Справа № 635/542/25
Провадження № 2/643/2777/25
УХВАЛА

про відкриття провадження у справі

24.03.2025 м. Харків

Суддя Московського районного суду м. Харкова Новіченко Н.В., розглянувши

позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія

«ЕЙС» (м. Київ, шосе Харківське, буд. 19, офіс 2005)

до ОСОБА_1 (

АДРЕСА_1 )

про стягнення 29 700, 00 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» (далі позивач) звернулося до Харківського районного суду Харківської області з позовом до ОСОБА_1 (далі відповідач) про стягнення 29 700, 00 грн.

Ухвалою від 21.01.2025 року Харківський районний суд Харківської областівищезазначену справу направив за підсудністю до Московського районного суду м. Харкова.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.03.2025 позовна заява передана на розгляд судді Новіченко Н.В.

Ухвалою від 11.03.2025 Московський районний суд м. Харкова вищевказану позовну заяву залишив без руху та надав позивачу строк для усунення недоліків шляхом подання до суду додатків до позовної заяви (п.п. 1-26).

20.03.2025 року на виконання вимог вищезазначеної ухвали представником позивача подано до суду заяву про усунення недоліків.

Оскільки позивачем усунуті недоліки і позовна заява відповідає вимогам статей 175, 177 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), суд вважає за необхідне прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 187 ЦПК України про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, в якій зазначаються, зокрема, за якими правилами позовного провадження (загального чи спрощеного) буде розглядатися справа.

Положеннями ч. 2 ст. 19 ЦПК України унормовано, що цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку, зокрема, позовного провадження (загального або спрощеного).

Спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ (ч. 4 ст. 19 ЦПК України).

Згідно з ч. 6 ст. 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є, зокрема, справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи вимоги вказаних положень статей ЦПК України, суд вважає за необхідне розглянути дану справу за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Розглянувши клопотання представника позивача про витребування додаткових доказів у справі, суд вирішив задовольнити його частково, враховуючи наступне.

Предметом позову є стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № 00-10527973 від 07.12.2023 року.

Обґрунтовуючи заявлене клопотання позивач посилається на те, що він не володіє зазначеними у клопотанні доказами, оскільки вони не передані первісним кредитором ТОВ «Качай гроші» наступним кредиторам, та необхідні для підтвердження наявності заборгованості за кредитним договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

При цьому, обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (ч. 5 ст. 263 ЦПК України).

Частиною 3 ст. 2 ЦПК України визначено, що однією з основних засад цивільного судочинства є змагальність сторін.

Положення ч. 1 ст. 81 ЦПК України визначають, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 5 ст. 81 ЦПК України).

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Частинами 1, 2 ст. 83 ЦПК України передбачено, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Водночас, учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. У клопотанні повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується; 2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; 4) вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу. У разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує відповідні докази (ч. ч. 1-3 ст. 84 ЦПК України).

Слід звернути увагу на те, що приписи статті 84 ЦПК України не обмежують суд в праві витребувати необхідні для розгляду справи докази колом учасників даного судового процесу, тобто суд наділений правом витребувати такі докази також від інших підприємств, установ та організацій, державних та інших органів чи посадових осіб, незалежно від їх участі у справі.

Необхідно враховувати, що за змістом системного аналізу приписів статей 89, 263, 376 ЦПК України, з метою забезпечення законності та обґрунтованості судового рішення, на суд покладено обов`язок всебічно та повно з`ясувати і дослідити обставини справи, що мають значення для її вирішення по суті.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

При цьому, згідно з п. п. 1 та 2 ч. 1 ст. 376 ЦПК України неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, а також недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, є підставами для скасування або зміни судового рішення.

Таким чином, суд, розглядаючи справу, має вживати заходів до всебічного й повного встановлення обставин спору, що не суперечить принципу змагальності, оскільки останній відображається в змісті процесуальних прав та обов`язків осіб, що беруть участь у справі та реалізується в сукупності з принципами рівності, диспозитивності та безпосередності, проте суд наділяється в тому числі організаційно-розпорядчими повноваженнями, необхідними для здійснення ним функцій органу правосуддя та прийняття законних і обґрунтованих судових актів.

Слід зазначити, що вказані висновки в тому числі відповідають рекомендаціям Ради Європи, членом якої є Україна.

Так, в Рекомендаціях R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на удосконалення судової системи, наголошується на тому, що суд повинен, принаймні в ході попереднього засідання, а якщо можливо, і протягом всього розгляду, відігравати активну роль у забезпеченні швидкого судового розгляду, поважаючи при цьому права сторін, в тому числі і їх право на неупередженість. Зокрема, він повинен володіти повноваженнями proprio motu, щоб вимагати від сторін пред`явлення таких роз`яснень, які можуть бути необхідними; вимагати від сторін особистої явки, піднімати питання права; вимагати показань свідків, принаймні в тих випадках, коли мова йде не тільки про інтереси сторін, що беруть участь у справі, тощо. Такі повноваження повинні здійснюватися в межах предмета розгляду.

Крім того, відповідно до пункту 62 Додатку до Рекомендації CM/Rec (2010) 12 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов`язки, ухваленої Комітетом Міністрів Ради Європи 17 листопада 2010 р. на 1098 засіданні заступників міністрів, - судді повинні розглядати кожну справу з належною ретельністю та впродовж розумного строку.

При цьому, вирішуючи заявлене позивачем клопотання про витребування додаткових доказів у справі суд враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України «Про банки і банківську діяльність» інформація щодо діяльності та фінансового стану клієнта, яка стала відомою банку у процесі обслуговування клієнта та взаємовідносин з ним чи третім особам при наданні послуг банку, є банківською таємницею.

Пунктом 1 частини 2 ст. 60 Закону України «Про банки і банківську діяльність» передбачено, що банківською таємницею, зокрема, є: відомості про банківські рахунки клієнтів, у тому числі кореспондентські рахунки банків у Національному банку України.

Інформація щодо юридичних та фізичних осіб, яка містить банківську таємницю, розкривається банками: за рішенням суду (ст. 62 вищевказаного Закону).

За таких обставин, враховуючи предмет та підстави позову, суд дійшов висновку, що заявлене позивачем клопотання підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 19, 84, 187, 274, 277 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Прийняти позов до розгляду та відкрити провадження у справі № 635/542/25.

2. Здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

3. Судове засідання призначити на 07.05.2025 року о 11 год. 45 хв. у приміщенні Московського районного суду м. Харкова (м. Харків, пр. Ювілейний, буд. 38-Є, каб. 48).

4. Викликати у судове засідання сторін, явку яких визнати обов`язковою.

5. В порядку ст. 84 ЦПК України витребувати від Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК»:

- інформацію про зарахування коштів на картковий рахунок маски картки № НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) за період 07.12.2023 12.12.2024 у сумі 5 000, 00 грн. (безготівкове зарахування згідно з транзакції № 40196-93348-30903 від 07.12.2023).

6. В іншій частині клопотання позивача про витребування додаткових доказів у справі залишити без задоволення.

7. Попередити Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК», що відповідно до ч. 7 ст. 84 ЦПК України особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали.

8. Встановити відповідачу строк - п`ятнадцять днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання до суду відзиву на позовну заяву, оформленого відповідно до вимог ст. 178 ЦПК України, а також всіх доказів, що підтверджують заперечення проти позову; забезпечити надіслання (надання) позивачу копії відзиву та доданих до нього документів одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду.

9. Попередити відповідача, що у разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи відповідно до ч. 2 ст. 191 ЦПК України. При цьому, якщо докази не можуть бути подані разом з відзивом з об`єктивних причин, відповідач повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу (ч. ч. 3, 4 ст. 83 ЦПК України).

10. Встановити позивачу строк - 5 днів з дня отримання відзиву на позов (якщо такий буде поданий) - для подання суду: відповіді на відзив на позов в порядку ст. 179 ЦПК України, а також доказів направлення відповіді на відзив відповідачу.

11. Встановити відповідачу строк - 5 днів з дня отримання відповіді на відзив для подання до суду (якщо такі будуть): заперечень на відповідь на відзив та доказів направлення заперечень на відповідь на відзив позивачу.

12. Звернути увагу учасників справи на положення ст. ст. 81, 83, 84 ЦПК України щодо порядку подання доказів, наслідків неподання їх та доказів їх направлення іншим учасникам справи, а також щодо порядку витребування доказів.

13. Попередити учасників справи, що відповідно до ч. 2 ст. 126 ЦПК України заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

14. Звернути увагу учасників справи на те, що копії письмових доказів, які подаються повинні бути оформлені у відповідності до вимог ст. 95 ЦПК України.

15. Відповідно до ст. 261 ЦПК України дана ухвала набирає законної сили після її підписання суддею і не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

16. Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи, що розглядається, на офіційному вебпорталі «Судова влада України» за вебадресою: https://ms.hr.court.gov.ua/sud2027/.

Суддя Н.В. Новіченко