Справа №731/121/25
Провадження №2/731/114/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2025 року с-ще Варва

Варвинський районний суд Чернігівської області в складі:

судді Савенка А.І.,

за участю секретаря Тарасенко Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань №1 Варвинського районного суду Чернігівської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ», подану адвокатом Столітнім Михайлом Миколайовичем, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

24 лютого 2025 року засобами електронного зв`язку до Варвинського районного суду Чернігівської області надійшла вказана позовна заява, відповідно до змісту якої адвокат Столітній М.М., діючи в інтересах ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА», просить стягнути з відповідачки ОСОБА_1 на користь позивача суму заборгованості в розмірі 97 750 грн, з яких: 10 000 грн заборгованість за основним боргом (сумою кредитом), 60 500 грн сума заборгованості за процентам, нарахованими первісним кредитором, 27 250 грн сума заборгованості за відсотками, нарахованими позивачем за 109 календарних днів. Крім цього, просить стягнути із відповідача сплачену суму судового збору у розмірі 2 422,40 грн та понесені позивачем витрати на правову допомогу у розмірі 10 000 грн.

На обґрунтування заявлених позовних вимог посилаються на те, що 27 лютого 2024 року між відповідачкою по справі ОСОБА_1 та ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» було укладено Договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №4425449. Вказаний договір було підписано, шляхом використання електронного підпису позичальниці, який був відтворений шляхом використання відповідного одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідачки. За умовами вищевказаного Договору позикодавець зобов`язався передати позичальниці (відповідачці) у власність кошти у розмірі 10 000 грн на встановлений Договором строк 350 днів, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальниці, а остання у свою чергу зобов`язався повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку кредитування або достроково, та сплатити плату (проценти) від суми кредиту, у відповідності до Графіку платежів. У свою чергу, позикодавець свої зобов`язання за вищевказаним договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачці можливість розпоряджатися коштами на умовах, передбачених відповідним Договором.

У подальшому, між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та позивачем ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» був укладений Договір факторингу №25/10/2024 від 25 жовтня 2024 року, у відповідності до положень якого ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» передало (відступило) за плату ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» права вимоги, які у свою чергу прийняли належні ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, в тому числі до відповідачки за Кредитним договором №4425449 від 27 лютого 2024 року на заборгованість у загальному розмірі 75 500 грн, з яких: 10 000 грн заборгованість за основним боргом (сумою кредитом), 60 500 грн сума заборгованості за процентам та 5 000 грн штрафних санкцій.

Натомість, усупереч умовам вказаного Договору, відповідачка не виконала взятих на себе боргових зобов`язань, оскільки у повному обсязі погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА», ні на рахунки попереднього кредитора ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», так і не здійснила.

Поза цим, оскільки станом на дату укладення вищевказаного договору факторингу від 25 жовтня 2024 рок, строк дії Договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту №4425449 не закінчився, позивачем у період із 26 жовтня 2024 року по 11 лютого 2025 року (109 календарних днів) здійснено нарахування процентів за стандартною ставкою на суму 27 250 грн, а тому загальний розмір процентів за вказаним Договором становить 87 750 грн.

Таким чином, зважаючи на неможливість вирішення даного спору у добровільному порядку, позивач був вимушений звернутися до суду з метою захисту порушених прав.

Ухвалою Варвинського районного суду Чернігівської області від 26 лютого 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду на 24 березня 2025 року. Додатково за клопотанням сторони позивача витребувано у АТ КБ «ПРИВАТБАНК» належним чином завірені копії документів, які б підтверджували факт отримання відповідачкою заявленої суми кредиту.

ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» явку свого представника у судове засідання не забезпечило. У прохальній частині позову вказали, що у випадку відсутності відзиву на позовну заяву, розгляд справи здійснювати без участі їхнього представника.

Відповідачка ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася. Перед його початком звернулася до суду із заявою про здійснення розгляду справи без її участі. Відповідно до змісту якої, відповідач заявлені позовні вимоги ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» визнає частково, наголосила, що у частині укладення між нею та первісним кредитором ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» Договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту №4425449 від 27 лютого 2024 року та отримання тіла кредиту у розмірі - 10 000 грн, вона не заперечує, як і не ставить під сумнів правонаступництво ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» за вказаним борговим зобов`язанням. Разом з тим вважає, що нарахування відсотків за вказаним кредитним договором на загальну суму 87 750 грн, є завищеним та таким, що суперечить положенням ч. 5 ст. 8 ЗУ «Про захист прав споживачів», а тому підлягає перерахунку.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що зазначений позов підлягає частковому задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що 27 лютого 2024 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 було укладено Договір №4425449 про надання коштів на умовах споживчого кредиту (а.с. 22-32), шляхом використання відповідачкою електронного підпису «86837», на умовах поворотності, строковості та платності, відповідно до положень якого сторони Договору узгодили наступні умови.

Відповідно до п. 1.2. даного Договору сума кредиту складає 10 000 грн.

Згідно із п. 1.3. Договору строк кредиту 350 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 25 днів.

На підставі погоджених умов, викладених у п. 2.1. договору ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту банківський рахунок клієнта за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) №4731-ХХХХ-ХХХХ-2303, протягом двох днів з моменту укладення Договору.

Відповідно до п. 1.5 та п. 1.6 договору орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою за весь строк кредиту 133 839,05% річних, що становить 97 500 грн;за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої ставки 63 731,82% річних, що становить 95 312,50 грн.

Тип процентної ставки - фіксована. За користування кредитом нараховуються проценти на таких умовах: стандартна процента ставка становить 2,5% в день та застосовується в межах всього строку кредиту, вказаного в п. 1.3 цього Договору (п. 1.4.1).

Знижена процентна ставка становить 1.63% в день та застосовується на таких умовах. Якщо клієнт до 22 березня 2024 року (включно) або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти в сумі, не менше суми першого платежу, визначеного в графіку платежів, або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, клієнт як учасник програми лояльності отримає від товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити клієнт за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати буде перераховано за зниженою процентною ставкою. У випадку невиконання клієнтом умов для отримання індивідуальної знижки від товариства, користування кредитом для клієнта здійснюється за стандартною процентною ставкою на звичайних (стандартних) умовах, що передбачені цим договором та доступні для інших клієнтів, які не мають окремих індивідуальних знижок стандартної процентної ставки. При цьому, клієнт розуміє та погоджується, що застосування зниженої процентної ставки є виключно його правом отримання індивідуальної знижки лише як учасника Програми лояльності та лише за умови виконання ним вимог для її застосування, передбачених цим Договором. Клієнт погоджується, повністю розуміє та поінформований, що у разі невикористання клієнтом права на отримання знижки (невиконання умов для отримання знижки) застосовується стандартна процентна ставка, при цьому застосування стандартної процентної ставки без знижки, не є зміною процентної ставки, порядку її обчислення та порядку сплати у бік погіршення для клієнта, оскільки надання кредиту за цим договором здійснюється саме на умовах стандартної процентної ставки (п. 1.4.2. Договору).

Розмір процентів за користування кредитними коштами протягом строку дії договору, може бути змінений у бік зменшення для клієнта у випадку та на умовах визначених в п.п. 1.4.2. Договору, зокрема у випадку отримання клієнтом знижки на стандартну процентну ставку. Якщо клієнт не отримав індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку відповідно до Програми лояльності, цей підпункт договору до клієнта не застосовується (п. 1.4.3. Договору).

Крім того, аналогічним чином відповідачкою також було підписано Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для клієнта (споживача) та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (Додаток №1) (а.с. 32 зворот), Паспорт споживчого кредиту (а.с. 35-37) та Інформаційне повідомлення (а.с. 33), які містять тотожні Договору положення.

Також, стороною позивача долучено до матеріалів справи копію Правил надання у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», затверджені наказом директора ТОВ від 20 листопада 2023 року №101-ОД (а.с. 84-91).

Суд зважає, що ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» свої зобов`язання перед відповідачкою виконало та надало у її розпорядження кредитні кошти у сумі 10 000 грн, шляхом зарахування 27 лютого 2024 року кредитних коштів на платіжну картку відповідачки № НОМЕР_1 (номер транзакції в системі ТОВ «ПЕЙТЕК УКРАЇНА» - 559аcae7-аа67-47a5-8931-24769ab68ea2; номер транзакції в системі ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» - 9043808; Session ID 61; сайт торгівця - https://credit7.ua; код авторизації 797103; банк-еквайр - АТ "ПУМБ"; призначення платежу: зарахування на картку, маска картки НОМЕР_2 .), що доводиться копією відповідного повідомлення №48, виданого 01 листопада 2024 року директором ТОВ «ПЕЙТЕК Україна», про успішність такої операцій (а.с. 16).

Поза цим, суд зважає, що факт отримання відповідачкою кредитних коштів у сумі 10 000 грн у межах Договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту №4425449 від 27 лютого 2024, останньоє не заперечується, а навпроти визнається, про що вказується нею у відповідній заяві. У зв`язку з цим, підстави для додаткового доведення вказаного факту відсутні, а тому і отримання від АТ КБ «ПРИВАТБАНК» інформації на підтвердження зазначених обставин не є необхідним.

Суд зважає, що відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори.

Згідно зі статтею 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За приписами ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

За змістом ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію».

Так, згідно із статтею 13 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію"). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами.

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму (ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»).

Таким чином, судом встановлено що, посилання на обставини укладення вищезазначеного Договору №4425449 про надання коштів на умовах споживчого кредиту між його сторонами в електронній формі, відповідає положенням Закону України «Про електронну комерцію», оскільки позивачем доведено, що відповідачка ОСОБА_1 ідентифікувала себе в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції; надала відповідні дані для заповнення формуляра договору (П.І.П, РНОКПП, місце проживання, телефон, дані паспорту та ін.) та шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним Законом України «Про електронну комерцію» погодилася із запропонованими умовами договору та підписала їх.

Факт підписання сторонами зазначеного Договору не спростований та не оспорюється. За таких обставин, судом встановлено, що між ОСОБА_1 та первісним позикодавцем ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» виникли договірні відносини, оскільки між ними був укладений відповідний Договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту.

На переконання суду вказаний правочин є правомірним, адже в розумінні ст. 204 ЦК України його недійсність прямо законом не встановлена. Відомості щодо визнання даного Договору недійсним у суду відсутні, зустрічний позов стороною відповідача не заявлено.

З метою підтвердження наявності у позивача в межах вищевказаного Договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту відповідного права вимоги до позичальника - відповідачки по справі, до матеріалів справи додано наступні документи.

Копія Договору факторингу №25/10/2024 від 25 жовтня 2024 року, відповідно до умов якого вбачається, що ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», як клієнт, відступило на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА», як фактору, права грошової вимоги до боржників, за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників, укладеними між кредиторами та боржниками (а.с. 51-55).

Відповідно до п. 1.2. Договору факторингу №25/10/2024, перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається після підписання сторонами Акту прийому-передачі реєстру боржників згідно Додатку №2 та надходження Ціни продажу у повному обсязі, відповідно до п. 3.3 цього Договору, на рахунок клієнта, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі реєстру боржників та повна сума Ціни продажу, що надійшла на рахунок клієнта - підтверджують факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості

Ціна продажу за Договором становить 2 857 292,90 грн (п. 3.3. Договору факторингу №25/10/2024).

Фактор сплачує клієнту 100% ціни продажу, передбаченої п. 3.3. цього Договору протягом 5 (п`яти) робочих днів з моменту передачі по Акту прийому-передачі реєстру боржників, шляхом безготівкового перерахування коштів за вказаними реквізитами (п. 3.4. Договору факторингу №25/10/2024).

Факт належного виконання вищевказаних положень умов Договору факторингу доводиться копією відповідної платіжної інструкції №3475 від 01 листопада 2024 року, на підставі якої ТОВ «ФІНТРАСТ Україна», як платних, перерахувало на користь отримувача ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» обумовлену Договором факторингу 25/10/2024 суму коштів (а.с. 72).

Сторонами Договору факторингу 25 жовтня 2024 року було укладено акт прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором факторингу №25/10/2024 від 25 жовтня 2024 року (а.с. 60), згідно якого клієнт передав, а фактор прийняв Реєстр боржників кількістю 6 091, що слугує твердженням переходу відповідних прав вимоги заборгованості від ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» до ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА», у тому числі, і щодо заборгованості відповідачки ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) за Кредитним договором №4425449 на загальну суму 75 500 грн, з яких: 10 000 грн заборгованість за основним боргом (сумою кредитом), 60 500 грн сума заборгованості за відсотками та 5 000 грн заборгованості за пенею та штрафами, який включений у відповідний Реєстр боржників за №2 999 (а.с. 48).

Суд бере до уваги, що доказів на підтвердження того, що вищевказаний Договір факторингу, укладений між первісними кредитодавцем ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА», відповідачем не надано.

Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав (ст. 514 ЦК України).

Згідно копії рішення №251124/1 від 25 листопада 2024 року єдиного учасника ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ Україна» змінено найменування Товариства на Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ», відомості про що були внесені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань (а.с. 67, 94).

Таким чином, з огляду на встановлені судом обставини, суд приходить до висновку щодо набуття позивачем ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» права відповідної грошової вимоги до відповідачки ОСОБА_1 за Договором №4425449 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 27 лютого 2024 року.

Разом з тим, усупереч обумовленим умовам Договору ОСОБА_1 не належно виконала взяті на себе договірні зобов`язання, оскільки не здійснювала належного погашення кредитної заборгованості.

Згідно з наданим ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» детальними розрахунками заборгованість відповідачки ОСОБА_1 за Договором №4425449 від 27 лютого 2024 року нарахована у обумовлений п. 1.3. Договору 350-денний строк кредитування, що мало місце із 27 лютого 2024 року по 11 лютого 2025 року, та становить 87 750 грн (а.с. 40-44, 45-46).

Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Зі змісту ст. 526, 530 ЦК України вбачається, що зобов`язання повинно виконуватися відповідно до умов договору у встановлені строки.

Відповідно до положень ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Таким чином, судом встановлено, що після укладення вищезазначеного договору відповідачка ОСОБА_1 користувалася кредитними коштами, що підтверджується відповідним розрахунком. Зазначені обставини дають підстави вважати, що остання фактично користувалася кредитними коштами наданими первісним кредитором ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА».

Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в повній мірі ні первісному кредитору, ні їх правонаступнику не повернуті, позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої та не повернутої суми наданих кредитних коштів.

За таких обставин, оскільки відповідач допустила порушення зобов`язань, встановлених договором, доказів своєчасного та належного виконання кредитного договору не надав, що має наслідком наявність відповідної заборгованості.

При цьому, вказані вимоги відповідачкою в добровільному порядку виконані не були, що фактично і стало підставою для звернення позивачем до суду з вказаним позовом.

Суд зважає, що відповідачкою розрахунок вказаної вище заборгованості за Кредитним договором у частині наявності непогашеного тіла кредиту не спростований, оскільки остання будь-яких заперечень щодо його змісту до суду не надала, напроти у вказаній частині позов визнала, а тому, суд приходить до висновку щодо наявності у відповідачки ОСОБА_1 заборгованості за Договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту №4425449 від 27 лютого 2024 року у сумі 10 000 грн, як тіла кредиту, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Щодо заявлених вимог позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості за відсотками у розмірі 87 750 грн, слід зазначити наступне.

Як вбачається із змісту позову та долучених розрахунків непогашена заборгованість відповідачки ОСОБА_1 за Договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту №4425449 від 27 лютого 2024 року у виді відсотків за користування кредитними коштами, станом на момент закінчення строку кредитування 11 лютого 2025 року, становить 87 750 гр.

Суд зважає, що нарахування позивачем заборгованості по відсотках здійснено в обумовлений Договором 350 денний період із щоденним нарахуванням відсотків за ставкою 2.5%, що становить 250 грн за одну добу.

При цьому, аналізуючи умови Кредитного договору суд бере до уваги зміст п.п. 6 п. 5 Закону №3498-IX від 22 листопада 2023 року «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» (далі Закон №3498-IX) стаття 8 Закону України «Про споживче кредитування» була доповнена частиною п`ятою, згідно з максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%.

Закон України № 3498-XI набрав чинності 24 грудня 2023 року.

Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів 2,5%; протягом наступних 120 днів 1,5%.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

У зв`язку з цим, оскільки договір укладений між сторонами після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року №3498-IX, яким внесено зміни до Закону України «Про споживче кредитування» (в частині обмеження розміру денної процентної ставки), проте без урахування його положень, а тому відповідні умови договору щодо нарахування процентів у розмірі 2,5% на день, що мало місце із 23 квітня 2024 року є нікчемними.

Аналізуючи вказані доводи, максимально можливий розмір нарахованих відсотків у межах вказаного договору за підрахунками суду становить 49 400 грн (10 000х2.5х56 (за період із 27.02.2024 по 22.04.2024) + (10 000х1.5х120 (за період із 23.04.2024 по 21.08.2024) +(10 000х1х174 (за період із 22.08.2024 по 11.02.2025).

У зв`язку з цим, зважаючи на відсутність інформації щодо часткового погашення відповідачкою заборгованості, загальна сума заборгованості за відсотками, яка може бути стягнена позивачем у межах вказаного кредитного договору, становить 49 400 грн.

Отже, сума заборгованості за Кредитним договором, яка підлягає стягненню з відповідачки, становить 59 400 грн (10 000 + 49 400).

Оскільки відповідачка допустила порушення зобов`язань, встановлених договором, доказів своєчасного та належного виконання договору не надала, що має наслідком наявність заборгованості за основним боргом та відсотками, то позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у сумі 59 400 грн.

Суд зважає, що позивачем також заявлено вимогу щодо розподілу судових витрат, які пов`язані з розглядом даної цивільної справи, зокрема: 2 422,40 грн сплаченого судового збору та 10 000 грн у рахунок відшкодування витрат на правничу допомогу.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем сплачений судовий збір у сумі 2 422,40 грн (а.с. 1, 103), який відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України покладається на відповідача пропорційно сумі задоволених позовних вимог 1 472,09 грн (60,77%).

Що стосується заявлених вимог щодо розподілу судових витрат в частині наданої сторонам правничої допомоги, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 2 ст. 133 ЦПК України).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частина 8 ст. 141 ЦПК України передбачає, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонам доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Позивачем заявлені вимоги щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правову допомогу у розмірі 10 000 грн.

На обґрунтування витрат на правничу допомогу стороною позивача було долучено до матеріалів справи наступні документи:

- копія свідоцтва про право на зайняття адвокатської діяльністю Столітньому М.М. та копія ордеру про надання правничої допомоги серії АІ №1821406 від 17 лютого 2025 року (а.с. 34, 93);

- копія Договору №10/12-2024 про надання правової допомоги від 10 грудня 2024 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» та адвокатом Столітнім М.М. (а.с. 101-102);

- копія Заявки на виконання доручення до Договору №10/12-2024 від 10 грудня 2024 року, укладеної 18 січня 2025 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» та адвокатом Столітнім М.М., із переліком послуг професійної правничої допомоги у рамках цивільного судочинства у суді першої інстанції по справі про стягнення заборгованості за кредитним договором №4425449 від 27.02.2024 року, укладеним між ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» та ОСОБА_1 (а.с. 18-19);

- копія Акту №6789 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) згідно Договору 10/12-2024 від 10 грудня 2024 року, укладеного 17 лютого 2025 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» та адвокатом Столітнім М.М., із переліком наданих адвокатом послуг професійної правничої допомоги на суму 10 000 грн (а.с. 47);

- копія рахунку на оплату №6789-17/02-2025 від 17 лютого 2025 року клієнта ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» на користь адвоката Столітнього М.М. за Договором 10/12-2024 від 10 грудня 2024 року на суму 10 000 грн (а.с. 39);

Таким чином, суд, аналізуючи документи надані на обґрунтування витрат на правничу допомогу стороною позивача, приходить до висновку щодо їх належності у якості доказів на підтвердження понесених ними судових витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги.

Разом з тим необхідно наголосити, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Аналогічний висновок викладено Верховним Судом у постанові від 02 липня 2020 року у справі № 362/3912/18 та у додатковій постанові від 30 вересня 2020 року у справі № 201/14495/16-ц.

Критерій розумної необхідності витрат на професійну правничу допомогу є оціночною категорією, яка у кожному конкретному випадку (у кожній конкретній справі) оцінюється судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні доказів, зокрема, наданих на підтвердження обставин понесення таких витрат, надання послуг з професійної правничої допомоги, їх обсягу, вартості з урахуванням складності справи та витраченого адвокатом часу тощо (додаткова постанова КГС ВС від 30 серпня 2023 року № 911/3586/21).

Суд зважає на те, що позовна заява стосується спору з незначною ціною позову та невеликим рівнем складності. За таких обставин суд дійшов висновку, що сума витрат на правничу допомогу в розмірі 10 000 грн за збір та аналіз документів для підготовки, складення та подання до суду вказаного позову є завищеною, і не відповідає критерію розумності необхідних витрат. При цьому, на думку суду, критерію розумності відповідає сума витрат на правничу допомогу в розмірі 6 000 грн.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку з цим, беручи до уваги часткове задоволення вказаного позову, що за підрахунками суду становить 60,77% частини задоволеного розміру майнових вимог, то сума стягнення судових витрат з відповідача на користь позивача становить 5 118,29 грн, з яких 1 472,09 грн судовий збір та 3 646, 20 грн витрати на правничу допомогу.

На підставі наведеного, керуючись ст. 141, 142, 247, 263, 265, 273, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_3 , зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» (; юридична адреса: вул. Загородня, б. 15, офіс 118/2, м. Київ, 03150) заборгованість за Договором №4425449 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, укладеним 27 лютого 2024 року з Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА Україна» () у розмірі 59 400 (п`ятдесят дев`ять тисяч чотириста) гривень.

Стягнути з відповідачки ОСОБА_1 на користь позивача Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1 472 (одна тисяча чотириста сімдесят дві) гривні 09 копійок та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 3 646 (три тисячі шістсот сорок шість) гривень 20 копійок, а всього стягнути 5 118 (п`ять тисяч сто вісімнадцять) гривень 29 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.І.Савенко