Справа № 570/6271/24
Номер провадження 2/570/468/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" березня 2025 р. Рівненський районний суд Рівненської області у складі:

судді Гнатущенко Ю.В.

з участю секретаря судових засідань Іллюк С.Р.,

представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Денисюк-Серединської Л.Є.,

представника Рівненської міської ради - Сидорчук К.В.,

представника третьої особи Морозової К.Б.,

прокурора Рівненської окружної прокуратури Дзецько М.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м.Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства "Дитячий санаторно-оздоровчий комплекс "Електронік-Рівне", Рівненської міської ради, третя особа на стороні відповідача, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Управління освіти виконавчого комітету Рівненської міської ради про визнання права власності за набувальною давністю, -

в с т а н о в и в :

У провадженні суду перебуває вищезазначена цивільна справа.

У підготовчому судовому засіданні прокурор Рівненської окружної прокуратури Дзецько М.В. підтримала заяву (в порядку ст.56 ЦПК України, ст. 23 Закону України "Про прокуратуру") про вступ у розгляд Рівненським районним судом Рівненської області справи №570/6271/24 Рівненської окружної прокуратури.

У підготовчому судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Денисюк-Серединська Л.Є., представник відповідача Рівненської міської ради - Сидорчук К.В. та представник третьої особи Управління освіти виконавчого комітету Рівненської міської ради Морозова К.Б. не заперечили щодо вступу у справу №570/6271/24 Рівненської окружної прокуратури.

Представник відповідача КП ДСОК "Електронік-Рівне" у підготовче засідання не з`явився, до суду 13.03.2025 р. від представника - директора КП "ДСОК "Електронік-Рівне" Хижняка О.М. надійшла заява вх. 4157, в якій просить суд розгляд вищезазначеної цивільної справи здійснювати без особистої присутності сторони відповідача у всіх судових засіданнях.

Суд, вислухавши думку учасників справи, дослідивши матеріали справи в межах заявленої заяви, приходить до наступних висновків.

У частині 2 ст. 197 ЦПК України передбачено, що у підготовчому засіданні суд, в тому числі, вирішує питання про виклик у судове засідання свідків, вирішує заяви та клопотання учасників справи, а також здійснює інші дії, необхідні для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті.

07.03.2025 р. до суду надійшла заява керівника Рівненської окружної прокуратури Андрія Максимчука про вступ у справу на підставі ст. 56 ЦПК України, ст. 131-1 Конституції України та ст. 23 Закону України "Про прокуратуру". В обґрунтування заяви вказує, що Рівненською окружною прокуратурою в ході моніторингу офіційного сайту Єдиного державного реєстру судових рішень встановлено, що ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 28.01.2025 р. відкрито провадження у вказаній цивільній справі. Встановлено, що ОСОБА_1 просить визнати за нею право власності за набувальною давністю на об`єкти - будівлю очисних спору, загальною площею 92,2 м.к.в., яка знаходиться в АДРЕСА_1 .

19.12.2006 р. між КП "Дитячий санаторно-оздоровчий комплекс "Електронік-Рівне", в особі директора Гершуна І.В. та фізичною особою ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу будівлі очисних споруд.

У подальшому ОСОБА_1 звернулася до суду з цивільним позовом про визнання права власності, оскільки на думку позивачки, відповідач в особі КП "Дитячий санаторно-оздоровчий комплекс "Електронік- Рівне" ухиляється від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, а іншим чином позивачка не могла провести державну реєстрацію права власності на вищезазначене майно.

Рішенням Рівненського районного суду від 04.07.2007 р. визнано за ОСОБА_1 право власності на об`єкти - будівлю очисних споруд, загальною площею 92,2 кв.м., яка знаходиться в АДРЕСА_1 .

Постановою Рівненського апеляційного суду від 21.11.2024 р. рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 04.07.2007 р. скасовано, у задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання права власності на нерухоме майно відмовлено.

Однак водночас із поданням позову до Рівненського районного суду по справі №570/6271/24, ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою по справі №2-1016/2007, зі змісту якої позивачка просить скасувати повністю постанову Рівненського апеляційного суду по справі №2-1016/2007, і залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Наводить положення ст. 39, ч.4 ст.63 Закону України "Про освіту" (в редакції станом на 01.01.2006 р.), ст. ст. 12, 27 Закону України "Про позашкільні заклади (в редакції від 01.01.2006 р.), ст. 41 Конституції України, ст. ст.16, 316, 319, 321, 327, 328 ЦК України, ст.1, ч.5 ст.16, ст.10, п.30 ч.1 ст.26, ч.5 ст.60 ЗУ "Про місцеве самоврядування в Україні" та судову практику, а саме постанову ВП ВС від 22.01.2019 р. у справі №910/12224/17, а також розпорядження КМУ №141-р "Про деякі питання діяльності дитячих оздоровчих закладів від 17.03.2004 р., яким затверджено перелік державних і комунальних дитячих оздоровчих закладів, серед яких Дитячий санаторно-оздоровчий комплекс "Електронік-Рівне"; постанову КМУ від 16.01.2003 р. №33, якою затверджено Державну програму відпочинку та оздоровлення дітей на період до 2008 р., згідно якої дитячий оздоровчий заклад - позашкільний заклад, що надає оздоровчі послуги дітям.

Згідно інформації, яка розміщена на сайті https://youcontrol.com.ua, наявна інформація про те, що КП ДСОК "Електронік-Рівне" зареєстровано 14.11.2002, організаційно-правова форма - комунальне підприємство, засновник - Рівненська міська рада.

Окрім цього, відповідно до п.1.3 Статуту КП "Дитячого санаторно-оздоровчого комплексу "Електронік-Рівне" Рівненської міської ради, затверджений управлінням освіти виконавчого комітету від 04.12.2019 р., засновником і власником Підприємства є територіальна громада міста в особі Рівненської міської ради, органом управління - Управління освіти виконавчого комітету Рівненської міської ради.

Відповідно до п. 1.2 Комунальне підприємство є правонаступником прав та зобов`язань КП "Дитячий навчально-оздоровчий комплекс "Електронік-Рівне", яке було зареєстроване 14.11.2002 р.

Наводить судову практику, а саме постанову Верховного Суду у справі №806/179/16 від 05.03.2020 р., та вказує, що на виконання вимог ч.4 ст. 23 ЗУ "Про прокуратуру" щодо обгрунтування прокурором у позові (заяві) підстав для представництва прокурором інтересів держави виходить з наступного п.3 ч.1 ст. 131-1 Конституції України передбачено, що в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Також наводить положення ч.3 ст. 56 ЦПК України та ст.1, ч.3, п.п.2, 4 ч.6 ст. 23 ЗУ "Про прокуратуру", рішення Конституційного суду України від 08.04.1999 р. за №3-рп/99 у справі за конституційним поданням Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень ст.2 Арбітражного процесуального кодексу України (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді) "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор або його заступник у кожному випадку самостійно визначає, в чому саме полягає порушення інтересів держави в конкретних правовідносинах, які підлягають вирішенню в судовому порядку.

В даній справі інтерес держави полягає в можливому порушенні вимог чинного законодавства у сфері набуття права власності на майно, яке перебуває у комунальній власності. Порушення вимог чинного законодавства уже становить інтерес держави. Слід зазначити, вступаючи у розгляд вказаної справи, прокурор виходить саме з необхідності вирішення проблем суспільного значення та економічних інтересів держави.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 56 ЦПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Пункт третій частини першої статті 131-1 Конституції України передбачає можливість представництва інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Положення п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України відсилає до спеціального закону, яким мають бути визначені виключні випадки та порядок представництва прокурором інтересів держави в суді. Таким законом є Закон України "Про прокуратуру".

За приписами ч. 3 ст. 23 цього Закону прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Враховуючи викладене, враховуючи обґрунтування, які викладені у заяві про вступ у справу згідно ст. 56 ЦПК України, суд вважає за необхідне допустити до участі у справі Рівненську окружну прокуратуру.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 56, 197, 200 ЦПК України, ст. 131-1 Конституції України, ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" суд,-

у х в а л и в :

Допустити до участі у справі за позовом ОСОБА_1 до КП "Дитячий санаторно-оздоровчий комплекс "Електронік-Рівне", Рівненської міської ради, третя особа на стороні відповідача, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Управління освіти виконавчого комітету Рівненської міської ради Рівненську окружну прокуратуру.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Гнатущенко Ю.В.