воєнний стан у зв`язку із військовою агресією РФ проти України, який неодноразово продовжувався та діє на сьогодні.

Відповідно до абз.1 п. 5 - 2 розділу VI «Прикінцеві положення» Закону України «Про іпотеку» у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування щодо нерухомого майна (нерухомості), що належить фізичним особам та перебуває в іпотеці за споживчими кредитами, зупиняється дія статті 37 (у частині реалізації права іпотекодержателя на набуття права власності на предмет іпотеки), статті 38 (у частині реалізації права іпотеко держателя на продаж предмета іпотеки), статті 40 (у частині виселення мешканців із житлових будинків та приміщень, переданих в іпотеку, щодо яких є судове рішення про звернення стягнення на такі об`єкти), статей 41, 47 (у частині реалізації предмета іпотеки на електронних торгах) цього Закону.

Процедура звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів передбачає проведення сукупності передбачених Законом України «Про виконавче провадження» виконавчих дій, які державний виконавець зобов`язаний вжити для примусового виконання рішення до етапу безпосередньої реалізації предмета іпотеки, у тому числі опис та арешт майна, проведення оцінки цього майна. Будь-яких заборон на їх проведення законодавством не встановлено, більш того, їх не проведення державним виконавцем суперечить положенням пункту 9 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» та порушує права стягувача на своєчасне та ефективне виконання судового рішення. При цьому положення п. 5-2 розділу VI «Прикінцевих положень» ЗУ «Про іпотеку» зупиняють дію лише останнього кроку звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: примусову реалізацію з електронних торгів і лише щодо нерухомого майна (нерухомості), що належить фізичним особам та перебуває в іпотеці за споживчими кредитами.

Як вбачається з матеріалів справи 12.01.2018 між фізичними особами ОСОБА_2 , як позикодавцем, та ОСОБА_1 , як позичальником, було укладено договір безпроцентної позики грошових коштів у сумі 428640 грн., що еквівалентна 15200 доларів США зі строком повернення до 12.01.2019. З метою забезпечення виконання позичальником прийнятих зобов`язань між ОСОБА_2 , як іпотекодержателем, та ОСОБА_1 і ОСОБА_3 , як іпотекодавцями, було укладено іпотечний договір від 12 січня 2018 року, за яким ОСОБА_2 набуває права у випадку невиконання позичальником ОСОБА_1 своїх зобов`язань за договором позики на умовах, вказаних до договорі іпотеки, отримати задоволення за рахунок майна, переданого в іпотеку: квартири АДРЕСА_1 .

Суд погоджується із позицією приватного виконавця, що укладений ОСОБА_2 , та ОСОБА_1 і ОСОБА_3 договір позики, зобов`язання за яким було забезпечено договором іпотеки, не є споживчим кредитом. На момент укладення договору позики правовідносини щодо надання, обслуговування та повернення споживчого кредиту регулювалися Законом України «Про споживче кредитування», який набрав чинності 10.06.2017 року. Згідно Закону «Про споживче кредитування» у редакції, чинній на час укладення договору, договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Кредитодавець - банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право надавати споживчі кредити, а споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (стаття 1 Закону «Про споживче кредитування» у редакції, чинній на час укладення договору). Відповідно до п.2 ч.2 ст. 3 цього Закону він не поширюється на договори позики, що не передбачають сплати процентів чи будь-яких інших платежів за користування наданими за такими договорами грошовими коштами.

Отже, до даних правовідносин не підлягає застосуванню абз.1 п. 5 - 2 розділу VI «Прикінцеві положення» Закону України «Про іпотеку», оскільки спірне майно перебуває в іпотеці не за споживчим кредитом, а у забезпечення виконання зобов`язань за безпроцентним договором позики (не кредиту), укладеним між фізичними особами. Відсутність судового рішення про стягнення грошових коштів не впливає на неможливість застосування цієї норми. На підстави викладеного суд приходить до висновку, що відмова приватного виконавця Пустильнікову В.М. у поверненні стягувачу ОСОБА_2 виконавчого листа № 537/4538/19, оформлена листом за вих.. № 34481 від 05.08.2024, не є неправомірною та не порушує права боржника ОСОБА_1 .

Скаржником також не доведено суду, що відмова приватного виконавця Скрипника В.Л. у поверненні стягувачам виконавчих листів № 537/5998/18 та № 537/61/19, де боржником є скаржник ОСОБА_1 , порушує будь-які права ОСОБА_1 . Як зазначалося вище, згідно ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавчий документ повертається стягувачу лише у передбачених законом випадках, перелік яких є вичерпним. Зокрема, відповідно до п.9 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення. Відповідно до п.п. 3 п.10-2 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про виконавче провадження» тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, припиняється звернення стягнення на пенсію, стипендію (крім рішень про стягнення аліментів, про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю внаслідок кримінального правопорушення, та рішень, боржниками за якими є громадяни Російської Федерації). При цьому при поверненні виконавчого документу стягувачеві з підстав наявності заборони на звернення стягнення на кошти боржника виконавець повинен переконатися, що у боржника відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення.

Як встановлено судом та не заперечується представником скаржника, ОСОБА_1 приватному виконавцю декларація про доходи та майно, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки в банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, подана не була. Скаржником не доведено, що у нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення (крім пенсійних виплат). Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження приватним виконавцем проводяться заходи на встановлення майна та коштів боржника ОСОБА_1 . Доводи скаржника щодо порушення його прав здійсненням приватним виконавцем заходів із розшуку майна та коштів, на які можливо звернути стягнення, є, на думку суду, необґрунтованими.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що у задоволенні скарги слід відмовити, оскільки скаржником не доведено, що рішенням, дією або бездіяльністю приватного виконавця під час виконання судового рішення порушено права скаржника.

Керуючись ст.ст. 447-1, 450, 451 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника Володимира Леонідовича відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Полтавського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:

Суддя: С.О.Фадєєва

Повна ухвала складена 21.03.2025