Справа №: 398/96/22
провадження №: 2/398/72/25
"24" березня 2025 р. м. Олександрія
Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі:
головуючого судді Стручкової Л.І.,
за участі секретаря судового засідання Дудченко О.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Олександрії в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу кредитором спадкодавця,
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.01.2022 року, зазначена справа розподілена судді Нероді Л.М.
Ухвалою суду від 20.01.2023 року відкрито провадження та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін.
Згідно з розпорядженням керівника апарату Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 25.09.2024 року № 587-р про призначення повторного автоматизованого розподілу судової справи та протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 25.09.2024 року зазначена справа розподілена судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області Стручковій Л.І.
Ухвалою суду від 27.09.2024 року вказану справу прийнято до провадження та призначено до судового розгляду.
Ухвалою суду від 20.11.2024 року задоволено клопотання представника позивача, витребувано докази.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, надіслав до суду клопотання, в якому просив розгляд справи проводити без участі представника позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.
Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причин неявки суду не повідомили, відзиву на позов не надійшло.
Суд на підставі ст.ст.223 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній доказів у відсутність зазначених осіб.
Суд проводить заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи, докази у їх сукупності, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 28.08.2009 року між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_3 був укладений договір про надання банківських послуг, за яким остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту.
ОСОБА_3 в зазначеній заяві вказала свої персональні дані, ознайомилася і погодилася з умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та тарифами банку.
Згідно довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти, кредитний ліміт періодично змінювався.
Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства.
Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_3 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть.
Отже, в судовому засіданні встановлено, що зобов`язання позичальником ОСОБА_3 виконувалися не належним чином та не регулярно, чим істотно були порушені умови кредитного договору.
Відповідно до статті 608 ЦК України зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою.
За змістом статей 1216, 1218 ЦК України у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язаннями у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємця, таким чином, відбувається передбачена законом заміна боржника за зобов`язанням.
Кредитні правовідносини, які виникли між АТ КБ «ПриватБанк» та позичальником ОСОБА_3 допускають правонаступництво.
Відповідно до ч.2 ст.1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.
Стаття 1281 ЦК України не встановлює певного порядку пред`явлення вимог кредиторів. Пред`явлення вимог може відбуватися як безпосередньо спадкоємцю, так і через нотаріуса. При цьому, на відміну від пред`явлення вимоги безпосередньо до спадкоємців, кредитор, скеровуючи претензію до нотаріуса, не зобов`язаний зважати на факт прийняття спадщини, оскільки нотаріус повинен прийняти відповідну заяву незалежно від того, чи прийняв спадщину хоча б один із спадкоємців і чи встановлені спадкоємці взагалі.
Кредитор вправі звернутись до будь-якого нотаріуса за місцем відкриття спадщини, тобто до нотаріуса нотаріального округу за останнім місцем проживання померлого. В такому випадку нотаріус відкриває спадщину за заявою кредитора, адже наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5 «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» визначено, що спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першою заяви спадкоємця про прийняття спадщини чи про відмову від прийняття спадщини, претензії кредитора та ін. Нотаріус за місцем відкриття спадщини в строк, установлений статтею 1281 ЦК України, приймає претензії від кредиторів спадкодавця. Претензії мають бути заявлені у письмовій формі і прийняті незалежно від строку настання права вимоги. Про претензію, що надійшла, нотаріус доводить до відома спадкоємців, які прийняли спадщину, або виконавця заповіту.
З копії спадкової справи (а.с.85-93) вбачається, що позивач в порядку ст.1281 ЦК України в шестимісячний строк з дня коли він дізнався про відкриття спадщини звернувся до нотаріальної контори з претензією кредитора до спадкоємців ОСОБА_3 від 24.05.2018 року, у якій повідомив про заборгованість спадкодавця.
Спадкова справа №250-2018 Олександрійською міською державною нотаріальною конторою №1 Кіровоградської області була заведена на підставі претензії.
Позивачу було надано відповідну відповідь (а.с.89).
Згідно з нормою ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права й обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за винятком прав і обов`язків, зазначених у ст.1219 ЦК України (статті 1218 цього Кодексу).
Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч.1 ст.1268 ЦК України).
Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем, визначені у ч.3 та 4 ст.1268 ЦК України, ст.1269 ЦК України.
Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Так, згідно із ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.
Чинне законодавство розмежовує поняття прийняття спадщини (глава 87 ЦК України «Здійснення права на спадкування») та оформлення спадщини (глава 89 цього Кодексу «Оформлення права на спадщину»).
Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.
Разом з тим незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5 ст.1268 ЦК України).
Частиною 1 ст.1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.
Однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч.3 ст.1296 ЦК України).
Таким чином, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку.
Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що хоч отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до ст.1296 ЦК України є правом, а не обов`язком спадкоємця, однак відсутність у спадкоємця такого свідоцтва не може бути підставою для відмови в задоволенні вимог кредитора.
Оскільки зі смертю боржника зобов`язання з повернення кредиту входять до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми ст.1282 ЦК України щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому частиною другою цієї норми. Саме на підставі норм статей 1281, 1282 ЦК України кредитор заявив вимоги до спадкоємця.
Виходячи з наведених норм, при вирішенні спору про стягнення із спадкоємців коштів для задоволення вимог кредитора спадкодавця встановленню підлягають обставини, пов`язані із з`ясуванням факту прийняття спадщини спадкоємцями, кола спадкоємців, переліку і вартості отриманого останніми у спадщину майна.
За змістом ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.
Стаття 60 ЦПК України передбачає обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно з інформацією, наданою на запит суду Управлінням дозвільно-погоджувальних процедур та адміністративних послуг Олександрійської міської ради, від 28.11.2024 року, вбачається, що на момент смерті ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , були зареєстровані ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
З копії спадкової справи вбачається, що спадкоємці померлої ОСОБА_1 та ОСОБА_2 із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не зверталися.
Беручи до уваги, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 спадщину не оформлювали, тобто взагалі не успадкували будь-яке майно після смерті ОСОБА_3 , суд вважає, що відповідачі не повинні задовольняти вимогу банку про повернення кредитної заборгованості, яку мала ОСОБА_3 . Крім того, в матеріалах справи відсутні докази того, що останні взагалі проживали разом із спадкодавцем на момент її смерті, оскільки навіть факт реєстрації за однією адресою достеменно не свідчить про спільне проживання.
За таких обставин суд доходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог, тому в задоволенні позову належить відмовити повністю.
Згідно з вимогами ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи відмову у задоволенні позовних вимог, відшкодування судових витрат, понесених позивачем на сплату судового збору при поданні позову до суду, не здійснюється.
Керуючись ст.ст.2, 4, 10-13, 76-84, 141, 223, 258, 259, 263-265, 268, 279, 280 282, 352, 354 ЦПК України, суд,
У задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу кредитором спадкодавця - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його складення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подачі апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повне рішення складено 24 березня 2025 року.
Суддя Л.І. Стручкова