Постанова

Іменем України

25 березня 2025 року

апеляційне провадження №22-ц/824/6378/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Мазурик О. Ф. (суддя-доповідач),

суддів: Желепи О. В., Поливач Л. Д.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області

від 26 листопада 2024 року

в складі судді Лебідь-Гавенко Г. М.

у цивільній справі №362/6267/24 Васильківського міськрайонного суду Київської області

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про стягнення аліментів

У С Т А Н О В И В:

У вересні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до Васильківського міськрайонного суду Київської області з вищевказаним позовом, в якому посилаючись на те, що відповідач не виконує свого обов`язку щодо надання матеріальної допомоги на утримання спільної доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає з нею, просила стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки у твердій грошовій сумі у розмірі 6 000 грн.

Рішенням Василькіського міськрайонного суду Київської області від 26 листопада 2024 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 в розмірі 3 500 грн, щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12 вересня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, позивачка подала до суду апеляційну скаргу, в якій посилалася на те, що рішення ухвалено судом без повного з`ясування обставин справи та без надання належної оцінки наявним у справі доказам, зокрема доказам про стан здоров'я дитини, а саме, що в травні 2024 року дитині встановлено діагноз "Затримка сенсомоторного розвитку. Затримка мовленнєвого розвитку".

Судом не враховано, що відповідачем не було подано до суду жодних заперечень проти позову та доказів неспроможності сплачувати ним аліменти у розмірі 6 000 грн.

За вказаних обставин просила скасувати рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 26.11.2024 та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Позивачка належним чином повідомлена про розгляд її апеляційної скарги на рішення суду від 26.11.2024 в порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) сторін (а. с. 75-76, 78-79).

Відповідач також належним чином повідомлений про розгляд апеляційної скарги позивачки на рішення суду від 26.11.2024 в порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) сторін, що підтверджується звітом про доставку копії ухвали про відкриття апеляційного провадження разом з копією апеляційної скарги на його електронну адресу (а. с. 75-76, 78, 80).

Заперечуючи проти апеляційної скарги, відповідач подав відзив, в якому посилаючись на законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскільки ціна позову у даній справі менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб і справа не відноситься до тих справ, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, колегія суддів розглядає справу в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду в межах апеляційного оскарження, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка проживає разом з матір`ю, знаходиться на її утриманні та вихованні.

Згідно консультативного висновку лікаря психолога від 11.07.2024, ОСОБА_3 встановлено клінічний діагноз: "Затримка сенсомоторного розвитку. Затримка мовленнєвого розвитку".

Дитина відвідує заняття з сенсорної інтеграції на розвиток пропріоцептивної та вестибулярної систем, на розвиток навичок моторного планування, вправи на розвиток дрібної моторики, заняття на когнітивний розвиток, заняття на запуск мовлення.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 вказувала, що відповідач має змогу надавати матеріальну допомогу на утримання дитини в розмірі 6 000 грн, оскільки не сплачує аліменти на інших осіб та на його утриманні не перебувають непрацездатні особи.

Суд першої інстанції, застосувавши положення ст. 180, ч. 3 ст. 181, ст. 182-184 СК України, які регулюють дані правовідносини, та встановивши, що дитина проживає разом з матір`ю і повністю знаходиться на її утриманні, тоді як батько дитини не надає матеріальної допомоги на її утримання, дійшов правильного висновку щодо наявності правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання дитини.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи та як наслідок неправильно визначив розмір аліментів, який підлягає стягненню, з огляду на наступне.

За приписами ч. 1 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено право кожної дитини на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, а також відповідальність батьків або осіб, що їх замінюють, за створенням умов, необхідних для розвитку дитини.

Частиною 1 статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведеність стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Положеннями частини 2 статті 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Отже, матеріальне утримання дитини є обов'язком батьків, у контексті виховання якого може йтися лише про порядок надання такого утримання та про його розмір з урахуванням відповідних обставин. Присудження аліментів у твердій грошовій сумі допускається за заявою позивача безвідносно до характеру доходу платника та способу його одержання.

Як вбачається з мотивувальної частини рішення, суд частково задовольнив позовні вимоги та визначаючи аліменти у розмірі 3 500 грн посилався на те, що такий розмір є мінімальним розміром аліментів на одну дитину відповідного віку. Суд також виходив з того, що обов`язок щодо утримання дітей є спільним щодо обох батьків та з того, що такий розмір загалом забезпечить існування дитини.

Проте, визначаючи розмір аліментів в у мінімальному розмірі, а саме в сумі 3 500 грн, суд першої інстанції у відповідності до вимог ч. 1 ст. 182 СК України не врахував стан здоров'я дитини, докази чого містяться в матеріалах справи. Також суд першої інстанції не врахував, що відповідач приймав активну участь під час розгляду справи, але не подав до суду заперечень та доказів неспроможності сплачувати ним аліменти на утримання дитини у розмірі 6 000 грн.

Так, з матеріалів справи вбачається, що відповідач через свого представника ОСОБА_5 звертався до суду із заявами щодо процесуальних питань, як то про ознайомлення з матеріалами справи та про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін (а. с. 24-27, 33-35). Водночас, як вказувалося вище, відповідач не подавав до суду заперечень проти позову та відповідно не спростував доводів позивачки. У відзиві на апеляційну скаргу відповідач теж не навів обставин неможливості сплачувати ним аліменти у розмірі 6 000 грн, а лише посилався на те, що він, як батько дитини, має право на участь у спілкуванні з дитиною та її вихованні. Зазначав, що він готується подати заяву до органу опіки та піклування щодо визначення способу його участі у вихованні дитини, тому оскаржуване рішення є об'єктивним, адже при наданні йому можливості органом опіки та піклування приймати участь у вихованні доньки він на рівні з позивачкою також буде нести фінансові витрати пов'язані з вихованням доньки, розвитком, навчанням, дозвіллям.

Колегія суддів вважає недоречними такі посилання відповідача, оскільки за приписами сімейного законодавства дитина потребує належного матеріального утримання від обох батьків, незважаючи на наявність між ними спору щодо участі у вихованні доньки. При цьому, після визначення органом опіки способу участі батька у вихованні доньки також не звільнятиме останнього від його обов'язку здійснювати належне грошове утримання дитини, яке буде необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

З урахуванням вищенаведених положень закону та наявних у справі доказів, колегія суддів приходить до висновку, що матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про те, що відповідач не має можливості сплачувати аліменти на утримання своєї доньки у розмірі 6 000 грн. Більш того, колегія суддів зауважує, що факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини (постанова Верховного Суду від 23.12.2019 у справі №344/10971/16-ц).

Крім цього, матеріали справи також не містять доказів щодо незадовільного стану здоров`я відповідача, наявності в нього на утриманні інших дітей або непрацездатних батьків, що в свою чергу унеможливлює стягнення аліментів у розмірі 6 000 грн.

Проте, ухвалюючи рішення, суд першої інстанції вищевказаних обставин не врахував, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про визначення розміру аліментів в сумі 3 500 грн, щомісячно.

Визначений судом першої інстанції розмір щомісячних аліментів є несправедливим по відношенню до дитини.

Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає, що розмір аліментів необхідно визначити в сумі 6 000 грн. Колегія суддів вважає, що за встановлених у справі обставин такий розмір аліментів є справедливим по відношенню як до інтересів дитини, так і її батьків; відповідає якнайкращим інтересам дитини та не є значним розміром.

Ураховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду в частині визначеного розміру аліментів, відповідно до вимог ст. 376 ЦПК України, підлягає зміні.

Згідно з ч. 4 ст. 376 ЦПК України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

За вказаних обставин, колегія суддів приходить до висновку про зміну судового рішення в частині визначеного розміру аліментів, а саме щодо збільшення розміру з 3 500 грн до 6 000 грн.

Оскільки суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для стягнення аліментів, однак невірно визначив розмір аліментів, колегія суддів дійшла висновку про зміну рішення суду в частині визначеного розміру аліментів. А тому апеляційна скарга, в якій позивачка просила скасувати рішення суду повністю, підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. 268, 374, 376, 383, 384, 389 ЦПК України

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 26 листопада 2024 року в частині визначеного розміру аліментів - змінити та викласти резолютивну частину рішення в наступній редакції:

"Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 6 000 (шість тисяч) грн 00 коп., щомісячно, починаючи з 12 вересня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття".

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Реквізити сторін:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ; місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ; місце проживання: АДРЕСА_2 .

Головуючий О. Ф. Мазурик

Судді О. В. Желепа

Л. Д. Поливач