Справа № 204/6969/23
Провадження № 2/204/47/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2025 року м. Дніпро

Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська, у складі:

головуючого судді Приваліхіної А.І.,

за участю секретаря судового засідання Єрмак Д.О.,

позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 , представниці третьої особи Волошенюк Г.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Дніпрі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , треті особи Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Новокадацькому та Чечелівському районах у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та Орган опіки та піклування Центральної адміністрації Дніпровської міської ради, про визнання батьківства,

У С Т А Н О В И В:

11 травня 2023 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , визначивши третьою особою Чечелівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі, із вимогою про визнання батьківства. (а. с. 1-4).

В обґрунтування заяви вказує, що він з 2010 року перебував у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народилася донька ОСОБА_5 . Зазначає, що спочатку вони проживали всі разом, але шлюб офіційно не реєстрували, а після народження дитини вони розійшлися. Вказує, що у свідоцтві про народження доньки, батько записаний на підставі ст. 135 СК України, зі слів матері. Стверджує, що він відновиться до дитини як до дочки, він з нею спілкується (називає її донькою, а вона його батьком), купує їй деякі речі, перераховує кошти на її утримання. Зазначає, що наразі дитина проживає разом з батьками матері (бабусею та дідусем), яким він щомісячно надає матеріальну допомогу на її утримання. Вказує, що мати доньки померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , а він добровільно, у позасудовому порядку, подав заяву про реєстрацію його як батька до Чечелівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Дніпрі, але йому було відмовлено, у зв`язку з чим він вимушений звернутися до суду із заявою про визнання його батьком дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка народилася у м. Дніпропетровську.

Ухвалою суду від 15 червня 2023 року позовну заяву залишено без руху, позивачу надано термін на усунення недоліків (а. с. 36).

20 червня 2023 року недоліки, зазначені в ухвалі суду від 15 червня 2023 року, позивачем усунуто (а. с. 38-69).

Ухвалою суду від 22 червня 2023 року у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання на 12 годину 45 хвилин 10 серпня 2023 року (а. с. 70), копія якої надіслана учасникам справи 23 червня 2023 року за вихідним № 17317/23-вих/2/204/2281/23 (а. с. 71).

22 серпня 2023 року на адресу суду надійшов відзив відповідачів на позовну заяву (а. с. 90-93), в якому вони позовні вимоги не визнають, проти задоволення позовних вимог заперечують.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач протягом 11 років життя малолітньої дитини не здійснював жодних дій на встановлення батьківства. Крім того, вказують на те, що він навіть разом з поданою позовною заявою не надав належних та достатніх доказів, які б доводили той факт, що між ним та дитиною є відносини, притаманні батьку та донці. Також, зазначають про те, що останній не надав доказів того, що він приймає участь, як батько, у вихованні та духовному розвитку дитини, переймається її здоров`ям та освітою. Стверджують, що позивач ніколи не виявляв інтересу до життя дитини та не вчиняв жодних дій юридичного характеру, за життя матері дитини, на встановлення батьківства у встановлений законодавством спосіб. Зазначають, що після смерті матері вини стали сім`єю для дитини, а дії позивача шкодять якнайкращим інтересам дитини, порушують спокій та стійке родинне середовище, яке є надважливим для дитини, особливо після втрати матері. Вказують, що оскільки надані позивачем докази жодним чином не доводять факту його батьківства та за життя матері дитини він не вжив жодних юридичних дій направлених на визнання батьківства, а даний позов ним пред`явлено до суду вже після смерті матері дитини, тому вважають даний позов аморальним та таким, що шкодить інтересам дитини, а тому прохають суд у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Протокольною ухвалою суду від 19 вересня 2023 року у справі замінено третю особу Управління служба у справах дітей адміністрації Чечелівського району міської ради на Орган опіки та піклування Центральної адміністрації Дніпровської міської ради (а. с. 96-99).

Ухвалою суду від 16 січня 2024 року у справі призначено судову медико-генетичну експертизу на час проведення якої провадження у справі зупинено (а. с. 132 та на звороті).

22 жовтня 2024 року на адресу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська із Дніпропетровського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, надійшли матеріали даної цивільної справи та висновок експерта № СЕ-19/104-24/8536-БД від 03 жовтня 2024 року (а. с. 174-189).

Ухвалою суду від 24 жовтня 2024 року у справі відновлено провадження, судове засідання призначено на 10 годину 15 хвилин 04 грудня 2024 року (а. с. 190)

Протокольною ухвалою суду від 04 грудня 2024 року у справі закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, прохав суд їх задовольнити, обґрунтування надав аналогічні тексту позовної заяви.

Відповідачка у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності (а. с. 221).

Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечував.

Представник третьої особи у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням кожен окремо та в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог. З огляду на наступне.

Судом встановлено, що дитина ОСОБА_5 , народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , у м. Дніпропетровську Дніпропетровської області, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 13 червня 2012 року (а. с. 9). Відповідно до вказаного свідоцтва, батьком дитини є ОСОБА_6 , а матір`ю ОСОБА_4 .

Крім того, судом у судовому засіданні встановлено й підтверджено сторонами у справі, що відомості про батька вказаної дитини внесені до актового запису про її народження відповідно до частини другої статті 135 Сімейного Кодексу України.

Згідно зі свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 21 березня 2023 року (а. с. 14), ОСОБА_4 , померла ІНФОРМАЦІЯ_5 .

04 квітня 2023 року Чечелівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) повідомив ОСОБА_1 листом від 04 квітня 2023 року № 484/31.35-08 про відмову у державній реєстрації його доньки, народженої ІНФОРМАЦІЯ_2 , та роз`яснено порядок вирішення даного питання у судовому порядку (а. с. 28-29).

Відповідно до висновку експерта № СЕ-19/104-24/8536-БД від 30 жовтня 2024 року молекулярно-генетичної експертизи по встановленню батьківства громадянина ОСОБА_1 у відношенні дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , може бути біологічним батьком дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Ймовірність даної події складає не менше ніж 99,3675 %.

Опитана у судовому засіданні, в присутності психолога та педагога, малолітня ОСОБА_7 зазначила, що їй зараз 12 років, вона ходить до школи, проживає разом з бабусею та дідусем, Вказала, що батька звуть ОСОБА_8 , у неї зараз з ним добрі відносини, він нею цікавиться. Зазначила, що батько приїздить до неї, але рідко, бо зараз перебуває в лавах ЗСУ. Вказала, що хоче переїхати жити до батька після винесення рішення суду.

Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини.

Відповідно до вимог ст. 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду.

Нормою ч. 1 ст. 126 СК України передбачено, що походження дитини від батька визначається за заявою жінки чи чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 128 СК України позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини.

Приписами ч. 1 ст. 129 СК України визначено, що особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. До вимоги про визнання батьківства застосовується позовна давність в один рік, яка починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство.

Отже, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах реєстрації актів цивільного стану (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).

Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі сукупності доказів. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК України, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення.

Доказами у зазначеній категорії справ можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів.

Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі ч. 2 ст. 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.

Нормами ст. 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтями 77, 78 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Приписами ч. 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд вказує, що для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства.

При вирішенні спору про визнання батьківства суд приділяє особливу увагу інтересам дитини, не ігноруючи при цьому інтереси ймовірного біологічного батька.

Європейський суду з прав людини у своєму рішенні від 19 березня 2019 року у справі «М. Т. проти України» звернув увагу на те, що стосовно спорів про батьківство, ініційованих ймовірними біологічними батьками, незважаючи на надану національним органам влади свободу розсуду в цій сфері, біологічний батько не повинен повністю виключатись з життя своєї дитини, якщо тільки цього не вимагають відповідні причини щодо захисту найкращих інтересів дитини.

При цьому, ЄСПЛ у своєму рішенні від 07 травня 2009 року у справі «Калачова проти Росії», зауважив, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини і його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства.

Разом з цим, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від у своїй постанові від 16 травня 2018 року у справі № 591/6441/14-ц зазначив, що підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи.

Отже, підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути результат судово-генетичної експертизи.

З огляду на викладене, з урахуванням того, що дитина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 стверджує, що заявник ОСОБА_1 , є її батьком, зважаючи на те, що висновком судової медико-генетичної експертизи № СЕ-19/104-24/8536-БД від 03 жовтня 2024 року встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , може бути біологічним батьком дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , а ймовірність даної події складає не менше ніж 99,3675 %, суд доходить висновку про наявність правових підстав для визнання позивача батьком дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а відтак, про задоволення позовних вимог в цій частині.

Вимога позивача про зобов`язання відповідного відділу державної реєстрації актів цивільного стану видати йому нове свідоцтво про народження його доньки не підлягає задоволенню, оскільки вирішення цього питання не входить до дискреційних повноважень суду, а суд, у свою чергу, не може підмінювати під собою повноваження інших органів державної влади.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України в разі задоволення позову, судові витрати розподіляються між сторонами пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Однак, враховуючи обставини справи, а також те, що позивач не просив відшкодування судових витрат, судові витрати, понесені позивачем, покладаються на нього, а відтак суд не вирішує питання щодо розподілу судових витрат.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 5, 10-11, 60, 76-80, 89, 128, 141, 213-215, 258, 265, 268, 354 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) до ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ; паспорт серії НОМЕР_4 , виданий Красногвардійським РВУМВС України в Дніпропетровській обл., 16 жовтня 2000 року) та ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 ; паспорт серії НОМЕР_5 , виданий Красногвардійським РВУМВС України в Дніпропетровській обл., 30 жовтня 1995 року), треті особи Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Новокадацькому та Чечелівському районах у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (49006, м. Дніпро, пр. Л. Українки, буд. 67; ) та Орган опіки та піклування Центральної адміністрації Дніпровської міської ради (49006, м. Дніпро, вул. Пушкіна, 65), про визнання батьківства задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Зобов`язати Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Новокадацькому та Чечелівському районах у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) внести зміни до актового запису №592 від 13 червня 2012 року про народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зазначивши батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

В іншій частині позовні вимоги залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів зо дня його проголошення або протягом 30 днів зо дня отримання учасниками справи його копії.

Рішення суду набирає законної сили протягом 30 днів зо дня його проголошення або протягом 30 днів зо дня отримання учасниками справи його копії, якщо не буде оскаржено у встановленому законом порядку.

Повне рішення складено 25 березня 2025 року.

Суддя А.І. Приваліхіна