Справа № 278/4889/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2025 року м. Житомир

Суддя Житомирського районного суду Житомирської області Дубовік О. М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду із вище вказаною позовною заявою.

В обґрунтування позовних вимог вказала, що 17.10.2008 року вона з відповідачем зареєстрували шлюб, від якого мають спільних дітей сина ОСОБА_3 та доньку ОСОБА_4 . Оскільки дохід позивача не в повній мірі може забезпечити умови для фізичного, розумового та духовного розвитку дітей, просить стягувати щомісячно з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей у розмірі 1/2 частини усіх видів доходів, але не менше 100 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття.

Провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с. 23).

Сторони не скористались своїм правом та не подали до суду клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін.

Згідно з ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Відповідач не скористався своїм процесуальним правом та не направив до суду відзив на позовну заяву; про розгляд справи повідомлявся належним чином, однак поштове відправлення, що направлялось останньому, повернулось на адресу суду не врученим адресату (а.с. 26-27).

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Як вбачається зі свідоцтв про народження, батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 7), та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 8), є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , між якими 17.10.2008 року було зареєстровано шлюб (а.с. 9).

Згідно з довідкою Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області № 534 від 21.11.2024 року, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстровані та проживають разом зі своєю матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 20).

Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві.

Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Зміст глави 15 Сімейного кодексу України (далі - СК України) вказує на обов`язок кожного з батьків утримувати дитину. Таке утримання є безумовним, оскільки Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є батьки працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання обов`язку утримувати дитину визначені статтею 181 СК України, за змістом якої, кошти на утримання дитини (аліменти) за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до положень ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Позивачка, всупереч вимог ст. 81 ЦПК України, не надала суду доказів на підтвердження своїх доводів про те, що відповідач має дохід та спроможний сплачувати аліменти саме у розмірі 1/2 частини із всіх видів заробітку (доходу) щомісячно на утримання двох дітей.

З огляду на викладене, враховуючи, що основна відповідальність за забезпечення у межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини, покладається на батьків, суд приходить до наступних висновків.

Щодо вимоги про стягнення аліментів на утримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Враховуючи ті обставини, що на момент розгляду справи (ухвалення рішення) останній досяг повноліття, відтак з відповідача слід стягнути на користь позивача аліменти на утримання сина ОСОБА_3 за період з 05.09.2024 року (дата звернення із позовом до суду) по 28.12.2024 року - досягнення дитиною повноліття.

Враховуючи всі обставини справи, суд вважає можливим стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частини усіх видів доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до ІНФОРМАЦІЯ_3 , щомісячно. З 29.12.2024 року припинити стягнення аліментів на утримання ОСОБА_5 та з 29.12.2024 року стягувати з відповідача на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_6 у розмірі 1/4 частини усіх видів доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення останньою повноліття.

У задоволенні позовних вимог про стягнення аліментів на кожну дитину у розмірі не меншому, ніж 100 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку суд відмовляє, оскільки вказані вимоги не ґрунтуються на положеннях законодавства України.

Так, згідно ст. 182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Всупереч вимог ст.12, 13, 81 ЦПК України позивачем не надано суду будь-яких доказів розміру заробітку (доходу) відповідача або такого його майнового стану, які дозволяли б йому сплачувати аліменти саме в рекомендованому розмірі - 100% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Крім того, суд враховує, що аліменти стягуються у частці від заробітку (доходу) відповідача. Таким чином, якщо відповідач отримуватиме такий розмір заробітку (доходу), який обумовить сплату аліментів в розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, аліменти у вказаному розмірі стягуватимуться з відповідача на підставі даного рішення суду без будь-яких додаткових умов.

У відповідності до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача у дохід держави підлягає стягненню судовий збір за подання позову про стягнення аліментів, від сплати якого відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена при зверненні до суду.

Керуючись ст. ст. 80, 84, 180-182, 183, 184 191 СК України, ст. ст. 2-5, 10-13, 76-81, 141, 264, 265, 280-282, 284, 352, 354 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_2 , аліменти на утримання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частки (заробітку) доходу, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 05.09.2024 року, і до досягнення ОСОБА_7 повноліття - до ІНФОРМАЦІЯ_3 включно. З 29.12.2024 року припинити стягнення аліментів на утримання ОСОБА_5 та з 29.12.2024 року стягувати з відповідача на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_6 у розмірі 1/4 частини усіх видів доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення останньою повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь держави судовий збір у сумі 1211,20 грн.

У решті позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження в разі пропуску строку з поважних причин. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О. М. Дубовік