Справа №333/6198/24
Провадження №2/333/362/25
РІШЕННЯ

Іменем України

21 березня 2025 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м.Запоріжжя у складі: головуючого судді Тучкова С.С., за участю секретаря судового засідання Шелесько Ю.О., представника позивача Трачук Н.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, за правилами загального позовного провадження, цивільну справи №333/6198/24 за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі Запорізької міської ради про визнання права власності у порядку спадкування за заповітом, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Комунарського районного суду м.Запоріжжя із позовом до Територіальної громади в особі Запорізької міської ради про визнання права власності у порядку спадкування за заповітом, в якому просить суд встановити факт спільного проживання ОСОБА_2 зі своєю матір`ю ОСОБА_3 станом на час її смерті, ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , визнати за позивачем право власності на спадкове майно: квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , та жилий будинок за адресою: АДРЕСА_2 , у порядку спадкування за заповітом після ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_2 . На час смерті йому на праві власності належала квартира за адресою: АДРЕСА_1 , та жилий будинок за адресою: АДРЕСА_2 , які він успадкував у порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , так як проживав разом з нею за однією адресою, але свідоцтво про право на спадщину не отримав. Спадкова справа за даними реєстру після смерті ОСОБА_4 не заводилася. Позивач своєчасно, 09.01.2024 року, подав приватному нотаріусу Запорізького міського нотаріального округу Сенченко К.В. заяву про прийняття спадщини. Нотаріусом було заведено спадкову справу. 18.03.2024 року позивач подав нотаріусу заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, але постановою нотаріуса від 1.03.2024 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, так як у нього є реєстрація права власності на спадкове майно у державному реєстрі та спадкодавець ОСОБА_5 на думку нотаріуса не прийняв спадщину після померлої матері ОСОБА_3 , бо не проживав разом з нею та не подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Єдиним спадкоємцем померлого п`ятої черги за заповітом є позивач, інші спадкоємці відсутні, тому відповідачем по справі він зазначив територіальну громаду, яка відповідно до ст.1277 ЦК України може претендувати на відумерлу спадщину. ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , її син, ОСОБА_2 на цей був зареєстрований у квартирі за адресою: АДРЕСА_3 , але фактично проживав зі своєю матір`ю у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , тому прийняв спадщину після її смерті.

Ухвалою суду від 24.07.2024 року відкрито провадження по справі, постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, розпочато підготовче провадження у справі і призначено підготовче засідання (а.с.35).

Ухвалою суду від 28.08.2024 року підготовче провадження по справі закрито, призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.44).

Позивач у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений судом своєчасно і належним чином.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі, а також зазначила, що судові витрати позивач залишає за собою.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений своєчасно і належним чином, відзиву до суду не надавав. 14.08.2024 року до суду надійшла заява від представника відповідача про розгляд справи без їхньої участі, вирішення справи відніс на розсуд суду (а.с.39).

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, свідків, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази і проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, дійшов таких висновків.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Заочним рішенням Заводського районного суду м.Запоріжжя від 12.12.2007 року по справі №2-1569/07, яке набрало чинності 23.12.2007 року, визнано за ОСОБА_3 право власності на житловий будинок АДРЕСА_2 в порядку спадкування після смерті її матері ОСОБА_6 (а.с.8, 11-12).

Відповідно до інформації, наданої ТОВ «ЗМБТІ», в матеріалах інвентаризаційної справи правовстановлюючі документи на житловий будинок АДРЕСА_2 відсутні, але містяться наступні документи: договір про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві приватної власності, витяг із рішення виконкому Шевченківської районної ради депутатів трудящих.

ОСОБА_3 на праві приватної власності належить квартира за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 01.06.2006 року, витягом про державну реєстрацію прав, копією технічного паспорту на квартиру (а.с.9, 10).

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, актовий запис № 6934, серія НОМЕР_1 від 26.10.2017 року (а.с.23, 64, 69-70).

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, актовий запис № 1874, серія НОМЕР_2 від 25.07.2023 року (а.с.24, 26, 52, 59-60).

ОСОБА_2 був сином ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження, актовий запис № 620 від 23.03.1974 року, серія НОМЕР_3 від 14.10.1975 року (а.с.22, 61-62, 63).

За життя, 19.07.2023 року, ОСОБА_2 склав заповіт, за яким заповів усе належне йому майно, усі майнові права і обов`язки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.25, 55-58).

Судом було витребувано і досліджено копію спадкової справи №1/2024 після померлого ОСОБА_2 (а.с.49-101).

ОСОБА_1 , маючи намір оформити свої спадкові права після смерті ОСОБА_2 в порядку спадкування за заповітом, 09.01.2024 року, подав до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Сенченко К.В. заяву про прийняття спадщини за заповітом (а.с.51), проте у видачі свідоцтва про право на вказане спадкове майно йому було відмовлено.

Із змісту постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 18.03.2024 року вбачається, що відсутній факт прийняття спадщини за законом ОСОБА_2 після померлої ОСОБА_3 (а.с.28-29).

Місцем проживання фізичної особи згідно ч.1 ст.29 ЦК України є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Місце реєстрації ОСОБА_3 у період з 04.12.1974 року народження по ІНФОРМАЦІЯ_4 , за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.80).

Інформація щодо реєстрації або зняття з реєстрації ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , відсутня (а.с.78). Інформація щодо реєстрації місця проживання ОСОБА_2 в реєстрі територіальної громади м.Запоріжжя відсутня (а.с.79). Місце проживання ОСОБА_2 на момент посвідчення заповіту було: АДРЕСА_3 (а.с.82).

Свідок ОСОБА_7 , допитана у судовому засіданні зазначила, що ОСОБА_2 знає з дитинства. Він мешкав в квартирі АДРЕСА_4 , вона у квартирі АДРЕСА_5 цього ж будинку. З його матір`ю ОСОБА_3 спілкувалися дуже близько, товаришували. Остання померла у 2017 році. ОСОБА_2 останній раз бачила 27.06.2023 року, коли приїхала швидка і забрала його до лікарні, адже у нього було виявлено запалення легенів. У ОСОБА_3 і ОСОБА_2 родичів немає. Щодо спорів з приводу спадкового майна нічого невідоме. ОСОБА_3 і ОСОБА_2 разом мешкали за адресою: АДРЕСА_1 . Також ОСОБА_8 у спадок після матері залишився житловий будинок на ОСОБА_9 .

Свідок ОСОБА_10 , допитана у судовому засіданні зазначила, що з ОСОБА_2 знайома з 2015 року, він є другом чоловіка, хрестив його сина. ОСОБА_2 мешкав із матір`ю у АДРЕСА_1 . Остання хворіла, потребувала стороннього догляду, і ОСОБА_2 доглядав за нею. ОСОБА_3 померла у 2017 році. ОСОБА_2 помер у 2023 році. Похованням займалася жінка з якою він мешкав. Рідних дітей він не мав, про його родичів нічого невідомо. Щодо спорів з приводу спадкового майна свідку невідомо.

Згідно абз. 1 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Закон не визначає, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту спільного проживання, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів є обов`язком суду при їх оцінці.

Та обставина, що ОСОБА_2 не був зареєстрований за однією адресою з ОСОБА_3 на час смерті останньої не спростовує висновок суду про їх спільне проживання по день смерті, що підтверджується іншими доказами.

Суд врахував, що показами свідків, підтверджено що ОСОБА_2 постійно мешкав разом із ОСОБА_3 за адресою в квартирі АДРЕСА_1 , по день смерті останньої, здійснював догляд за нею. Підстав ставити під сумнів показання свідків, у суду не має, ці показання є переконливими та логічними.

Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Тобто для підтвердження прийняття спадщини має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом чи заповітом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Будь-яких даних про те, що після смерті ОСОБА_3 є спадкоємці у порядку, передбаченому нормами ЦК України, які би оспорювали право ОСОБА_2 на прийняття спадщини, судом не встановлено.

Факт, про встановлення якого просить позивач, має для нього юридичне значення, так як надає право на спадкування.

За таких обставин, суд визнає встановленим факт постійного проживання ОСОБА_2 разом із спадкодавцем ОСОБА_3 , до дня її смерті, за адресою: АДРЕСА_1 .

Щодо визнання права власності на житло в порядку спадкування за заповітом суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до положень ст.ст.1216, 1217, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтями 1220, 1221 ЦК України визначено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Згідно зі ст.ст.1222, 1223 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

За змістом ст.ст.1233, 1234, 1235 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ст. 1268 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст.ст.1269, 1270 ЦК України).

За змістом ст.ст.1296, 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пунктах 24 і 25 Постанови від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Із матеріалів справи вбачається, що постановою від 18.03.2024 року нотаріус відмовив у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщини за заповітом, оскільки відсутній факт прийняття спадщини за законом ОСОБА_2 після померлої ОСОБА_3 .

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Якщо нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Судом встановлено, що позивач є спадкоємцем після смерті ОСОБА_2 , якому на момент смерті належали квартира за адресою: АДРЕСА_1 , та жилий будинок за адресою: АДРЕСА_2 . На час розгляду справи будь-яких даних про те, що після смерті ОСОБА_2 є спадкоємці у порядку, передбаченому нормами ЦК України, які би оспорювали право ОСОБА_1 на прийняття спадщини, судом не встановлено.

З урахуванням зазначеного вище у сукупності, суд доходить до висновку, що позовні вимоги позивача про визнання за ним права власності на спадкове майно: квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , та жилий будинок за адресою: АДРЕСА_2 , у порядку спадкування за заповітом після ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , є обґрунтованими, підтвердженими зібраними у справі доказами, а тому підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 1216, 1217, 1218, 1220, 1221, 1222, 1223, 1233, 1234, 1235, 1268, 1296, 1297 ЦК України, ст.ст.10-13, 77-80, 141, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі Запорізької міської ради про визнання права власності у порядку спадкування за заповітом задовольнити повністю.

Встановити факт спільного проживання ОСОБА_2 зі своєю матір`ю ОСОБА_3 , станом на час її смерті, ІНФОРМАЦІЯ_6 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , право власності на спадкове майно квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , та жилий будинок за адресою: АДРЕСА_2 , у порядку спадкування за заповітом після ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складене 21 березня 2025 року.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя С.С. Тучков