Справа № 137/804/24
Провадження № 22-ц/801/669/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Гопкін П. В.
Доповідач:Оніщук В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2025 рокуСправа № 137/804/24м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Оніщука В. В. (суддя-доповідач),

суддів: Копаничук С. Г., Рибчинського В. П.,

з участю секретаря судового засідання Кашпрук М. Г.,

учасники справи:

заявник ОСОБА_1 ,

заінтересовані особи Літинська селищна рада,

особа, відносно якої подана заява про визнання її недієздатною ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Педини Олега Анатолійовича в інтересах ОСОБА_1 на рішення Літинського районного суду Вінницької області від 11 грудня 2024 року, ухвалене у складі судді Гопкіна П. В. у залі суду,

встановив:

Короткий зміст вимог

У травні 2024 року ОСОБА_1 звернувся в суд із заявою про визнання фізичної особи недієздатною та призначення опікуна.

Заява обґрунтована тим, що заявник є онуком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до довідки № 299 від 10 травня 2024 року виданою Літинською селищною радою Вінницького району Вінницької області вони разом проживають у будинку АДРЕСА_1 .

За своїм станом здоров`я ОСОБА_2 не може вважатись здоровим, оскільки має психічні розлади та не може усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними, у зв`язку із чим постійно знаходиться під наглядом онука. За рівнем обмеження життєдіяльності дід заявника має обмеження у самообслуговуванні, обмеження здатності до орієнтації, обмеження здатності до спілкування, обмеження здатності контролювати свою поведінку. Дід заявника є особою з інвалідністю ІІ групи внаслідок психічного розладу та потребує стороннього догляду.

Відповідно до Індивідуальної програми реабілітації інвалідів №60470 від 17 квітня 2024 року ОСОБА_2 встановлений діагноз F 01.8 (Інша васкулярна деменція) потребує психіатричної допомоги, медичного спостереження, відновної терапії. Крім наведеного ОСОБА_2 має супутні хвороби I11.9 та 125.8.

У зв`язку з тим, що ОСОБА_2 не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними через наслідки хвороби, він потребує постійної опіки і догляду. Він не може самостійно залишатись без нагляду, постійно переживає, щоб його ніхто не залишив, не може самостійно приготувати їжу, доглянути себе, розповідає речі, які не відповідають обстановці, не може розпоряджатись коштами, бути учасником цивільно-правових відносин та інше.

ОСОБА_1 володіє повною цивільною дієздатністю, позитивно характеризується по місцю свого проживання, не має судимостей, має можливість виконувати обов`язки опікуна, при цьому бажає бути опікуном свого дідуся. Призначення заявника опікуном над дідусем переслідує перш за все найважливішу ціль: не залишити безправною і безпорадною особу, яка за своїм статусом позбавлена можливості самостійно здійснювати свої права у суспільстві.

За таких обставин, в інтересах ОСОБА_2 , наявні обставини для встановлення над ним опіки та призначення опікуном його онука.

Окремо заявник зазначив, що його бабуся (дружина дідуся) ОСОБА_3 не може здійснювати за ним догляд та бути опікуном, оскільки є особою похилого віку і також має 2 групу інвалідності, їй протипоказане помірне (значне) фізичне, динамічне і статичне навантаження, шкідливі умови праці. Мати заявника також хворіє та перебуває після операції.

Покликаючись на викладене, ОСОБА_1 просив суд:

- визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , недієздатним;

- встановити опіку та призначити його опікуном над недієздатним ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- визначити строк дії рішення на два роки в частині визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , недієздатним з моменту набрання рішення законної сили.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Літинського районного суду Вінницької області від 11 грудня 2024 року заяву було задоволено частково.

Визнано ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , недієздатним.

В іншій частині заяви відмовлено.

До призначення у встановленому законом порядку опікуна над ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , його обов`язки покласти на Орган опіки та піклування Літинської селищної ради Вінницького району Вінницької області. Строк дії рішення про визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 недієздатним становить два роки.

Задовольняючи заяву у частині визнання ОСОБА_2 недієздатним, суд першої інстанції врахував висновок судово-психіатричного експерта № 505 від 12 вересня 2024 року, згідно із яким ОСОБА_2 страждає на хронічний стійкий психічний розлад у вигляді судинної деменції (F01.8). Позбавлений здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Потребує опіки.

Разом із тим місцевий суд зазначив, що висновок Органу опіки та піклування Літинської селищної ради Вінницького району Вінницької області не містить належної мотивації, а також належних обґрунтувань чи мотивів з посиланням на наявні докази щодо можливості заявника бути опікуном та визначення конкретних обставин, які зумовлюють необхідність такого призначення, а містить лише посилання на можливість заявника бути опікуном. Також, не розглядалося питання, з урахуванням вимог пункту 3.2 Правил опіки та піклування, неможливості іншими родичами здійснювати догляд за ним.

Поданий Органом опіки та піклування висновок про призначення ОСОБА_1 опікуном над недієздатним дідом, взагалі не містить жодної мотивації: чому саме ОСОБА_1 необхідно призначити опікуном, а не матір заявника, яка зобов`язана опікуватися батьком.

При прийнятті рішення суд врахував, що відповідно до висновку органу опіки та піклування, питання про призначення ОСОБА_1 опікуном розглядалося ще до моменту, коли ОСОБА_2 визнали недієздатним і не було отримано висновок експертизи. Також, на переконання суду, висновок не містить обґрунтування, не зазначено про наявність інших осіб, які можуть бути опікунами, а також не розглянуто питання щодо доцільності чи недоцільності їх призначення опікунами.

Також заявник з червня 2024 року зареєстрований у м. Вінниці. Враховуючи обставину, що його дружина, ОСОБА_4 , є особою з інвалідністю, а також те, що у них є двоє малолітніх дітей, у суду виникають обґрунтовані сумніви щодо можливості виконання обов`язків опікуна ОСОБА_1 , адже це може поставити його дружину, ОСОБА_4 , у гірше становище, оскільки саме по догляду за дружиною заявник був звільнений з військової служби.

Отже, висновок органу опіки та піклування щодо призначення опікуном саме ОСОБА_1 належним чином не мотивовано, що, на переконання суду, свідчить про застосування суто формального підходу до вирішення питання про призначення заявника опікуном над ОСОБА_2 .

Зважаючи на встановленні у судовому засіданні фактичні обставини та необґрунтованість висновку органу опіки та піклування, суд вважає неможливим призначення заявника ОСОБА_1 опікуном над його дідом ОСОБА_2 , та вважає за необхідне відмовити в задоволенні даної вимоги.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погодившись із таким судовим рішенням, представник заявника подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду першої інстанції у частині відмови у задоволенні заяви про призначення його опікуном ОСОБА_2 скасувати та ухвалити у цій частині нове рішення про задоволення заяви.

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Вінницького апеляційного суду від 06 лютого 2025 року для розгляду цієї справи визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Оніщук В. В., судді: Копаничук С. Г., Рибчинський В. П.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 11 лютого 2025 року відкрито апеляційне провадження у справі, надано строк для подання відзиву на апеляційну скаргу.

Ухвалами Вінницького апеляційного суду від 03 березня 2025 року до матеріалів справи за клопотанням заявника було долучено докази, справу призначено до розгляду на 20 березня 2025 року о 09 год. 45 хв.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Доводи апеляційної скарги зводяться до доводів заяви.

Скаржник зазначає, що висновок органу опіки та піклування наданий на підставі заяви ОСОБА_1 щодо доцільності його призначення опікуном, разом з якою додано необхідний пакет документів, обсяг яких був визначений даним органом та є достатнім для прийняття відповідного рішення. Будь-яких інших документів від заявника органом опіки та піклування не вимагалось, зокрема, й в частині доведення обставин щодо неможливості здійснення опіки іншими членами сім`ї та в протилежному випадку було б відмовлено у наданні такого висновку.

У випадку відсутності в матеріалах справи доказів того, що інші родичі не мають змоги доглядати за ОСОБА_2 чи неналежності наданого висновку органом опіки, суд першої інстанції мав запропонувати заявнику надати додаткові докази крім тих, що вже були подані органу опіки і піклування, або самостійно перевірити відповідні обставини, витребувавши необхідні докази.

Так, заявником в судовому засіданні було звернуто увагу, що серед інших близьких членів сім`ї, окрім нього, є його баба ОСОБА_3 (дружина ОСОБА_2 ), яка не може здійснювати опікунство в силу того, що теж є особою з інвалідністю ІІ групи та його матір, ОСОБА_5 (дочка ОСОБА_2 ), стан здоров`я якої не дає змоги здійснювати опіку.

Зокрема, ОСОБА_5 , двічі перенесла оперативне втручання у 2023 році та у березні 2024 року, в зв`язку із чим по даний час проходить реабілітацію та їй протипоказані будь-які фізичні навантаження, про що свідчать медичні документи ОСОБА_5 , що додані до апеляційної скарги. Разом з тим, у ОСОБА_5 з батьком немає взаємного контакту, який завжди ігнорує її прохання та відмовляється слідкувати за особистою гігієною та не реагує на прохання нікуди не йти з хати. Окрім цього, ОСОБА_5 має постійне місце роботи в м. Вінниці, що фактично унеможливлює здійснення щоденного опікунства за батьком.

В той же час, із онуком у ОСОБА_2 склались довірливі відносини та в його присутності останній веде себе значно спокійніше, оскільки вся фізична робота по дому виконується без його втручань.

Таким чином, є встановленим, що визнаний недієздатним ОСОБА_2 потребує опіки. ОСОБА_1 , як близька особа (онук), подав заяву про призначення його опікуном недієздатного діда, оскільки може здійснювати опіку над ним та не відноситься до осіб, які не можуть бути призначені опікуном. Інші родичі недієздатного ОСОБА_2 не подали заяв про призначення їх опікунами та в силу вищезазначеного не мають змоги здійснювати опікунство. Водночас, можливість призначення опікуном ОСОБА_1 не заперечувалась і представником ОСОБА_2 , адвокатом Ткаченко Т. В., яка в судовому засіданні підтримала подану заяву в цій частині та звернула увагу суду на те, що опікунство ОСОБА_1 відповідає інтересам ОСОБА_2 .

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 , який виявив бажання бути опікуном недієздатного ОСОБА_2 , а тому оскаржуване рішення суду підлягає скасуванню, з ухваленням нового судового рішення про задоволення заяви ОСОБА_1 про призначення його опікуном.

Доводи особи, яка подала відзив на апеляційну скаргу

У відзиві Орган опіки і піклування Літинської селищної ради підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник апеляційну скаргу підтримали з посиланням на викладені у ній підстави, а також апеляційну скаргу підтримала представник ОСОБА_2 .

Фактичні обставини, встановлені судом

ОСОБА_1 є онуком ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвами про народження серії НОМЕР_1 , серії НОМЕР_2 , свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 (а. с. 4-6).

ОСОБА_2 є особою з інвалідністю ІІ групи за загальним захворюванням, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією (а. с. 9).

Відповідно до довідки Літинської селищної ради № 299 від 10 травня 2024 року ОСОБА_1 проживає без реєстрації за адресою АДРЕСА_1 разом із дідусем ОСОБА_2 , 1948 р. н., та бабусею ОСОБА_3 , 1952 р. н. (а. с. 8).

Згідно із листом КНП «Вінницька обласна клінічна лікарня ім. Акад. О. І. Ющенка ВОР» ОСОБА_1 станом на 02 травня 2024 року на лікуванні у закладі не перебував та за медичною психіатричною, неврологічною та нейрохірургічною допомогою не звертався (а. с. 20).

Відповідно до витягу з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до відповідальності та наявності судимості» станом на 30 квітня 2024 року ОСОБА_1 до кримінальної відповідальності не притягується, незнятої чи непогашеної судимості не має, в розшуку не перебуває (а. с. 23).

Рішенням ВК Літинської селищної ради від 19 червня 2024 року № 150 затверджено висновок органу опіки і піклування про доцільність призначення ОСОБА_1 опікуном над ОСОБА_2 (а. с. 96).

Як видно із висновку, на розгляд виконавчого комітету Літинської селищної ради надійшла заява від ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про надання висновку про доцільність призначення його опікуном ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який є особою з інвалідністю ІІ групи загального захворювання.

ОСОБА_1 подав на розгляд органу опіки та піклування при виконавчому комітеті Літинської селищної ради заяву та наступні документи:

- копію паспорта громадянина України ОСОБА_1 № НОМЕР_4 , виданого органом 0510 07.02.2020р.;

- копію свідоцтва про народження ОСОБА_1 . Серія НОМЕР_5 ;

- копію свідоцтва про шлюб ОСОБА_6 серія НОМЕР_6 ;

- копію свідоцтва про народження ОСОБА_7 ;

- копію довідки про місце проживання ОСОБА_1 №299 від 10.05.2024 р.;

- копію довідки ОСОБА_2 до акта огляду медико-соціальною експертною комісією Серія 12ААГ № 691732 від 17.04.2024 р.;

- копію індивідуальної програми реабілітації ОСОБА_2 №60470 від 17.04.2024 р.;

- копію висновку лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за інвалідом І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу №107 ОСОБА_2 ;

- копію свідоцтва про шлюб ОСОБА_2 . Серія НОМЕР_7 ;

- копію довідки ОСОБА_3 до акта огляду медико-соціальною експертною комісією Серія 12ААГБ№ 364458 від 29.08.2019 р.;

- копію довідки про стан здоров`я ОСОБА_1 від02.05.2024 р.;

- копію паспорта громадянина України ОСОБА_2 A.A. № 455280, виданого 12 січня 1998 р.;

- копію картки платника податків ОСОБА_8 № НОМЕР_8 .

Відповідно до ст. 55, 63 Цивільного кодексу України, опіка та піклування встановлюється з метою забезпечення особистих немайнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права та обов`язки. Опікун або піклувальних призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальників.

Враховуючи вищевикладене та керуючись нормами Цивільного кодексу України, Правилами опіки та піклування, затвердженими спільним Наказом державного комітету у справах сім`ї та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України від 26.05.1999 № 34/166/131/88 , опікунська рада при виконавчому комітеті Літинської селищної ради визнає доцільним призначити гр. ОСОБА_1 опікуном ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є особою з інвалідністю ІІ групи загального захворювання (а. с. 96).

Ухвалою Літинського районного суду Вінницької області від 25 червня 2024 року у справі було призначено судово-психіатричну експертизу, на вирішення якої поставлено такі питання:

1. Чи страждає ОСОБА_2 , будь-якими психічними хворобами або недоумством та чи може він за своїм психічним станом усвідомлювати свої дії та свідомо керувати ними?

2. Чи потребує ОСОБА_2 , встановлення над ним опіки? (а. с. 50)

Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи № 505 від 12 вересня 2024 року ОСОБА_2 страждає на хронічний стійкий психічний розлад у вигляді судинної деменції (F01/8). Позбавлений здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. ОСОБА_2 потребує опіки (а. с. 56-58).

Дружина ОСОБА_1 ОСОБА_4 (свідоцтво про шлюб на а. с. 102) є особою з інвалідністю ІІІ групи за загальним захворюванням (захворювання ОРА) (а. с. 97).

Позиція суду апеляційної інстанції

Апеляційний суд у складі судової колегії, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, дійшов таких висновків.

Оскільки рішення суду першої інстанції оскаржується лише у частині відмови у задоволенні вимог про призначення опікуна, у іншій частині рішення апеляційним судом не переглядається.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За змістом частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Указаним вимогам рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині відповідає у повній мірі.

Україна є демократичною, правовою, соціальною державою, в якій людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; держава відповідає перед людиною за свою діяльність; утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави (статті 1, 3 Конституції України).

Відповідно до Основного Закону України усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах; права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними; конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані; кожен має право на повагу до його гідності; кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність; права і свободи людини і громадянина захищаються судом; кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб (стаття 21, частина друга статті 22, частина перша статті 28, частина перша статті 29, частини перша, друга статті 55 Конституції України).

Обмеження щодо реалізації конституційних прав і свобод не можуть бути свавільними та несправедливими, вони мають встановлюватися виключно Конституцією і законами України, переслідувати легітимну мету, бути обумовленими суспільною необхідністю досягнення цієї мети, пропорційними та обґрунтованими, у разі обмеження конституційного права або свободи законодавець зобов`язаний запровадити таке правове регулювання, яке дасть можливість оптимально досягти легітимної мети з мінімальним втручанням у реалізацію цього права або свободи і не порушувати сутнісний зміст такого права.

Недієздатні особи є особливою категорією людей (фізичних осіб), які внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу тимчасово або постійно не можуть самостійно на власний розсуд реалізовувати майнові та особисті немайнові права, виконувати обов`язки й нести юридичну відповідальність за свої діяння.

Хоча за станом здоров`я недієздатні особи не спроможні особисто реалізовувати окремі конституційні права і свободи, вони не можуть бути повністю позбавлені цих прав і свобод, тому держава зобов`язана створити ефективні законодавчі механізми та гарантії для їх максимальної реалізації.

Відповідно до ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними; фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це (частина перша статті 39, частина перша статті 40 ЦК України).

Над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка; недієздатна фізична особа не має права вчиняти будь-якого правочину; правочини від імені недієздатної фізичної особи та в її інтересах вчиняє її опікун (частини першатретя статті 41 ЦК України).

Відповідно до статті 55 ЦК України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.

Згідно з частиною першою статті 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Відповідно до частин четвертої та п`ятої статті 63 ЦК України опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника.

Положеннями частини першої статті 67 ЦК України передбачено, що опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням.

При призначенні опікуна важливі і обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряється органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна.

У ході розгляду цієї справи судом першої інстанції було призначено судово-психіатричну експертизу, за результатами проведення якої було надано висновок експерта №505 про те, що ОСОБА_2 страждає на хронічний стійкий психічний розлад у вигляді судинної деменції (F01.8), потребує опіки.

Встановивши, що ОСОБА_2 має психічний розлад, який позбавляє його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, що підтверджується висновком судово-психіатричної експертизи, місцевий суд дійшов висновку про визнання його недієздатним та встановлення над ним опіки.

Разом з тим суд відмовив у задоволенні заяви ОСОБА_1 про призначення його опікуном на недієздатним дідом.

Колегія суддів погоджується висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до пп. 2.1 Правил опіки і піклування, затверджених Наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України № 34/166/131/88 від 26 травня 1999 року (далі Правила опіки і піклування) опіка установлюється над неповнолітніми, які не досягли п`ятнадцяти років і залишились без піклування батьків, а також над громадянами, визнаними судом недієздатними внаслідок психічних захворювань.

Згідно з підпунктами 3.2, 3.3 Правил опіки та піклування опікунами (піклувальниками) не можуть бути особи, які: не досягли 18 років; визнані в установленому порядку недієздатними або обмежено дієздатними; перебувають на обліку або лікуються в психоневрологічних та наркологічних закладах; раніше були опікунами чи піклувальниками та з їх вини опіку чи піклування було припинено; позбавлені батьківських прав; інтереси яких суперечать інтересам осіб, що підлягають опіці чи піклуванню; засуджені за скоєння тяжкого злочину. Документи, за наявності яких органи опіки і піклування призначають опікуна: повідомлення державних, громадських організацій або заяви громадянина (громадян); копії свідоцтва про народження особи, що потребує опіки, або іншого документа, який підтверджує її вік; копія свідоцтва про смерть батьків або рішення суду про визнання громадянина безвісно відсутнім або оголошення їх померлими чи інших матеріалів, які підтверджують неможливість виховання дитини. Якщо опіка призначається над повнолітньою особою, рішення суду про визнання даної особи недієздатною; акт обстеження умов життя особи, що потребує опіки, і опис її майна; довідки про стан здоров`я особи, що потребує опіки (якщо вона раніше проживала окремо), та майбутнього опікуна (піклувальника); довідка про місце проживання майбутнього опікуна і його заява про прийняття на себе обов`язків про опіку; акт перевірки умов життя майбутнього опікуна та висновок від органів опіки та піклування за місцем проживання опікуна про можливість виконувати опікунські обов`язки; довідка лікувальної установи про відсутність в сім`ї майбутнього опікуна (піклувальника) захворювань, що перешкоджають влаштуванню до нього особи, що потребує опіки; документ про закріплення за дитиною житлової площі.

Отже, можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряються органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна. Тому за наявності висновку органу опіки та піклування про доцільність призначення опікуном певної особи суд зобов`язаний лише перевірити відповідність цього висновку вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, зокрема чи складений такий висновок на підставі документів, передбачених Правилами опіки та піклування.

У постанові Верховного Суду від 08 січня 2024 року у справі № 753/1905/22 (провадження № 61-8758св23) зроблено висновок про те, що призначення опікуна недієздатної особи здійснюється за поданням органу опіки та піклування, яке повинне відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі згідно з вимогами ЦПК України. При внесенні подання орган опіки та піклування має врахувати якнайкращі інтереси особи, над якою встановлюється опіка.

Обов`язковою умовою призначення судом конкретної фізичної особи опікуном над недієздатною фізичною особою є наявність подання органу опіки та піклування щодо доцільності призначення саме цієї особи опікуном.

Такий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 20 травня 2020 року у справі № 736/1508/17 (провадження № 61-39361св18), від 23 листопада 2021 року у справі № 751/9572/19 (провадження № 61-3053св21), від 28 лютого 2024 року у справі № 372/3474/21 (провадження № 61-16349св23), від 24 липня 2024 року у справі № 727/597/24 (провадження № 61-6720св24).

Подання не є рішенням за процесуальним статусом та має для суду лише рекомендаційний характер, і при постановленні судом рішення по справі не має пріоритетного значення, та може бути враховане на розсуд суду.

Для безпосереднього здійснення опіки та піклування органами опіки та піклування призначається опікун чи піклувальник. При призначенні опікуна (піклувальника) беруться до уваги його можливості виконувати опікунські обов`язки, стосунки між ним та підопічним. Опікун чи піклувальник призначається лише за його згодою і, як правило, з числа родичів чи близьких підопічному осіб (пп. 3.1 Правил опіки та піклування).

Аналізуючи норми ЦК України так ЦПК України у цьому питанні, слід звернути увагу, що законодавець, захищаючи недієздатну особу покладає на суд обов`язок відразу у рішенні про визнання особи недієздатною вирішити питання захисту прав цієї особи шляхом призначення їй опікуна. При цьому із змісту норм ЦК та ЦПК слідує, що вагома роль органу опіки та піклування, який зобов`язаний надати ґрунтовне подання суду щодо призначення опікуна, полягає в тому, що саме на вказаний орган покладається обов`язок знайти особу, яка за своїми якостями (стан здоров`я, родинні зв`язки тощо) найбільш ефективно для особи, визнаної недієздатною, може виконувати обов`язки опікуна.

Варто зауважити, що у матеріалах справи, що розглядається, подання органу опіки і піклування відсутнє.

Натомість органом опіки та піклування ВК Літинської селищної ради надано висновок про доцільність призначення ОСОБА_1 опікуном ОСОБА_2 .

При цьому вказаний висновок не містить жодної мотивації, а також будь-яких обґрунтувань з посиланням на наявні докази щодо можливості заявника бути опікуном та визначення конкретних обставин, які зумовлюють необхідність такого призначення, а містить лише посилання на можливість ОСОБА_1 бути опікуном над ОСОБА_2 .

Органами опіки і піклування всупереч визначеного законом порядку не з`ясовувався характер стосунків між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , не обстежувалися умови проживання ані ОСОБА_1 , ані ОСОБА_2 , не досліджувалося питання можливості виконувати ОСОБА_1 опікунські обов`язки.

Так, у матеріалах справи відсутні докази наявності у ОСОБА_2 позитивного відношення, прив`язаності до онука, що свідчило б про наявність довірливих та доброзичливих стосунків між ними, а, відтак, і про те, що призначення опікуном саме заявника відповідатиме його інтересам.

Також із матеріалів справи встановлено, що дружина ОСОБА_1 є особою з інвалідністю, окрім того вони є батьками двох малолітніх дітей 2017 та 2024 року народження (а. с. 104, 105). Саме перед вказаними особами ОСОБА_1 має першочерговий обов`язок догляду, виховання, опіки та утримання, враховуючи також і те, що 27 березня 2024 року ОСОБА_1 був звільнений із військової служби на підставі наявності у нього дружини з числа осіб з інвалідністю.

Окрім того зі змісту висновку вбачається, що опікунська рада визнає доцільним призначити ОСОБА_1 над ОСОБА_2 як над особою з інвалідністю ІІ групи, без посилання на можливе встановлення його недієздатності внаслідок психічного захворювання.

З огляду на викладене у сукупності, місцевий суд обґрунтовано оцінив критично наданий органом опіки і піклування висновок, вважаючи його прийнятим із застосуванням суто формального підходу для вирішення питання про призначення заявника опікуном над дідом, та в зв`язку з цим слушно не врахував його під час ухвалення рішення.

Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що мати ОСОБА_1 (донька ОСОБА_2 ) ОСОБА_5 позбавлена можливості опікуватися батьком.

Так, надані скаржником документи щодо стану здоров`я ОСОБА_5 дійсно підтверджують факт її лікування та перенесення оперативного втручання, протипоказання до надмірного фізичного навантаження. Втім із матеріалів справи не вбачається, що ОСОБА_2 потребує фізичного догляду, його рухливість не обмежена, а тому протипоказів у догляді за батьком, на переконання суду, у ОСОБА_5 немає.

У апеляційній скарзі заявник зазначає, що у ОСОБА_5 та ОСОБА_2 відсутні доброзичливі стосунки, однак жодних доказів цього матеріали справи не містять.

Твердження ОСОБА_1 про те, що його мати працює у м. Вінниці також не заслуговують на увагу, адже це не звільняє її від обов`язку доглядати свого батька.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Отже, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Щодо судових витрат

Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів,

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Педини Олега Анатолійовича в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Літинського районного суду Вінницької області від 11 грудня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Повна постанова складена 25 березня 2025 року.

Головуючий В. В. Оніщук

Судді С. Г. Копаничук

В. П. Рибчинський