ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/163/25
Провадження № 2/210/527/25
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

18 березня 2025 року

Дзержинський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого судді Чайкіної О.В., за участі секретаря судового засідання Кучевасової А.В. розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної професійним захворюванням,-

ВСТАНОВИВ:

До Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області 10 січня 2025 року надійшла вищезазначена позовна заява про відшкодування моральної шкоди у зв`язку з профзахворюванням (а.с. 1-6).

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ від 10 січня 2025 року визначено головуючого - суддю Чайкіну О.В. Ухвалою судді від 13 січня 2025 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (а.с. 29,30).

На виконання вимог ст.178, 191, 278 ЦПК України Відповідачем 31 січня 2025 року подано відзив на позов, та надано докази його направлення стороні Позивача.

Позивач, у строк, визначений статтями 199, 278 ЦПК України, з урахуванням ухвали про прийняття позову та відкриття провадження у справі, правом подання відповіді на відзив не скористався. Сторони в судове засідання не викликались.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Враховуючи викладене, справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, що кореспондується з положеннями частини 5 статті 279 ЦПК України.

Стислий виклад позовних вимог та заперечень відповідача.

Позивач зазначає, що з 15.01.1986 року по 23.05.1991 рік працював машиністом крана у цеху блюмінг №1 металургійного виробництва Криворізького металургійного комбінату «Криворіжсталь», правонаступником прав та обов`язків є ПАТ АрселорМіттал Кривий Ріг». В процесі роботи підпадав під дію шкідливих факторів технологічного процесу - загальної вібрації, несприятливого мікроклімату, ІЧ-випромінюванню, важкості та напруженості праці, шуму, пилу. Отже, працюючи 5 років 4 місяці на підприємстві відповідача Позивач підпадав під дію шкідливих факторів виробничого середовища і трудового процесу, які призводять до порушення здоров`я працівника.

В наслідок чого, у Позивача діагностовано наступні професійні захворювання: Радикулопатія шийно і попереково-крижова з вираженими статико-динамічними порушеннями, стійким больовим і переферичним нейросудинним синдромами, нейродистрофією у вигляді дв.коксартрозу (ПФС першого - другого ст.) з порушенням с функції ходи. Дв.плечолопатковий періартроз (ПФ першого ст.), деф.артозу, в сполученні з періарторозами, ліктьових (ПФ першого ст.) і колінних (ПФ другого ст.) суглобів, стійкий больовий синдром.

По факту даних професійних захворювань складено Акт №39 розслідування хронічного професійного захворювання від 06.04.2009 року, але комісія не зазначила умови праці Позивача у цеху блюмінг №1 металургійного виробництва Криворізького металургійного комбінату «Криворіжсталь», що вказані в Інформаційній довідці про умови праці працівника при підозрі в нього професійного захворювання (отруєння) за вих.№2-2-1671 від 17.08.2007.

Позивач з 2009 року і по 2020 рік неодноразово проходив огляд, та за результатами останньої виписки із акта огляду МСЕК від 18.05.2020р. Позивачу встановлено 55% втрати професійної працездатності (35%-радик., 20%-ДОА) та 3 групу інвалідності безстроково.

В результаті набутих професійних захворювань у Позивача стійкий біль та обмеження рухів в шийному і поперековому відділах хребта з віддачею в кінцівки, біль обмеження рухів і хрусткіт в плехових, ліктьових і колінних суглобах, заніміння кінцівок, утруднення ходи, печія, біль у шлунку та епігастрії. У зв`язку з чим, Позивач не можу нормально ходити по вулиці, їзди за кермом автомобіля, поратися по господарству, гратися з внуками. Вимушений постійно лікуватися та приймати ліки, тому змінився образ і якість його життя. Позивач розуміє, що стан його здоров`я не поліпшується, а навпаки з кожним днем тільки погіршується.

Винним у свої моральних стражданнях, переживаннях, фізичних болях та інших негативних наслідках Позивач вважає ПАТ «АрселоМіттал Кривий Ріг».

Позивач просить у відшкодування моральної шкоди стягнути на його користь з відповідача ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» 280 000 гривень, без утримання податку з доходу фізичних осіб.

Представник Відповідача надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що професійне захворювання у Позивача виникло внаслідок багаторічної роботи на шахті «Родина» ВАТ «Кривбасзалізрудком», правонаступником якої є шахта «Криворізька» АТ «Криворізький залізорудний комбінат». Вважають, що робота на підприємстві ПАТ АМКР жодним чином не вплинула на виникнення та розвиток професійного захворювання позивача з огляду на те, що у Акті №39 (2009 року), який був складений після довідки вих. №2-2-1671 від 17.08.2007, відсутні посилання на винні дії відповідача, що могли знаходитись у причинному зв`язку з виникненням хвороби у ОСОБА_1 і завданням останньому моральної шкоди. Без доказів моральної шкоди Позивачу, його позовні вимоги є домислом.

Враховуючи вищевикладене, у спірних правовідносинах не було встановлено вчинення з боку Відповідача, його посадових осіб будь-яких винних, неправомірних дій, що могли б призвести до виникнення у Позивача професійного захворювання, отже відсутня одна з обов`язкових передумов для відшкодування моральної шкоди.

Фактичні обставини, встановлені судом.

ОСОБА_1 , працював з 15.01.1986 року по 23.05.1991 рік машиністом крана у цеху блюмінг №1 металургійного виробництва Криворізького металургійного комбінату «Криворіжсталь». Що підтверджується копією трудової книжки заведеної на ім`я позивача серії НОМЕР_1 (а.с.20)

17 серпня 2007 року складено Інформаційну довідку про умови праці працівника при підозрі в нього професійного захворювання (отруєння) за вих.№2-2-1671 від 17.08.2007 року, яка затверджена в.о. головного державного санітарного лікаря Дзержинського району ОСОБА_2 (далі по тексту - Інформаційна довідка за вих.№2-2- .671 від 17.08.2007 року) (а.с.16-17).

Відповідно до п.8 Інформаційної довідки за вих.№2-2-1671 від 17.08.2007 року характеристика факторів виробничого середовища і трудового процесу наступна: «В обов`язки машиніста крану металургійного виробництва цеху блюмінг №1 дільниці складу готової продукції входила передача мірного порізу заготівок (температурою +200 градусів Цельсія) пакетами на холодильник; передача заготівок краном на завантажувальні решітки станів сортопрокатного цеху №1; штабелювання для подальшого транспортування заготівок; відвантаження заготівель у вагони; техобслуговування крана. Праця механізована.

Робоче місце фіксоване кабіна пратценкрану, засклена з 3-х сторін склом «сталініт», тепло-та звукоізольована, обладнана фреоновою установкою, яка встановлена поза кабіною крану, при цьому охолоджене повітря надходить по повітряводу на передню частину кабіни.

Робоча поза - незручна та фіксована в нахиленому положенні корпусу 30° більше 60% робочої зміни.

Нахили корпусу більше 30° - до 300 разів у зміну, пов`язані з постійним обзором майданчику внизу при виконанні переміщення заготівок на холодильниках (стелажах обробки), штабелях складування заготівок та ін.

В процесі роботи підпадав під дію шкідливих факторів технологічного процесу - загальної вібрації, несприятливого мікроклімату, ІЧ-випромінюванню, важкості та напруженості праці, шуму, пилу.

В пункті 9.1 «Визначення шкідливого фактора» Інформаційної довідки за вих.№2-2-1671 від 17.08.2007 року зазначено:

Джерела, що створюють шкідливі виробничі фактори: керування краном, прибирання холодильників, завантаження станів, навантаження вагонів та ін.

Основні фактори:

- Загальна вібрація: фактично становить 1.12 см/с 104 Дб, при нормативному значенні 0.2 см/с 101 Дб,

- Робоча поза - незручна та фіксована в нахиленому положенні до 30°: фактично становить 60%. при нормативному значення до 25%,

- Нахили корпусу: фактично становить 101-300 раз, при нормативному значенні до 100 раз.

В п. 12 «Висновок про умови праці працівника» Інформаційної довідки за вих.№2-2- 671 від 17.08.2007 року, вказано, що відповідно до «Гігієнічної класифікації праці» №528 од 27.12.2001 року умови праці на робочому місці машиніста крану металургійного виробництва відносяться:

- по важкості праці - до 3 класу 2 ступеню,

- по напруженості праці - до 3 класу 2 ступеню,

- по вібрації до 3 класу 1 ступеню,

- по шуму до 3 класу 1 ступеню

- по ІЧ випромінюванню до 3 класу 1 ступеню.

За час роботи на підприємстві відповідача позивач отримав хронічне професійне захворювання, що підтверджується Актом № 39 розслідування хронічного професійного захворювання форми П-4 від 07 квітня 2009 року (а.с.26-27).

Відповідно до пункту 14 Акту №39 Позивачу визначено основний діагноз: Радикулопатія шийно і попереково-крижова з вираженими статико-динамічними порушеннями, стійким больовим і переферичним нейросудинним синдромами, нейродистрофією у вигляді дв.коксартрозу (ПФС першого - другого ст.) з порушенням с функції ходи. Дв.плечолопатковий періартроз (ПФ першого ст.), деф.артозу, в сполученні з періарторозами, ліктьових (ПФ першого ст.) і колінних (ПФ другого ст.) суглобів, стійкий больовий синдром.

Пунктом 16 вказаного акту встановлює, що професійне захворювання виникло за таких обставин: працюючи на шахті «Родіна» ВАТ «Кривбасзалізрудком» з 30.05.1991р. по 28.08.1991р (3 міс), підземним гірником , з 28.08.1991р по 03.11.1994р (3р. 2міс), з 02.10.2000р по теперішній час ( 8р.5 міс) підземним кріпильником, ОСОБА_1 згідно з професійними обов`язками, виконував роботи в підземних умовах шахти, які характеризувалися важкою фізичною працею з причин того, що не завжди можливість застосовувати засоби малої механізації, внаслідок обмеженого простору. Посилюючим виробничим фактором був несприятливий мікроклімат, характерний для підземних робіт.

Відповідно до пункту 17 зазначеного акту причинами виникнення професійного захворювання є: тривалий стаж роботи (11р.10міс) в умовах важкої фізичної праці, яка перевищувала гранично-допустимі норми та в умовах несприятливого мікроклімату.

Позивач з 2009 року і по 2020 рік неодноразово проходив огляд, та за результатами останньої виписки із акта огляду Медико-соціальної експертної комісії від 18 травня 2020 року серії 12ААА № 078984 Позивачу встановлено 55% втрати професійної працездатності (35%-радик., 20%-ДОА) та 3 групу інвалідності безстроково (а.с. 9-15).

Позивач має постійні скарги на стан свого здоров`я, змушений проходити лікування, що підтверджується виписними епікризами (а.с.21-25).

Нормативно-правове обґрунтування

ОСОБА_3 знаходився в трудових відносинах з Відповідачем з 1986 року по 1991 рік.

У подальшому позивач працював на шахті "Родіна" ВАТ "Кривбасзалізорудком".

Згідно з нормами Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а утвердження і забезпечення прав і свобод людини головним обов`язком держави (ст.3 Конституції України).

Крім того, статтею 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках, передбачених законом.

Згідно з частиною першою статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Позицію щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів неодноразово висловлював Конституційний Суд України. Так, згідно з висновками Конституційного Суду України закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності; дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце; дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом (рішення від 13 травня 1997 року № 1-зп, від 09 лютого 1999 року № 1-рп/99, від 05 квітня 2001 року № 3-рп/2001, від 13 березня 2012 року № 6-рп/2012).

Відповідно до статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Визнання закону таким, що втратив чинність, припиняє його дію в повному обсязі.

На період роботи позивача на підприємстві відповідача був чинним ЦК 1963 року та КЗпП, норми якого частково підлягають застосуванню до правовідносин, які склалися у цій справі.

Згідно зі статтею 440-1 ЦК Української РСР моральна (немайнова) шкода, заподіяна громадянину або організації діянням іншої особи, яка порушила їх законні права, відшкодовується особою, яка заподіяла шкоду, якщо вона не доведе, що моральна шкода заподіяна не з її вини. Моральна шкода відшкодовується в грошовій або іншій матеріальній формі за рішенням суду незалежно від відшкодування майнової шкоди. Розмір відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків, але не менше п`яти мінімальних розмірів заробітної плати.

Необхідною умовою виникнення зобов`язання з відшкодування моральної (немайнової) шкоди, є заподіяння цієї шкоди. Під шкодою в праві прийнято розуміти всяке применшення блага, що охороняється правом. Благо, що охороняється правом, може бути майновим або особистим немайновим. Внаслідок цього і шкода, що заподіюється благам, що охороняються, може бути майновою і моральною (немайновою). Вказуючи на моральну (немайнову) шкоду, що підлягає відшкодуванню, частина перша статті 440-1 ЦК 1963р. не визначає її поняття.

Стаття 440-1 ЦК 1963 року не містила будь-яких обмежень відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Отже, відповідно до статті 440-1 ЦК 1963 року фізична або юридична особа має право вимагати відшкодування моральної (немайнової) шкоди у разі порушення її прав неправомірними діями в будь-яких цивільних та інших правовідносинах.

Отже, неправомірна поведінка заподіювача моральної (немайнової) шкоди є необхідною умовою відповідальності, тому суд при розгляді справ цієї категорії зобов`язаний з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння моральних або фізичних страждань, за яких обставин і якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні. У статті 440-1 ЦК 1963 року виявляється дія принципу генерального делікту, закріпленого в статті 440 ЦК 1963 року, в силу якого заподіяння шкоди признається протиправним, якщо особа не була уповноважена на її заподіяння.

Проте спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України або випливає з її положень, у випадках, передбачених статтями 7, 440-1 ЦК1963 року та іншим законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди.

Вказаний висновок висловлений у постанові Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 210/3110/16-ц (провадження № 61-4983св18), який суд враховує при вирішенні цієї справи.

Як вбачається з матеріалів справи позивач звільнився з підприємства відповідача у 1991 році, в той час як норми статті 440-1 ЦК 1963 року були внесені законом України від 6 травня 1993 року за № 3188-XII "Про внесення змін і доповнень до положень законодавчих актів України, що стосуються захисту честі, гідності та ділової репутації громадян і організацій", та набули чинності 08 червня 1993 року.

Тому положення статті 440-1 ЦК 1963 року не можуть бути застосовані до правовідносин, які виникли у період роботи позивача на підприємстві відповідача у період з 1986 року по 1991 рік.

У постановах Верховного суду України від 16 травня 2012 року у справі № 6-27цс12, від 24 грудня 2014 року у справі № 6-188цс14, від 18 березня 2015 року у справі № 6-24цс15 викладено правову позицію, згідно з якою правила відшкодування шкоди, в тому числі моральної шкоди, завданої трудовим каліцтвом, визначаються днем первинного встановлення МСЕК стійкої втрати працездатності. Такі правові висновки викладено і в постановах Великої Палати Верховного Суду від 23 січня 2019 року у справі № 210/2104/16-ц; від 5 грудня 2018 року у справі № 210/5258/16-ц.

З огляду на викладене при вирішенні справи про відшкодування моральної шкоди ОСОБА_1 суд застосовує законодавство, яке діяло станом на день первинного встановлення ЛТЕК стійкої втрати працездатності позивачу, тобто 05 червня 2009 року (первинна довідка МСЕК).

Частинами 1 та 2 статті 153 КЗпП України визначено, що на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Згідно з частин 3-4 статті 153 КЗпП України умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці. Власник або уповноважений ним орган повинен впроваджувати сучасні засоби техніки безпеки, які запобігають виробничому травматизмові, і забезпечувати санітарно-гігієнічні умови, що запобігають виникненню професійних захворювань працівників.

Відповідно до статті 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством (стаття 237-1 КЗпП України).

Відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (частина 3 статті 23 ЦК України).

Оскільки закон покладає обов`язок створення безпечних і нешкідливих умов праці, власник або уповноважений ним орган несе матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну працівникові каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням ним трудових обов`язків, а також за моральну шкоду, заподіяну потерплому внаслідок фізичного чи психічного впливу небезпечних умов праці. Власник звільняється від відшкодування шкоди, якщо доведе, що шкода заподіяна не з його вини.

Відповідно до статті 22 Закону України «Про охорону праці» роботодавець повинен організувати розслідування нещасних випадків, професійних захворювань і аварій відповідно до положення, що затверджується Кабінетом Міністрів України за погодженням з всеукраїнським об`єднанням профспілок.

Згідно статті 4 Закону України «Про охорону праці» державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці; соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.

Згідно з нормами Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а утвердження і забезпечення прав і свобод людини головним обов`язком держави (ст.3 Конституції України).

Пунктом 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема: виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків, чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

При заподіянні особі моральної шкоди, обов`язок по її відшкодуванню покладається на винних осіб незалежно від того, чи була заподіяна потерпілому майнова шкода та чи відшкодована вона. Виходячи з норм частини 1 статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до частини 1 статті 1168ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Згідно з частинами 1 та 5 статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, в даному випадку відповідач несе прямий обов`язок по виплаті позивачу відшкодування з приводу спричинення моральної шкоди.

Висновки за результатами розгляду матеріалів справи

На суд покладено обов`язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Загальними вимогами процесуального права визначено обов`язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всім доказам, якими суд керувався при вирішенні позову.

Суд вважає слушними доводи викладені у відзиві з приводу відсутності причино наслідковий зв`язок між роботою позивача на підприємстві відповідача та отримання позивачем професійного захворюванням з огляду на наступне.

Шахта «Родіна» була відкрита в 1971 році. До жовтня 1989 року вона входила до рудоуправління імені Карла Лібкнехта. Розробка рудного поля (територія колишнього рудника ОСОБА_4 ) ведеться з 1886 року.

01 жовтня 1989 року - рудоуправління імені Кірова та ХХ партз`їзду виділилися зі складу об`єднання в самостійні підприємства з наданням їм юридичного статусу. Інші рудоуправління, згідно з наказом Мінметалургії СРСР від 07 вересня 1989 року за №170 та наказом по об`єднанню від 20 вересня 1989 року за №349 були ліквідовані, а на їх базі створено на правах структурних одиниць 10 шахт: «Першотравнева-1», «Першотравнева-2», ім. Леніна, ім. Орджонікідзе, «Гвардійська», «Октябрська», «Родіна», «Саксагань», «Гігант», ім. Валявка.

У липні 1998 року ВО «Кривбасруда» було перейменовано в ДП «Криворізький державний залізорудний комбінат». До складу «КЗРК» входили шахти ім. Леніна, «Гвардійська», шахтоуправління «Жовтневе» та «Родіна»

Отже, шахта «Родіна» входить до складу Криворізького залізорудного комбінату (КЗРК) і не є частиною «АрселорМіттал Кривий Ріг» (АМКР). ?

Як встановлено в судовому засіданні та підтверджується наявними письмовими доказами: ОСОБА_1 працював з 15.01.1986 року по 23.05.1991 рік машиністом крана у цеху блюмінг №1 металургійного виробництва Криворізького металургійного комбінату «Криворіжсталь».

Однак з Акту № 39 розслідування хронічного професійного захворювання форми П-4 від 07 квітня 2009 року встановлено, що Позивач отримав професійне захворювання виключно в умовах праці на дільниці № 28 шахти «Родіна».

Судом встановлено, що професійне захворювання у позивача виникло за таких обставин: працюючи на шахті «Родіна» ВАТ «Кривбасзалізрудком» з 30.05.1991 р. по 28.08.1991 р. (3 міс.) підземним гірником, з 28.08.1991 р. по 03.11.1994 р. (3 р. 2 міс.), з 02.10.2000 р. по теперішній час (8 р. 5 міс.) підземним кріпильником, ОСОБА_1 згідно з професійними обов`язками виконував роботи в підземних умовах шахти, які характеризувалися важкою фізичною працею через неможливість застосування засобів малої механізації внаслідок обмеженого простору. Посилюючим виробничим фактором був несприятливий мікроклімат, характерний для підземних робіт. Відповідно до пункту 17 зазначеного акту, причинами виникнення професійного захворювання є: тривалий стаж роботи (11 р. 10 міс.) в умовах важкої фізичної праці, яка перевищувала гранично-допустимі норми, та в умовах несприятливого мікроклімату.

При цьому, у пункті 19 акту № 39 визначено винних осіб у виникненні професійного захворювання - адміністрація шахти "Родіна" ВАТ "Кривбасзалізорудком".

У частинах першій та другій статті 13 Закону України «Про охорону праці» передбачено, що роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

Згідно зі статтею 171 КЗпП України роботодавець повинен проводити розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві відповідно до порядку, встановленого Кабінетом Міністрів України.

Статтею 22 Закону України «Про охорону праці» також установлено, що роботодавець повинен організовувати розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій відповідно до положення, що затверджується Кабінетом Міністрів України за погодженням із всеукраїнськими об`єднаннями профспілок. За підсумками розслідування нещасного випадку, професійного захворювання або аварії роботодавець складає акт за встановленою формою, один примірник якого він зобов`язаний видати потерпілому або іншій заінтересованій особі не пізніше трьох днів з моменту закінчення розслідування. У разі відмови роботодавця скласти акт про нещасний випадок чи незгоди потерпілого з його змістом питання вирішуються посадовою особою органу державного нагляду за охороною праці, рішення якої є обов`язковим для роботодавця. Рішення посадової особи органу державного нагляду за охороною праці може бути оскаржене в судовому порядку.

Процедура проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій, що сталися з працівниками на підприємствах, в установах та організаціях незалежно від форм власності або в їх філіях, представництвах, інших відокремлених підрозділах, визначалася Порядком розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2004 року № 1112 (надалі - Порядок), який діяв на час складання акту № 39 від 06 квітня 2009 року, тобто на час виникнення спірних правовідносин.

Отже, за змістом вказаних норм роботодавець повинен організувати розслідування нещасного випадку, для чого зобов`язаний негайно своїм наказом утворити комісію з розслідування нещасного випадку.

Розслідування проводиться у разі раптового погіршення стану здоров`я працівника або особи, яка забезпечує себе роботою самостійно, одержання ними поранення, травми, у тому числі внаслідок тілесних ушкоджень, заподіяних іншою особою, гострого професійного захворювання і гострого професійного та інших отруєнь, одержання теплового удару, опіку, обмороження, у разі утоплення, ураження електричним струмом, блискавкою та іонізуючим випромінюванням, одержання інших ушкоджень внаслідок аварії, пожежі, стихійного лиха (землетруси, зсуви, повені, урагани тощо), контакту з представниками тваринного і рослинного світу, що призвели до втрати працівником працездатності на один робочий день чи більше або до необхідності переведення його на іншу (легшу) роботу не менш як на один робочий день, у разі зникнення працівника під час виконання ним трудових обов`язків, а також у разі смерті працівника на підприємстві (стаття 7 Порядку).

Згід з розділу "Розслідування та облік випадків хронічних професійних захворювань і отруєнь" Порядку № 1112 зв`язок професійного захворювання з умовами праці працівника визначається на підставі клінічних даних і санітарно-гігієнічної характеристики умов праці, що складається установою державної санітарно-епідеміологічної служби, яка обслуговує підприємство, де працює хворий, за участю спеціалістів (представників) підприємства, первинної організації профспілки, членом якої є хворий, або уповноваженої найманими працівниками особи з питань охорони праці, якщо хворий не є членом профспілки, та робочого органу виконавчої дирекції Фонду за місцезнаходженням підприємства. Санітарно-гігієнічна характеристика видається на запит керівника лікувально-профілактичного закладу, що обслуговує підприємство, або спеціаліста з професійної патології міста (області, Автономної Республіки Крим), завідуючого відділенням професійної патології міської (обласної, Автономної Республіки Крим) лікарні.

Роботодавець організовує розслідування причин виникнення професійного захворювання та наказом призначає комісію з розслідування причин виникнення професійного захворювання (далі - комісія з розслідування), до складу якої входять представник установи державної санітарно-епідеміологічної служби, яка обслуговує підприємство (голова комісії), представники лікувально-профілактичного закладу, що обслуговує підприємство, підприємства, працівником якого є потерпілий, первинної організації профспілки, членом якої є потерпілий, або уповноважена найманими працівниками особа з питань охорони праці, якщо потерпілий не є членом профспілки, робочого органу виконавчої дирекції Фонду за місцезнаходженням підприємства. До розслідування в разі потреби можуть залучатися представники інших органів.

Роботодавець зобов`язаний подати комісії з розслідування дані санітарно-гігієнічних досліджень факторів виробничого середовища і трудового процесу, важкості та напруженості праці на робочому місці, нормативні документи (ДСТУ, ГОСТ тощо), технологічні регламенти виробництва, відомості про професійні обов`язки працівника, забезпечити комісію приміщенням, транспортними засобами і засобами зв`язку, організувати друкування, розмноження і оформлення в необхідній кількості матеріалів розслідування.

Судом встановлено, що за результатами розслідування захфорювання позивача складено акт розслідування хронічного професійного захворювання за формою П-4, у якому комісія відобразили як заходи щодо запобігання розвиткові професійного захворювання та забезпечення нормалізації умов праці, а також установила осіб, які не виконали відповідні вимоги законодавства про охорону праці і про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення.

Вказаний акт (АКТ № 39 від 06 квітня 2009 року) Позивачем не оскаржувався, а комісія не досліджувала умови роботи ОСОБА_1 у період з 1986 по 1991 рік, та не надавала оцінку факторам впливу, санітарно-гігієнічні умови та характер праці (трудової функції), яка виконувалась позивачем в цей період на підприємстві Відповідача.

Відповідач не був залучений до розслідування професійного захворювання, а за наслідками розслідування не встановлено вини відповідача.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (частини перша, третя статті 13 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

Надавши оцінку доказам, суд вважає що ПАТ «АМКР» є неналежним відповідачем у справі про стягнення моральної шкоди, завданої професійним захворюванням ОСОБА_1 , оскільки його трудова діяльність була пов`язана з шахтою «Родіна», яка перебуває у складі АТ «КЗРК».

Належним відповідачем у цій справі є АТ «Криворізький залізорудний комбінат» (шахта "Криворізька"), оскільки саме це підприємство є правонаступником та несе відповідальність за умови праці на зазначеній шахті.

Між спричиненою моральною шкодою та отриманням професійного захворювання Позивача, яке пов`язане із роботою на підприємстві Відповідача, не вбачається прямий причинно-наслідковий зв`язок.

За таких обставин, суд вважає позовні вимоги не доведеними та такими, що не підлягають до задоволення.

Беручи до уваги, що позивач відповідно до Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, витрати понесені із розглядом справи слід віднести на рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. 3, 43, 46 Конституції України, ст.ст. 4, 12, 13, 76-83, 141,259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної професійним захворюванням залишити без задоволення.

Витрати зі сплати судового збору у розмірі 1211 грн 20 коп віднести на рахунок держави.

Рішення суду може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до п.15 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи можуть ознайомитись з судовим рішенням на офіційному веб-порталі Єдиного державного реєстру судових рішень. Веб-адреса сторінки: http://reyestr.court.gov.ua.

Повний текст рішення складено та підписано 21 березня 2025 року.

Відомості про учасників справи згідно п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України:

- позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ;

- відповідач: «АрселорМіттал Кривий Ріг» (, 50095, Дніпропетровська область, м, Кривий Ріг, вул. Криворіжсталі, буд. 1).

Суддя: О. В. Чайкіна