Справа № 591/6227/21
Провадження № 2/591/521/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2025 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого в особі судді - КЛИМЕНКО А.Я.

при секретарі - Устименко М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Окружної прокуратури м. Суми, Головного управління національної поліції в Сумській області, Державної Казначейської служби України, Управління Державної казначейської служби України в Сумській області

про відшкодування моральної шкоди завданої незаконними діями органів досудового розслідування

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Окружної прокуратури м. Суми, Головного управління національної поліції в Сумській області, Державної Казначейської служби України, Управління Державної казначейської служби України в Сумській області про відшкодування моральної шкоди завданої незаконними діями органів досудового розслідування і свої позовні вимоги мотивує тим, що відносно нього як в.о. директора ПВП «Сільмашторг» незаконно було порушено кримінальне провадження 12.03.2009 року за ч.1 ст. 366 КК України. Його було відсторонено від роботи, була вилучена трудова книжка, він не отримував заробітну плату за місцем своєї роботи за весь час проведення слідства. Слідство тривало близько 12 років, він перебував в статусі обвинуваченого, а тому ставить питання про відшкодування моральної шкоди в сумі 1500000(один мільйон п`ятсот тисяч) грн..

Позивач ОСОБА_1 , його представник адвокат Фомінов Р.М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю, просять суд позов задоволити.

Представник Державної казначейської служби в судовому засіданні проти позову заперечувала, просить суд в позові відмовити повністю з підстав зазначених в письмовому відгуці. В письмовому відгуці посилається на недотримання позивачем порядку відшкодування шкоди, визначеного Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» в частині відшкодування суми втраченого заробітку. Що стосується моральної шкоди, то позивач не наводить в чому саме полягає нанесена йому моральна шкода, а також взагалі не наводить підстав та обґрунтованих розрахунків, з яких він виходить при визначенні моральної шкоди саме в тому розмірі на якому наполягає.

Представник Головного управління національної поліції в Сумській області в судовому засіданні проти позову заперечувала, просить суд в позові відмовити повністю. В обґрунтування посилалася на Закон України Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду, в якому чітко передбачений порядок відшкодування вказаної шкоди і він полягає в зверненні з відповідною заявою до органу, який закрив кримінальну справу, а не в подачі цивільного позову до суду. Крім того, зазначив, що позивач не надав жодного доказу на підтвердження суми завданої йому моральної шкоди. Також позивачем не надано до суду жодних доказів, які б свідчили про причинний зв`язок між отриманою моральною шкодою, зазначеною позивачем в позовній заяві, та закриттям кримінального провадження.

Представник окружної прокуратури м. Суми в судовому засіданні проти позову заперечувала, пояснила суду, що окружна прокуратура м. Суми не є юридичною особою і не може бути відповідачем по справі. Також пояснила суду, що шкода заподіяна незаконними діями прокуратури повинна розраховуватися органами прокуратури, про що виноситься відповідна постанова та на її підставі особа, якій заподіяно шкоду, повинна звернутися до Державної казначейської служби про відшкодування вказаної шкоди.

Суд, вислухавши сторони, вивчивши матеріали даної цивільної справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного:

Судом встановлено, що постановою старшого слідчого в ОВС СВ податкової міліції ДПА в Сумській області Каплун В.О. від 18 березня 2009 року було виділено з кримінальної справи № 08310001 кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_1 в скоєнні злочину, передбаченого ст. 366 ч. 1 КК України, в окреме провадження.

Постановою старшого слідчого в ОВС СВ податкової міліції ДПА в Сумській області Каплун В.О. від 12 березня 2009 року порушено відносно в.о. директора ПВП Сільмашторг ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця м. Суми, кримінальну справу за ознаками злочину, передбаченого ст. 366 ч. 1 КК України. Порушену кримінальну справу об`єднано в одне провадження із кримінальною справою № 08310001, об`єднаній справі надано № 08310001.

13 квітня 2009 року Прокуратурою Сумської області, на підставі ст. 7-2 КПК України направлено кримінальну справу № 09310001, по обвинуваченню ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в скоєнні злочину, передбаченого ст. 366 ч. 1 КК України, для вирішення питання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності до Зарічного районного суду м. Суми.

Постановою Зарічного районного суду м. Суми від 29 грудня 2009 року звільнено від кримінальної відповідальності та закрито кримінальну справу відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 366 КК України у зв`язку з дійовим каяттям.

В постанові про закриття кримінального провадження від 04.12.2020 року мова не йде про кримінальну справу, яка була порушена відносно ОСОБА_1 12.03.2009 року за ч.1 ст. 366 КК України. З постанови слідує, що відносно позивача ОСОБА_1 порушувалися декілька кримінальних проваджень.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 24 березня 2015 року у справі позов ОСОБА_1 було частково задоволено і стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 30000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди та 600 грн. - витрат на правову допомогу. В даній цивільній справі мова йшла про відшкодування шкоди, заподіяної позивачу порушенням та розслідуванням відносно ОСОБА_1 17.10.2011 року кримінальної справи, провадження в якій остаточно було закрите 14.10.2013 року у зв`язку із встановленням відсутності в діянні складу кримінального правопорушення.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені нормами статті 1167 ЦК України, відповідно до якої шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (стаття 1174 цього Кодексу).

Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України.

Відповідно до ст. 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Моральна шкода полягає у душевних стражданням, яких фізична особа зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою щодо неї самої та у зв`язку із приниженням її честі, гідності а також ділової репутації; моральна шкода відшкодовується грішми, а розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом з урахуванням вимог розумності і справедливості.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо), та, з урахуванням інших обставин, зокрема тяжкості вимушених змін у життєвих стосунках, ступеню зниження престижу і ділової репутації позивача. При цьому, виходити слід із засад розумності, виваженості та справедливості.

Правовою підставою цивільно-правової відповідальності за відшкодування шкоди, завданої рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини. Разом з тим, обов`язок доведення наявності шкоди, протиправності діяння та причинно-наслідкового зв`язку між ними покладається на позивача. Відсутність однієї із складової цивільно-правової відповідальності є підставою для відмови у задоволенні позову. Отже, визначальним у вирішенні такої категорії спорів є доведення усіх складових деліктної відповідальності.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Однією із засад кримінального провадження є забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності, гарантоване статтею 24 КПК України, згідно з якою кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до змісту частини першої статті 303 КПК України під час досудового розслідування можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

За правилом частини другої статті 307 КПК України слідчий суддя за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування виносить ухвалу про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Таким чином, в ухвалі слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування реалізується така засада кримінального судочинства, як реалізація особою права на оскарження їх процесуальних рішень, дій чи бездіяльності до суду.

Суд, здійснюючи нагляд за дотриманням верховенства права та законності у процесуальній діяльності слідчого та прокурора, забезпечує дотримання основних прав та інтересів особи та реалізує відповідний судовий контроль за їх діяльністю, що має на меті усунення недоліків у такій діяльності.

При цьому, наявність певних недоліків у процесуальній діяльності зазначених посадових осіб сама по собі не може свідчити про незаконність їх діяльності як такої й, відповідно, не може бути підставою для безумовного стягнення відшкодування моральної або майнової шкоди.

Сам факт оскарження процесуальних рішень, прийнятих у кримінальному провадженні, не тягне наслідків цивільно-правового характеру і не може бути доказом того, що дії та бездіяльність відповідачів завдали позивачу моральної шкоди.

Позивачем не доведено наявності заподіяної йому моральної шкоди, причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями відповідачів. Доводи щодо погіршення стану здоров?я позивача внаслідок довготривалого досудового розслідування не підтверджені доказами.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснив, що відносно нього порушувалися декілька кримінальних справ. Сам позивач пояснив суду, що підприємства де він працював чи був директором не працювали, не здійснювали господарську діяльність, не здійснювали відрахування податків та обов`язкових платежів.

Документи про стан здоров`я, додані позивачем до матеріалів даної цивільної справи, не свідчать про те, що це пов?язано із кримінальним провадженням №08310001, яке було порушене у 2009 році.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами факту заподіяння йому моральних страждань чи втрат немайнового характеру, а отже, і заподіяння моральної шкоди, розмір якої ним не обґрунтований. Відтак, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 11 - 13, 81, 133, 141, 223, 259, 263-265 ЦПК України, суд -

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Окружної прокуратури м. Суми, Головного управління національної поліції в Сумській області, Державної Казначейської служби України, Управління Державної казначейської служби України в Сумській області про відшкодування моральної шкоди завданої незаконними діями органів досудового розслідування - відмовити в зв`язку з необгрунтованістю.

Рішення суду може бути оскаржено до Сумського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст судового рішення виготовлено 24 березня 2025 року.

СУДДЯ А.Я.КЛИМЕНКО