справа № 756/9675/22 головуючий у суді І інстанції Гребенюк В.В.
провадження № 22-ц/824/5347/2025 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Фінагеєв В.О.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

19 березня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Фінагеєва В.О.,

суддів Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

за участю секретаря Діденка А.С.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» на рішення Подільського районного суду міста Києва від 30 квітня 2024 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» до ОСОБА_1 про відшкодування комунальних витрат, послуг з утримання будинку та споруд, прибудинкової території, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2022 року ПАТ «Промінвестбанк» звернулося до суду з позовом та просило стягнути з відповідача на свою користь відшкодування комунальних витрат, послуг з утримання будинку та споруд, прибудинкової території за період з 01 квітня 2018 року по 31 серпня 2022 року в розмірі 277 100,00 грн., інфляційні збитки за період з 02 квітня 2018 року по 26 вересня 2022 року в сумі 122 616,75 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ПАТ «Промінвестбанк» є власником об`єкту житлової нерухомості гуртожитку загальною площею 3002,4 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу від 29 травня 1996 року. На період роботи у позивача відповідачу була виділена кімната № 410 , що підтверджується паспортом відповідача СК899512. Відповідач перебувала у трудових відносинах з Банком до вересня 2001 року, про що свідчить рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 13.09.2005 (справа № 2-7602/05). Відповідач неналежно виконувала свій обов`язок по сплаті спожитих житлово-комунальних послуг у зв`язку з чим у неї утворилася заборгованість.

Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 30 квітня 2024 року у задоволенні позову ПАТ «Промінвестбанк» відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ «Промінвестбанк», посилаючись на неповноту з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду встановленим обставинам, не правильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити у нове рішення, яким задовольнити позов в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги ПАТ «Промінвестбанк» зазначає, що згідно із довідкою ПАТ «Промінвестбанк» від 07 лютого 2017 року обґрунтування тарифів на проживання у гуртожитку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 на підставі видатків на його утримання у 2016 році, визначено витрати на 1 кв.м. житлової площі на місяць в сумі 158,07 грн., виходячи з вартості видатків на місяць 270 962,83 грн. та загальної житлової площі гуртожитку 1714,2 кв.м. На підставі вказаної вище довідки головою Правління ПАТ «Промінвестбанк» видано розпорядження «Щодо встановлення тарифів на проживання в гуртожитку ПАТ «Промінвестбанк» від 21 лютого 2017 року № 70-р, яким встановлено з 01 березня 2017 року тарифи на проживання в гуртожитку в залежності від категорії мешканців та займаної ними площі, зокрема, при площі кімнати 18,0 кв.м. інші мешканці сплачують 2,500,00 грн. Розпорядженням голови Правління ПАТ «Промінвестбанк» від 13 квітня 2018 року № 169/1-р зокрема зобов`язано директора департаменту фінансів надати обґрунтування тарифів на проживання в будинку гуртожитку з урахуванням витрат, понесених на його утримання за 2017 рік. Згідно обґрунтування тарифів на проживання у гуртожитку на підставі видатків на його утримання у 2017 році, визначено витрати на 1 кв.м. житлової площі на місяць в сумі 165,97 грн., виходячи з вартості видатків на місяць 284 505,42 грн. та загальної житлової площі гуртожитку 1714,2 кв.м. Розпорядженням голови Правління ПАТ «Промінвестбанк» від 01 червня 2018 року № 226-р «Щодо затвердження тарифів на проживания в гуртожитку ПАТ «Промінвестбанк» встановлено з 01 червня 2018 року нові тарифи на проживання в гуртожитку в залежності від категорії мешканців та займаної ними площі, зокрема, при площі кімнати 32,6 кв.м. інші категорії мешканців сплачують 5 600,00 грн. Розпорядженням від 03 березня 2017 року № 80-р затверджено Правила внутрішнього розпорядку в гуртожитку ПАТ «Промінвестбанк». Пунктом 4.2 цих Правил визначено обов`язок мешканця гуртожитку проводити оплату за проживання у гуртожитку щомісячно до 20-го числа на рахунок банку. При цьому банк має право в односторонньому порядку змінювати вартість проживання, комунальних послуг в залежності від цінової політики в державі, вартості енергоносіїв тощо. На підтвердження позовних вимог Банком до суду надано: договір на послуги з центрального водопостачання та централізованого водовідведення № 01596/4-1-10 від 26.04.2021, договір на постачання електричної енергії споживачу № 09/14-1489/10/21 від 21.12.2018, договір на постачання теплової енергії у гарячій воді № 240023 від 26.06.2018, публічний договір про розподіл природного газу, договір на постачання природного газу Балансоутримувачу № 3.3.159.5 від 01.01.2020, договір розподілу природного газу (для споживачів, що не є побутовими) № 2314/0 від 22.04.2016, договір на надання послуг з технічного обслуговування ліфтів № Д24С 0187від 16.12.2014 з додатковими угодами на пролонгацію № 14 від 01.12.2020, № 15 від 29.12.21. № 16 від 01.07.2022, договір про надання послуг по збиранню, вивезенню та захороненню твердих побутових відходів (ТПВ) № 205009/14 від 01.04.2011, що також підтверджується актами приймання-передачі наданих послуг та рахунками/рахунками-фактурами на оплату. Відповідно до технічного паспорту на будинок квартирного типу (гуртожиток), розташований за адресою: м. Київ проспект Оболонський 34-В, виготовлений 19 квітня 2021 року та експлікації приміщень до нього, встановлено, що загальна площа приміщень становить 4 438,7 кв.м., житлових приміщень: загальна площа 3000,7 кв.м, житлових 1 603,8 кв.м, допоміжних (підсобних) 1396,9 кв.м. Кімната № 410, яку займає відповідач, згідно експлікації має загальну площу 34,4 кв.м., житлову 18,0 кв.м. Згідно із довідкою про показники об`єкта нерухомого майна КП КМР «КМ БТІ» від 23 червня 2021 року відповідно до проведеної інвентаризації від 19 квітня 2021 року загальна площа будівлі гуртожитку становить 4 438,7 кв.м., в тому числі загальна площа квартир (житлових блоків) становить 3000,7 кв.м. Згідно довідки ПАТ «Промінвестбанк» про розмір заборгованості відповідача, яка проживає в гуртожитку у кімнаті № 410, площею 34,4 кв.м., за період з 01 квітня 2018 року по 31 липня 2022 року складає 277 100,00 грн. За розрахунком ПАТ «Промінвестбанк» сума боргу за несплату заборгованості з відшкодування комунальних витрат, понесених на утримання будинку гуртожитку, з урахуванням індексу інфляції, за період з 01 квітня 2018 року по 31 липня 2022 року становить 399 716,75 грн, з яких інфляційне збільшення боргу - 122 616,75 грн.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , вказує, що доводи апеляційної скарги є безпідставними, не мають законодавчого обґрунтування, через що скарга не може бути задоволена, оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з додержанням норм процесуального права та правильним застосуванням норм матеріального права.

В судове засідання суду апеляційної інстанції відповідач ОСОБА_1 не з`явилася. При цьому надіслала клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з хворобою.

Відповідно до статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Виходячи з положень ст. 13 ЦПК України кожна сторона розпоряджається своїми правами на власний розсуд, у т.ч. правом визначити свою участь в тому чи іншому судовому засіданні, а явка до суду апеляційної інстанції не є обов`язковою.

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 01 жовтня 2020 року у справі №361/8331/18 виснував, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору.

Враховуючи зазначене, та те, що ОСОБА_1 реалізувала своє право на викладення відповідних аргументів у відзиві на апеляційну скаргу та доповненнях до нього, наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи.

Крім того, жодних доказів на підтвердження обставин, з якими відповідач пов`язує поважність причин не явки в судове засідання, а саме хвороби останньої, суду надано не було.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасника справи, яка була належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що ПАТ «Промінвестбанк» є власником об`єкту житлової нерухомості - гуртожитку загальною площею 3002,4 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу від 29 травня 1996 року (т.1, а.с. 24 - 26).

На період роботи у позивача відповідачу була виділена кімната № 410 , що підтверджується паспортом відповідача СК899512 (т.7, а.с. 116) та не заперечується сторонами.

Відповідач перебувала у трудових відносинах з Банком до вересня 2001 року, про що свідчить рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 13 вересня 2005 року (справа № 2-7602/05).

Розпорядженням ПАТ «Промінвестбанк» №80-р від 03 березня 2017 року затверджено Правила внутрішнього розпорядку в гуртожитку ПАТ «Промінвестбанк», які передбачали право банку в односторонньому порядку змінювати, зокрема, вартість проживання, комунальних послуг в залежності від цінової політики в державі, вартості енергоносіїв тощо (пункт 4.2 Правил) (т.1, а.с.43).

Відповідно до загальних положень цих Правил, вони є обов`язковими для всіх категорій мешканців гуртожитку, мешканці зобов`язані знати та дотримуватися цих Правил.

Пунктом 2.2 Правил встановлено, що особа, якій надається місце в гуртожитку, зобов`язана, зокрема, ознайомитись з Правилами, з Інструкцією про заходи пожежної безпеки та з Інструкцією по організації пропускного і внутрішньооб`єктового режиму в гуртожитку. Ознайомлення з цими документами проводиться під розпис (т.1, а.с.40).

Відповідно до п.4 частини ІІІ цього Положення особи, які проживають в гуртожитку, зобов`язані, зокрема, своєчасно сплачувати за проживання в гуртожитку та за житлово-комунальні послуги.

Відповідно до п.7 частини ІІІ цього Положення, особа, яка проживає в гуртожитку, сплачує за таке проживання, а також за житлово-комунальні послуги, які їй надаються у зв`язку з проживанням у гуртожитку. Розмір плати за проживання в гуртожитку визначається в договорі найму жилого приміщення в гуртожитку відповідно до розрахунку, затвердженого власником гуртожитку. У договорі найму жилого приміщення в гуртожитку також визначається порядок здійснення розрахунків між власником гуртожитку та особою, що проживає в гуртожитку. Розмір плати за житлово-комунальні послуги визначається відповідно до встановлених уповноваженим органом цін/тарифів на такі послуги.

Відповідно до п.6 частини ІІІ цього Положення власник гуртожитку зобов`язаний, зокрема, забезпечувати виконання правил внутрішнього розпорядку гуртожитку; інформувати осіб, що проживають у гуртожитку, про прийняття рішень, які стосуються їхнього проживання та побуту в гуртожитку. Спосіб виконання зазначених у цьому пункті зобов`язань визначається власником з урахуванням вимог законодавства.

Розпорядженням ПАТ «Промінвестбанк» №80-р від 03 березня 2017 року затверджено нові Правила внутрішнього розпорядку в гуртожитку ПАТ «Промінвестбанк», згідно яких сума оплати (тарифу), серед іншого, за кімнату в місяць площею 25,6 кв.м. для всіх інших категорій становить 4 400,00 грн., за 32,6 кв.м. - 5 600,00 грн., за кімнату на 1-ому поверсі площею 18 кв.м. - 2 600,00 грн. (т.1, а.с.37).

Ухвалюючи рішення про відмову у позові суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи не містять будь-яких даних про розрахунки на підтвердження визначеного позивачем тарифу 5 600,00 грн. щомісячно саме за гуртожитком загальною площею 3002,4 кв.м., розташованого за адресою: м. Київ, проспект Оболонський 34-В, показників (складових), які включаються до тарифів на комунальні експлуатаційні послуги за розрахунком вартості розміщення та надання відповідної житлової площі для проживання в гуртожитку. Посилання позивача на визначене Правилами внутрішнього розпорядку в гуртожитку ПАТ «Промінвестбанк», які затверджені розпорядженням ПАТ «Промінвестбанк» №80-р від 03 березня 2017 року право Банку в односторонньому порядку змінювати вартість проживання, комунальних послуг в залежності від цінової політики в державі, вартості енергоносіїв тощо, не свідчить про те, що Банк має право самостійно визначати вказані чинники без будь-якого нормативного обґрунтування.

Апеляційний суд не може погодитися з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

Відсутність порушеного, невизнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є самостійною підставою для відмови в позові (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 березня 2023 року в справі № 753/8671/21 (провадження № 61-550св22), постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 вересня 2023 року у справі № 582/18/21 (провадження № 61-20968 сво 21)).

Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19)).

Приватно-правовими нормами визначене обмежене коло підстав відмови у судовому захисті цивільного права та інтересу особи, зокрема, до них належать: необґрунтованість позовних вимог (встановлена судом відсутність порушеного права або охоронюваного законом інтересу позивача); зловживання матеріальними правами; обрання позивачем неналежного способу захисту його порушеного права/інтересу; сплив позовної давності (див., зокрема, постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 листопада 2023 року в справі № 761/42030/21 (провадження № 61-12101св23)).

Згідно із ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Відповідно до ст. 13 цього Закону залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (центральне постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньо будинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньо будинкових мереж, утримання ліфтів. Освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладення договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд ( заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Примірні переліки житлово-комунальних послуг та їх склад залежно від функціонального призначення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства.

Положенням про гуртожитки, затвердженим наказом Міністерства регіонального розвитку будівництва та житлово-комунального господарства України від 27 квітня 2015 року № 84, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 3 липня 2015 року за № 778/27223 визначено, що гуртожитки за своїм призначенням поділяються на два види: для проживання окремих осіб ( жилі приміщення перебувають у користуванні кількох осіб, які не перебувають між собою в сімейних відносинах); для проживання сімей (жилі приміщення, що складаються з однієї чи кількох кімнат, перебувають у відособленому користуванні однієї сім`ї).

Згідно з п. 4 розділ ІІІ цього Положення особи, які проживають в гуртожитку, зобов`язані своєчасно сплачувати за проживання в гуртожитку та за житлово-комунальні послуги.

Відповідно до п.7 розділу ІІІ Положення особа, яка проживає в гуртожитку, сплачує за таке проживання, а також за житлово-комунальні послуги, які їй надаються у зв`язку з проживанням у гуртожитку. Розмір плати за проживання в гуртожитку визначається в договорі найму жилого приміщення в гуртожитку відповідно до розрахунку, затвердженим власником гуртожитку. У договорі найму жилого приміщення в гуртожитку також визначається порядок здійснення розрахунків між власником гуртожитку та особою, яка проживає в гуртожитку.

Розмір плати за житлово-комунальні послуги визначається відповідно до встановлених уповноваженим органом цін/тарифів на такі послуги.

За таких умов мешканці гуртожитку оплачують вартість комунальних послуг, послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, а також інші послуги, якщо вони надаються за згодою мешканців гуртожитку та оплачуються на договірних засадах.

Пунктом 5 частини 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено обов`язок споживачів оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Розпорядженням ПАТ «Промінвестбанк» № 758-р від 18 серпня 2015 року затверджено Правила внутрішнього розпорядку в гуртожитку ПАТ «Промінвестбанк», якими передбачено право банку в односторонньому порядку змінювати, зокрема, вартість проживання, комунальних послуг в залежності від цінової політики в державі, вартості енергоносіїв тощо (пункт 4.2 Правил) .

Відповідно до загальних положень цих Правил, вони є обов`язковими для всіх категорій мешканців гуртожитку, мешканці зобов`язані знати та дотримуватися цих Правил.

Зважаючи на те, що витрати по оплаті за надані та спожиті послуги в 2018-2022 роках поніс власник будівлі, позивач має право вимагати у мешканця гуртожитку відшкодувати понесені ним витрати у разі їх доведеності.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції вважав, що матеріали справи не містять будь-яких даних про розрахунки на підтвердження визначеного позивачем тарифу 5 600,00 грн. щомісячно саме за гуртожитком загальною площею 3002,4 кв.м., розташованого за вказаною адресою, показників (складових), які включаються до тарифів на комунальні експлуатаційні послуги за розрахунком вартості розміщення та надання відповідної житлової площі для проживання в гуртожитку. Посилання позивача на визначене Правилами внутрішнього розпорядку в гуртожитку ПАТ "Промінвестбанк", які затверджені розпорядженням ПАТ "Промінвестбанк" №80-р від 03 березня 2017 року право Банку в односторонньому порядку змінювати вартість проживання, комунальних послуг в залежності від цінової політики в державі, вартості енергоносіїв тощо, не свідчить про те, що Банк має право самостійно визначати вказані чинники без будь-якого нормативного обґрунтування.

При цьому суд не звернув уваги, що позивачем, на підтвердження позовних вимог до суду надано: договір на послуги з центрального водопостачання та централізованого водовідведення № 01596/4-1-10 від 26 квітня 2021 року, договір на постачання електричної енергії споживачу № 09/14-1489/10/21 від 21 грудня 2018 року, договір на постачання теплової енергії у гарячій воді № 240023 від 26 червня 2018 року, публічний договір про розподіл природного газу, договір на постачання природного газу Балансоутримувачу № 3.3.159.5 від 01 січня 2020 року, договір розподілу природного газу (для споживачів, що не є побутовими) № 2314/0 від 22 квітня 2016 року, договір на надання послуг з технічного обслуговування ліфтів № Д24С 0187від 16 грудня 2014 року з додатковими угодами на пролонгацію № 14 від 01.12.2020, № 15 від 29 грудня 2021 року, № 16 від 01 липня 2022 року, договір про надання послуг по збиранню, вивезенню та захороненню твердих побутових відходів (ТПВ) № 205009/14 від 01 квітня 2011 року, що також підтверджується актами приймання-передачі наданих послуг та рахунками/рахунками-фактурами на оплату. Матеріали справи містять копії квитанцій, платіжних доручень рахунків-фактур на підтвердження понесених позивачем витрат на користь постачальників послуг.

При цьому, відповідач, проживаючи в гуртожитку, в порушення вимог ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та п. 4 Положення про гуртожитки, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку будівництва та житлово-комунального господарства України від 27 квітня 2015 року № 84, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 3 липня 2015 року за № 778/27223 за надані послуги оплати не здійснює.

Посилаючись на неможливість визначення банком, як власником гуртожитку, розміру плати за проживання в гуртожитку, суд першої інстанції не звернув уваги, що Розпорядження позивача №226-р від 01червня 2018 року, яким встановлено щомісячну вартість проживання в кімнаті, площею 32,6 кв.м. у розмірі 5 600,00 грн. є чинним. Вказане розпорядження у встановленому законом порядку оскаржене не було і судове рішення про його скасування чи визнання незаконним за наслідками такого оскарження не ухвалювалось.

Крім того, право власника гуртожитка затверджувати тарифи на проживання у ньому, передбачене п.7 розділу ІІІ Положення про гуртожитки, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку будівництва та житлово-комунального господарства України від 27 квітня 2015 року № 84.

Отже, колегія суддів вважає доведеними витрати, які поніс позивач в 2018-2022 роках на оплату житлово-комунальних послуг та послуг з утримання будинку та прибудинкової території, що надавалися саме мешканцям гуртожитку.

Так, Розпорядженням голови Правління ПАТ «Промінвестбанк» від 13 квітня 2018 року № 169/1-р зокрема зобов`язано директора департаменту фінансів надати обґрунтування тарифів на проживання в будинку гуртожитку з урахуванням витрат, понесених на його утримання за 2017 рік.

Згідно обґрунтування тарифів на проживання у гуртожитку на підставі видатків на його утримання у 2017 році, визначено витрати на 1 кв.м. житлової площі на місяць в сумі 165,97 грн., виходячи з вартості видатків на місяць 284 505,42 грн. та загальної житлової площі гуртожитку 1714,2 кв.м.

Розпорядженням голови Правління ПАТ «Промінвестбанк» від 01 червня 2018 року № 226-р «Щодо затвердження тарифів на проживання в гуртожитку ПАТ «Промінвестбанк» встановлено з 01 червня 2018 року нові тарифи на проживання в гуртожитку в залежності від категорії мешканців та займаної ними площі, зокрема, при площі кімнати 32,6 кв.м. інші категорії мешканців сплачують 5 600,00 грн.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про недоведеність позивачем обґрунтованості розрахунку плати за проживання в гуртожитку, зміни її розміру, а також розрахунку розміру плати за житлово-комунальні послуги, не ґрунтується на наявних у матеріалах справи доказах, яким суд не надав належної оцінки.

Не погоджуючись із розрахунком, наданим позивачем, суд першої інстанції не вказав в чому ж саме не відповідають законодавству розрахунки позивача в частині визначення плати за проживання в гуртожитку та визначення розміру витрат на утримання гуртожитку.

При цьому суд не був позбавлений можливості самостійно зробити розрахунок заборгованості, враховуючи надання позивачем доказів в частині розміру його витрат на утримання гуртожитку та оплати за надані мешканцям послуги.

Незгода з наданим до суду розрахунком не є підставою для відмови у задоволенні позову у повному обсязі (див. зокрема постанову Верховного Суду від 07 червня 2023 року у справі № 234/3840/15-ц (провадження № 61-3014св22).

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи і це не заперечується сторонами, постановою Київського апеляційного суду від 09 грудня 2019 року у справі № 756/4951/18, 756/4963/18вирішувалося питання про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за період з 01 березня 2017 року по серпень 2018 року, а тому в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Промінвестбанк» 267 600,00 грн. заборгованості по сплаті за проживання у гуртожитку за період з 01 вересня 2018 року по 31 серпня 2022 року.

За приписами статей 530, 610, 611, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною другою статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, в якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина перша статті 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги.

Виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

Статтею 81 ЦПК України на сторін покладено обов`язок довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Колегія суддів не вбачає підстав для стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних втрат, оскільки позивач не надав розрахунку заявленої до стягнення суму у розмірі 122615,75 грн.

Зазначене не заперечував представник позивача в судовому засідання. При цьому матеріали справи не містять даних щодо помісячної суми заборгованості з урахувань часткових періодичних сплат відповідача, які наведені в сукупному розмірі. Зазначене позбавляє суд апеляційної інстанції здійснити свій розрахунок інфляційних, у відповідності до вимог ст. 625 ЦК України.

Зважаючи на викладене, позовні вимоги про стягнення ОСОБА_1 на користь ПАТ «Промінвестбанк» встановленого індексу інфляції не доведені наявними у матеріалах справи доказами.

За таких обставин, суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи, висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, не ґрунтуються на наявних у справі доказах, що у відповідності до ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення по суті вимог позивача.

Згідно з ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

При подачі позовної заяви ПАТ «Промінвестбанк» сплатило судовий збір у розмірі 5 995,75 грн.

При подачі апеляційної скарги ПАТ «Промінвестбанк» сплатило судовий збір у розмірі 8 993,636 грн.

Оскільки апеляційний суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідача пропорційно до задоволеної частини позовних вимог (66,95%), а саме у розмірі 10 035,38 грн.

На підставі викладеного та керуючись статтями 374, 376, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» задовольнити частково.

Рішення Подільського районного суду міста Києва від 30 квітня 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» до ОСОБА_1 про відшкодування комунальних витрат, послуг з утримання будинку та споруд, прибудинкової території задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», місце знаходження: м. Київ, вул. Малопідвальна, 8, ідентифікаційний код 00039022 заборгованість у відшкодування комунальних витрат та послуг з утримання будинку та прибудинкової території за період з 01 вересня 2018 року по 31 серпня 2022 року у розмірі 267 600,00 (двісті шістдесят сім тисяч шістсот) гривень.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», місце знаходження: м. Київ, вул. Малопідвальна, 8, ідентифікаційний код 00039022 судовий збір у розмірі 10 035 (десять тисяч тридцять п`ять) гривні 38 копійок.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст судового рішення виготовлений 21 березня 2025 року.

Головуючий Фінагеєв В.О.

Судді Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.