Суддя Шевченко С. В.
Провадження № 2/644/1500/25
РІШЕННЯ

іменем України

19 березня 2025 року Орджонікідзевський районний суд м. Харкова в особі судді Шевченка С.В., за участі: відповідача та його представника адвоката Пекареніна А.А., секретаря с/з Кузьміної Ю.С., розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат на дітей,

у с т а н о в и в :

У поданому позові ОСОБА_1 просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі по 1/3 частки від заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку. Крім того, позивачка просила стягнути з відповідача додаткові витрати, які вона понесла на дітей у загальному розмірі 40000 грн. Також ОСОБА_1 просила стягнути на її користь на майбутнє по 5000 грн на ОСОБА_5 та по 3000 грн на ОСОБА_6 щомісячно у якості додаткових витрат на їх утримання.

В обґрунтування вимог позивачка посилається на те, що відповідач, який є батьком дітей, проживає окремо, діти перебувають на її утриманні, ОСОБА_2 не приймає і достатній мірі в утриманні дітей та фінансуванні додаткових витрат на їх потреби у лікуванні та розвитку здібностей.

У поданому відзиві ОСОБА_2 зазначав, що не заперечує проти позову в частині стягнення з нього аліментів на утримання дітей у розмірі 1/3 частини від його заробітку. В частині стягнення додаткових витрат просив у позові відмовити, на обґрунтування чого посилався на те, що заявлені позивачкою додаткові витрати є необґрунтованими, вочевидь завищеними та не відповідають його реальному матеріальному стану.

З`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, судом встановлено, що сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після розірвання шлюбу у жовтні 2024 року діти проживають з позивачкою. Відповідач проживає окремо, має щомісячний заробіток у середньому розмірі близько 10800 грн. Доказів наявності інших утриманців відповідачем не надано.

Частиною 1 ст. 82 ЦПК України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання

Відповідачем визнається вимога про стягнення з нього аліментів на утримання двох дітей у розмірі 1/3 частини від його заробітку.

Статтями 180 та 181 СК встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способом виконання батьками обов`язку утримувати дитину, є, зокрема, присудження за рішенням суду коштів на утримання дитини (аліменти) у частці від доходу одного з батьків.

При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (стаття 182 СК України).

Відповідно до приписів ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття

Беручи до уваги викладене вище, суд доходить висновку, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання двох дітей у розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, починаючи з 12.12.2024 (день подачі позову до суду) і до досягнення старшою дитиною повноліття.

Поряд з цим суд не знаходить підстав для стягнення з відповідача аліментів у розмірі по 1/3 частки від його заробітку (доходу) на кожного з дітей, як проте просила позивачка, оскільки такий розмір є необґрунтований і не підтверджений відповідними доказами.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача додаткових витрат на дітей суд виходить з викладеного нижче.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

Статтею 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Частина 1 статті 185 СК України закріплює правило, відповідно до якого, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається даною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини будуть індивідуальними у кожному конкретному випадку.

Відповідно до частини другої статті 185 СК України, розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після фактичного понесення разово, періодично або постійно. (ч. 3 ст. 185 СК України)

У пункті 18постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» звернуто увагу судів на те, що до передбаченої статтею 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

В правовій позиції Верхового Суду України, висловленій 13 вересня 2017 у справі № 6-1489цс17, зазначено, що виходячи з аналізу статті 185 СК України, вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Ураховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Отже, законодавцем закріплено правило, відповідно до якого той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається згаданою вище статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою.

Відповідно до даної норми обов`язок брати участь у додаткових витратах на дитину поширюється не лише на тих батьків, хто сплачує аліменти, а й на того з батьків, до якого позов про стягнення аліментів не пред`являвся. У такому випадку такий батько зобов`язаний нести додаткові витрати на дитину.

Додаткові витрати не є додатковим стягнення коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат.

Оцінюючи вимоги позивачки, в частині стягнення з відповідача додаткових витрат, на відповідність наведеним вище вимогам норм матеріального права та судовій практиці, суд доходить висновку, що вони підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Понесення відповідачкою витрат на лікування захворювання криптогенної епілепсії та корекцію зору ОСОБА_7 підтверджено належними, допустимими та достовірними доказами, а саме: копією консультативного висновку спеціаліста у якому відображений діагноз та призначене лікування, копіями фіскальних чеків на придбання за призначенням ліків на загальну суму 5161,78 грн, копією договору № 93140 від 26.08.2023 на надання медичних послуг з обстеження зору, копією квитанції з оплати цих послуг у розмірі 1000 грн, копією виписки за результатами медичного обстеження та призначеного лікування та копіями квитанцій про оплату жорстких контактних лінз Paragon на обидва ока вартістю 17000 грн та 15000 грн відповідно. Відтак позовні вимоги у цій частині є обґрунтованими і підлягають задоволенню на загальну суму 19080,89 грн (5161,78+1000+17000+15000 : 2).

Заперечення відповідача щодо цих вимог є безпідставними.

В решті вимог про стягнення додаткових витрат суд відмовляє з таких підстав.

Довідки про вартість послуг у спортивному клубі «СК Елемент» та Навчально-спортивному комплексі Національного юридичного університету імені Я. Мудрого мають інформаційний характер і доказів того, що позивачка понесла витрати на оплату таких послуг суду не надано. Крім того, характер послуг свідчать про їх спрямованість на загальний розвиток дітей, а не розвиток їх індивідуальних здібностей.

Питання щодо компенсації позивачці витрат з оплати навчання ОСОБА_7 в онлайн-школі DarwinLand підлягає вирішенню після завершення курсу навчання та фактичної оплати даної послуги.

Щодо вимоги про стягнення з відповідача вартості придбаного позивачкою ноутбуку, то суд погоджується з доводами відповідача, які ним викладені у відзиві на позов, а саме, що з маркування товару встановлено, що даний комп`ютер має характеристики ігрового, в той час як позивачка вказувала метою його придбання навчальні цілі. Крім того, суд зауважує на те, що матеріали справи не містять відомостей про характер навчального процесу дітей (онлайн чи офлайн, або ж змішаний). З огляду на викладене, суд доходить висновку про безпідставність даної вимоги.

Щодо розподілу судових витрат.

Частиною 8 ст. 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

За результатами розгляд справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами у порядку, визначеному статтею 137 ЦПК України.

Зокрема, розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджуються здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт, виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (п. 2 ч. 2, ч. 3 ст. 137 ЦПК України).

Так на підтвердження здійснених відповідачем витрат на правничу допомогу адвоката надано ордер про надання правничої допомоги від 09.12.2024 та квитанцію про оплату 6000 грн правничої допомоги.

Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

З урахуванням викладеного, суд доходить висновку, що заявлений розмір витрат на правничу допомогу є обґрунтований і пропорційний до предмету спірних правовідносин і підлягають стягненню з позивача на користь відповідача у розмірі 6000 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 141, 258, 259, 263-265, 268, 274, 354, 355, ч.1 ст. 430 ЦПК України, ст.ст.180, 181,182, 183, 191 СК України, суд,

у х в а л и в :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) аліменти на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, починаючи з 12.12.2024 і до досягнення старшою дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на дитину ОСОБА_8 у розмірі 19980,89 грн.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь державного бюджету України судові витрати на оплату судового збору в розмірі 2422 грн 40 коп.

Стягнутиз ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати на оплату правничої допомоги у розмірі 6000 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 30-ти днів з дня проголошення рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду

Повний текст судового рішення складений 24.03.2025.

Суддя С.В. Шевченко