УХВАЛА

"20" березня 2025 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Зуба Г.А.

за участю секретаря Кулікової Т.В.,

представника заінтересованої особи Богуцької В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за заявою ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місцеперебування за адресою: АДРЕСА_1 ), заінтересовані особи: Міністерство юстиції України (, місцезнаходження за адресою: м. Київ, вул. Архітектора Городецького, 13), Державна казначейська служба України (, місцезнаходження за адресою: м. Київ, вул. Бастіонна, 6) про визнання протиправною бездіяльність Державної казначейської служби України та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла вказана заява, в якій заявник просить визнати протиправною бездіяльність Державної казначейської служби України яка полягає у не виконанні виконавчого листа виданого Київським районним судом м. Харкова 18.12.2023 року по справі № 953/20085/21 про стягнення з Держави України за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 50000,00 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди; та зобов`язати Державну казначейську службу України стягнути з Держави України за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 50000,00 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди шляхом безспірного списання коштів з Єдиного казначейського рахунку у тримісячний строк з дня взяття на облік виконавчого документу виданого Київським районним судом м. Харкова 18.12.2023 року по справі № 953/20085/21, тобто до 26.03.2024 року.

Заява мотивована наступним. Суддею Київського районного суду м. Харкова Зуб Г.А. прийнято рішення від 30.06.2023 по справі № 953/20085/21 яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, Державної казначейської служби України про стягнення моральної шкоди - відмовлено. За результатом апеляційного перегляду зазначеного рішення Харківським апеляційним судом прийнято постанову від 14.11.2023, якою апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, рішення Київського районного суду м. Харкова від 30.06.2023 скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким позов ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Міністерства юстиції України, Державної казначейської служби України про стягнення моральної шкоди задоволено частково, зокрема вирішено стягнути з Держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 50 000,00 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди. В силу положень ст. 384 ЦПК України зазначена постанова суду апеляційної інстанції набрала законної сили 14.11.2023 року. Для виконання постанови Харківського апеляційного суду від 14.11.2023 Київський районний суд м. Харкова 18.12.2023 року видав виконавчий лист, який разом із заявою про виконання рішення суду від 21.12.2023 було направлено до Державної казначейської служби України. Листом від 01.01.2024 № 5-11-11/35, який надійшов на адресу позивача простим поштовим відправленням та отриманий

позивачем 10.01.2024, Державна казначейська служба України повідомила про прийняття на облік зазначеного виконавчого листа 26.12.2023 та про відсутність бюджетних призначень, передбачених у державному бюджеті за бюджетною програмою 3504030 «Відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду, відшкодування громадянинові вартості конфіскованого та безхазяйного майна стягнутого в дохід держави, відшкодування шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, їх посадових і службових осіб» у необхідному для виконання облікованих невиконаних виконавчих документів на суму понад 234,99 млн грн, які надійшли та зареєстровані раніше виконавчого листа у справі № 953/20085/21, а тому питання щодо перерахування коштів на підставі виконавчого листа у справі № 953/20085/21 розглянеться Казначейством в порядку черговості та в межах відкритих асигнувань після виконання виконавчих документів, що надійшли раніше зазначеного виконавчого листа. Таким чином, Державна казначейська служба України фактично відмовила у виконанні виконавчого листа виданого Київським районним судом м. Харкова 18.12.2023 року по справі № 953/20085/21. Станом на день звернення із цією скаргою постанова Харківського апеляційного суду від 14.11.2023 по справі № 953/20085/21 не виконана. Вказану відмову заявник вважає протиправною, що стало підставою для звернення до суду з вказаною заявою.

Представником МЮ України Богуцькою В.В. на адресу суду спрямовані заперечення на вказану заяву, в яких вона просить відмовити в їх задоволенні посилаючись, що рішення оскаржується в касаційному порядку, тобто не набуло статусу остаточного. Крім того, його виконання зупинено ухвалою Верховного суду від 10.01.2024.

Представник ДКС України на адресу суду спрямовані письмові пояснення, в яких просить відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 посилаючись на те, що вказане рішення було виконане в порядку черговості, та його виконання на разі зупинено ухвалою Верховного суду від 10.01.2024.

Представник заінтересованої особи МЮ України Богуцька В.В. в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні вказаної заяви посилаючись на те, що постанова Харківського апеляційного суду від 14.11.2023 скасована, та рішення щодо відмови в задоволенні позову ОСОБА_1 набуло статусу остаточного.

Заявник та представник заінтересованої особи ДКС України в судове засідання не з`явились, повідомлялись судом у встановленому законом порядку, причину неявку суду не повідомили, клопотань про відкладення судового розгляду до суду не надходило, проте їх неявка не перешкоджає розгляду даної заяви.

22.01.2024 вказана заява надійшла до Київського районного суду м. Харкова, та була розподілена судді Зубу Г.А.

Клопотання заявника ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі судом не розглядалось.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У п. 9 ч.3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця, приватного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Судовий контроль за виконанням судових рішень врегульовано положеннями розділу VII ЦПК України.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ч. 2-4 ст. 6 ЗУ «Про виконавче провадження» рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ, рішення про стягнення коштів за час роботи стягувача на посаді помічника-консультанта народного депутата України, у тому числі при звільненні з такої посади, виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів. У випадках, передбачених законом, рішення можуть виконуватися іншими органами. Органи та установи, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, не є органами примусового виконання.

Судом встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що рішенням Київського районного суду м. Харкова від 30.06.2023 відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, Державної казначейської служби України про стягнення моральної шкоди. Постановою Харківського апеляційного суду від 14.11.2023 вказане рішення скасовано, та прийнято нове рішення, яким позов ОСОБА_1 задоволено частково, та стягнуто з Держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 50000 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди.

21.12.2023 на виконання вказаної постанови суду заявником було отримано виконавчий лист, який було пред`явлено до виконання до ДКС України.

У зв`язку з не виконанням вказаного судового рішення, заявник звернувся до суду з вказаною заявою.

Однак, не погодившись з постановою Харківського апеляційного суду від 14.11.2023 представник відповідача МЮ України та позивач звернулись до Верховного суду з касаційними скаргами.

Ухвалою Верховного суду від 10.01.2024 відкрито касаційне провадження по вказаній справі та зупинено виконання постанови Харківського апеляційного суду від 14.11.2023 до закінчення її перегляду в касаційному порядку.

Постановою Верховного суду від 12.02.2025 постанову Харківського апеляційного суду від 14.11.2023 скасовано, рішення Київського районного суду м. Харкова вд 30.06.2023 залишено в силі, змінивши мотивувальну частину шляхом її викладення в редакції цієї постанови.

Вказана справа повернулась на адресу Київського районного суду м. Харкова 12.03.2025.

За вказаних обставин, рішення Київського районного суду м. Харкова від 30.06.2023 щодо повної відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, Державної казначейської служби України про стягнення моральної шкоди набуло статусу остаточного, та підстави для його виконання на даний час в примусовому порядку органом Казначейської служби відсутні.

За такого правового врегулювання і з урахуванням встановлених судом обставин справи, суд приходить до висновку, що відсутні підстави для задоволення вимог заявника, а тому суд відмовляє в їх задоволенні.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 260, 447-453 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місцеперебування за адресою: АДРЕСА_1 ), заінтересовані особи: Міністерство юстиції України (, місцезнаходження за адресою: м. Київ, вул. Архітектора Городецького, 13), Державна казначейська служба України (, місцезнаходження за адресою: м. Київ, вул. Бастіонна, 6) про визнання протиправною бездіяльність Державної казначейської служби України та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі в 15-дений строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги.

Повний текст ухвали виготовлено 26 березня 2025 року.

СУДДЯ Г.А. ЗУБ