Справа № 159/461/25
Провадження № 2/159/617/25
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

26 березня 2025 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі

головуючого судді - Смалюха Р.Я.,

за участю

секретаря судового засідання Клевецької О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», від імені якого діє представник Киричук Галина Миколаївна, до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2025 року Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» (далі АТ «ПУМБ» або позивач або кредитор або товариство або позичальник) звернулося з позовом до ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 або відповідач або позичальник або боржник) про стягнення заборгованості за кредитним договором №201 від 14.06.2018 року (далі кредитний договір) у розмірі 137375,52 грн станом на 31.10.2024.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 на підставі кредитного договору №201 від 14.06.2018 видано кредит у сумі 60795,86 грн. Відповідач свої обов`язки за цим кредитним договором не виконав, а тому станом на 31.10.2024 у нього утворилась заборгованість у розмірі 137 375,52 грн, з яких 57050,95 грн боргу за тілом кредиту, 35088,75 грн заборгованості за процентами, 45235,82 грн заборгованості за комісією.

Оскільки на даний час відповідач заборгованість не погасив, керуючись статями 11, 16, 526, 525, 530, 625, 610, 626, 628, 629, 634, 1048, 1049, 1050, 1054 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), позивач просить стягнути борг у судовому порядку. Звертає увагу суду на положення п. 12, 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, а тому вважає, що строку позовної давності позивач не пропустив.

Також позивач просив стягнути з відповідача на його користь понесені ним судові витрати.

Відповідач правом на подачу відзиву на позовну заяву не скористався.

Ухвалою від 24.01.2025 суд відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, судове засідання у справі призначив на 21.02.2025.

21.02.2025 у судове засідання сторони не прибули, суд ухвалю відклав судове засідання у справі на 18.03.2025 у зв`язку з відсутністю інформації про належне повідомлення відповідача про судовий розгляд.

12.03.2025 до суду повернулося поштове відправлення № 140, яким відповідач повісткою повідомлявся про розгляд справи 18.03.2025, з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Відповідно до ч. 8 ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) відповідач вважається належним чином повідомленим про час, місце і дату судового розгляду.

18.03.2025 у судове засідання сторони не прибули. Представник позивача у позовній заяві просив суд слухати справу за його відсутності, проти прийняття заочного рішення не заперечує.

Верховний Суд у своїх постановах від 13 листопада 2020 року у справі № 359/5348/17 (провадження № 61-18620св19) та від 8 грудня 2021 року у справі № 369/10161/19 (провадження № 61-3468св21) наголосив, що якщо учасники судового процесу, зокрема сторони чи їхні представники, не з`явилися на судове засідання, але суд дійде висновку, що наявних матеріалів достатньо для ухвалення законного та обґрунтованого рішення, розгляд справи може бути завершено без її відкладення. Основним критерієм для відкладення справи є не відсутність сторони або її представника, а неможливість вирішення спору в межах відповідного судового засідання.

У цій справі суд вважає, що наявних матеріалів достатньо для прийняття законного та обґрунтованого рішення, тому вирішення спору по суті може відбутися без відкладення розгляду справи.

Зважаючи на зазначені обставини, суд дійшов висновку, що відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 223, ст. 280 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на основі наявних у справі доказів. Це зумовлено тим, що відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, однак не з`явився без пояснення причин та не подав відзиву, позивач просить задовольнити позов, заперечень проти заочного рішення не подавав.

У зв`язку з неявкою учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксація судового процесу за допомогою технічних засобів звукозапису не проводилася.

Згідно з ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

14.06.2018 ОСОБА_1 підписав заяву №201 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, у якій зазначено його дата народження, РНОКПП, адреса проживання, серія та номер паспорта, адреса проживання. Відповідно до цієї заяви відповідач просив видати кредит у розмірі 60795,86 грн з яких 52881,00 грн на споживчі цілі, 7614,86 грн для оплати договору страхування, 300,00 грн для оплати разової комісії. Строк кредиту 24 місяці, процентна ставка 12,00 % річних, розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості 3,1%. У заяві визначений графік платежів. У цій заяві також зазначено, що відповідач отримав від Банку «примірник Заяви про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування №201 від 14.05.2018»

14.06.2018 ОСОБА_1 ознайомився із паспортом споживчого кредиту на загальні цілі GP Standard 3 V Express (24) без довідки, у якій зазначені умови кредитування аналогічні тим, які містяться у зазначеній вище заяві. Крім того у паспорті споживчого кредиту визначена процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту в розмірі 0,01% річних від суми простроченої заборгованості.

ОСОБА_1 надав банку копії свого паспорта та довідки РНОКПП які засвідчив своїм підписом.

Платіжною інструкцією № TR.28129790.45316.8810 від 14.06.2018 та випискою з поточного рахунку НОМЕР_1 належного ОСОБА_1 підтверджується отримання відповідачем кредитних коштів в розмірі 60795,86 грн; часткову сплату відповідачем процентів в розмірі 193,2 грн 14.07.2018, 101,63 грн 15.08.2018 та часткову сплату тіла кредиту в розмірі 3744,91 грн 15.08.2018.

За розрахунком проведеним банком станом на 31.10.2024 у відповідача існує заборгованість в розмірі 137 375,52 грн, з яких 57050,95 грн боргу за тілом кредиту, 35088,75 грн заборгованості за процентами, 45235,82 грн заборгованості за комісією.

04.11.2024 позивач звернувся до відповідача з письмовою вимогою №КНО-44.2.2/683 про сплату заборгованості за кредитним договором у розмірі 137 375,52 грн, яку відправив рекомендованим листом 360.

Рішенням правління ПАТ «ПУМБ», протокол №694 від 06.03.2018, затверджена Публічна пропозиція ПАТ «ПУМБ» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, яка діяла з 06.04.2018, на 45 аркушах.

Випискою з ЄДР від 06.10.2023 та статутом АТ «ПУМБ» підтверджується, що позивач є банківською установою, та вправі надавати послуги з кредитування.

Розглянувши та оцінивши подані учасниками справи обґрунтування та заперечення позовних вимог, пояснення та докази, суд дійшов висновку, що спір у справі виник у сфері договірних правовідносин, а саме щодо виконання умов кредитного договору.

Згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У ч. 1 ст. 1054 ЦК України зазначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч. 1 ст. 1055 ЦК України).

Позивач, обґрунтовуючи свої вимоги щодо процентів, зокрема їх розміру та порядку нарахування, крім розрахунку заборгованості за кредитним договором від 31.10.2024 також долучає Публічну пропозицію ПАТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб.

Однак матеріали справи не містять доказів того, що відповідач, підписуючи заяву від 14.06.2018, був ознайомлений саме з цією версією Публічної пропозиції і погоджувався на зазначені у цій пропозиції умови.

У зв`язку з наведеним Публічна пропозиція не може розглядатися як типовий документ, що автоматично застосовується до укладеного між сторонами кредитного договору.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19) на яку посилається Верховний Суд у постанові від 18.05.2022 у справі №697/302/20 стороною в якій був АТ «Універсал банк», та яка є релевантною цій справі, суд дійшов таких висновків:

«Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші.

Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. У разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У заяві позичальника від 18 лютого 2011 року процентна ставка не зазначена. Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

У даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч.1 ст. 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила, що розміщені на офіційному сайті позивача неодноразово змінювалися самим Банком, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин».

Крім того, роздруківка зазначених документів належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни у такі документи, про що висловлено і у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді цієї справи.

Крім того, слід зазначити, що Конституційний Суд України у рішенні у справі за конституційним зверненням громадянина щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року № 543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту.

Пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді Заяви про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, оскільки така Публічна пропозиція банку на укладення Договору комплексного банківського обслуговування це значний за обсягом документ (45 аркушів), що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Тому у суду відсутні підстави вважати, що при укладенні договору кредитор дотримав вимог, передбачених ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування», щодо повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.

Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та покладав би на слабшу сторону споживача, невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору.

Такої позиції дотримується Велика Палата Верховного суду в постанові від 03.07.2019 у справі №342/180/17.

Отже, суд дійшов висновку, що позивач не довів, що відповідач отримував та погоджувався з умовами зазначеними в Публічній пропозиції ПАТ «ПУМБ» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб.

Однак, заява №201 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 14.06.2018 підписана відповідачем особисто. Зазначений підпис підтверджує, що сторони погодили, істотні умови (розмір кредиту, строк кредиту, процентну ставку, розмір комісії), а тому суд вважає, що сторони уклали в належній формі кредитний договір на умовах зазначених у цій заяві.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Отже, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на дві групи: законодавчо встановлені (їхній розмір та підстави стягнення визначаються нормативно-правовими актами) та договірні (визначаються безпосередньо сторонами у договорі).

Відповідно до заяви від 14.06.2018 розмір річної процентної ставки складає 12% річних.

Відповідач отримав кредит у розмір 60795,86 грн, який частково погасив у розмірі 3744.91 грн 15.08.2018.

Отже, за період з 14.06.2018 по 15.08.2018 (62 дні) нараховані проценти в розмірі 1239,24 грн (60795,86 грн тіла кредиту х 12% / 365 днів у році х 62 дні).

У зв`язку з частковим погашенням тіла кредиту, з 16.08.2018 проценти нараховувалися від суми кредиту 57050,95 грн (60795,86 грн - 3744.91 грн).

Отже, за період з 16.08.2018 по 14.06.2020 (668 днів) нараховані проценти в розмірі 12529,33 грн (57050,95 грн тіла кредиту х 12% / 365 днів у році х 668 днів).

Отже, протягом строку дії кредиту відповідачу могло бути нараховано процентів в розмірі 13768,57 грн (1239,24 грн + 12529,33 грн). Водночас як встановив суд, відповідач частково сплатив проценти в розмірі 294,83 грн (193,2 грн 14.07.2018 та 101,63 грн 15.08.2018).

Отже, загальний розмір заборгованості за процентами становить 13473,74 грн (13 768,57 грн 294,83 грн).

Докази того, що сторони погодили нарахування процентів у розмірі 12% річних чи в іншому розмірі після закінчення строку користування кредитом, у матеріалах справи відсутні.

Зазначені висновки суду здійснені з врахуванням правової позиції Великої Палати Верховного Суду висловленої у постанові від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16, в якій зазначено, що у разі порушення виконання зобов`язання щодо повернення кредиту за період після прострочення виконання нараховуються не проценти за «користування кредитом» (стаття 1048 ЦК України), а проценти за порушення грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України) у розмірі, визначеному законом або договором.

Суд не вважає, що зазначена у Паспорті споживчого кредиту процентна ставка в розмірі 0,01% річних від суми простроченої кредитної заборгованості, яка застосовується у разі невиконання зобов`язання, щодо повернення кредиту, є такою, що погоджена сторонами, виходячи з такого.

Паспорт споживчого кредиту, як це передбачено ст. 7 Закону України «Про споживче кредитування» є лише рекламою споживчого кредиту і передує укладенню самого договору, та як правило містить узагальнену інформацію про умови кредитування, орієнтовану загальну вартість кредиту та максимальний строк, на який надається кредит та ряд застережень.

Верховний суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 23.05.2022 у справі №393/126/20 сформував висновок про те, що ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його зміст.

Матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували, що відповідач повністю сплатив нараховані йому проценти визначені умовами кредитного договору.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення процентів є підставною за період з 14.06.2018 по 14.06.2020 з розрахунку 12% річних, що становить 13 473,74 грн.

Згідно зі статтями 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а аза відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

У заяві №201 від 14.06.2018 зазначено про обов`язок відповідача сплачувати на користь позивача комісію за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 3,1%. Така ж умова зазначена і в паспорті споживчого кредиту, з яким ознайомився відповідач.

У вказаній заяві не зазначено, що зазначена комісія нараховується після закінчення строку кредитного договору, а тому суд дійшов висновку про її нарахування протягом строку на який виданий кредит до 14.06.2020.

Отже, за 24 місяці строку кредиту комісія за обслуговування кредиту становить 45232,08 грн (60795,86 грн тіла кредиту х 3,1% х 24 місяці).

Доказів того, що відповідач сплатив комісію за обслуговування кредиту матеріали справи не містять.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення комісії за обслуговування кредиту є підставною в розмірі 45 232,08 грн.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ст. 16 ЦК України).

Підсумовуючи наведене, вивчивши матеріали справи, повно, всебічно, об`єктивно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази безпосередньо досліджені в судовому засіданні, з точки зору належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а у сукупності - з точки зору достатності та взаємозв`язку, застосувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, виходячи з мотивів наведених вище, керуючись внутрішнім переконанням суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором належить задовольнити частково стягнувши з відповідача на користь позивача 57 050,95 грн заборгованості за сумою виданого кредиту, 13 473,74 заборгованості по процентах за період з 14.06.2018 по 14.06.2020, 45232,08 грн заборгованості за комісією з обслуговування кредитної заборгованості, у стягненні процентів в розмірі 21615,01 грн та комісії за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 3,74 слід відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позивач сплатив судовий збір в мінімальному його розмірі 2422,40 грн, то його належить стягнути з відповідача в повному обсязі, не залежно від розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 12, 76-81, 141, 247, 262-265, 280 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованість за кредитним договором №201 від 14.06.2018 у розмірі 115 756,77 грн, яка складається з:

-57 050,95 грн заборгованості за сумою виданого кредиту;

-13 473,74 заборгованості по процентах за період з 14.06.2018 по 14.06.2020;

-45232,08 грн заборгованості за комісією з обслуговування кредитної заборгованості.

Відмовити у стягненні з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» процентів в розмірі 21615,01 грн та комісії за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 3,74.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» судовий збір у сумі 2422,40 грн.

Копію цього рішення суду надіслати сторонам у справі.

Копію рішення направити сторонам у справі.

Заочне рішення може бути переглянуте Ковельським міськрайонним судом Волинської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного тексту заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду шляхом подачі у 30-денний строк з дня проголошення рішення, апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне найменування сторін:

Позивач Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» (04070, м. Київ, вул. Андріївська, буд. 4; );

Представник позивача Киричук Галина Миколаївна ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 );

Відповідача ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_3 );

Повне судове рішення складене 26.03.2025.

Головуючий:Р. Я. СМАЛЮХ