24.03.2025 Єдиний унікальний номер 205/4126/25
Єдиний унікальний номер 205/4126/25
Провадження № 2/205/2884/25
УХВАЛА

24 березня 2025 року м. Дніпро

Суддя Ленінського районного суду м. Дніпропетровська Приходченко О.С., ознайомившись з матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до держави Російська Федерація в особі Міністерства юстиції Російської Федерації про стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

18 березня 2025 року ОСОБА_1 звернувся електронною поштою до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до відповідача держави РФ в особі Міністерства юстиції РФ про стягнення моральної шкоди.

Матеріли позову в провадження судді канцелярією суду були передані 19 березня 2025 року.

Ознайомившись з матеріалами позову, приходжу до висновку, що вказана позовна заява не відповідає вимогам ч. 4 ст. 177 ЦПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

За змістом ч. 2 ст. 133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Сплата судового збору за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів є складовою доступу до правосуддя, який є елементом права особи на судовий захист, гарантованого статтею 55 Конституції України.

Так, за висновками Європейського суду з прав людини, загалом прийнятним вважається встановлення в національному законодавстві процесуальних обмежень та вимог з метою належного здійснення правосуддя; проте вони не повинні підривати саму суть права на доступ до суду.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 19 червня 2001 року справа «Креуз проти Польщі» (CASE OF KREUZ v. POLAND), «право на суд» не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами, в тому числі фінансовими. Вимога сплатити судовий збір не обмежує право заявника на доступ до правосуддя.

Як вбачається із матеріалів позовної заяви ОСОБА_1 , як на підставу несплати судового збору, посилався на положення п. 22 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», відповідно до якого від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах за позовами до держави-агресора російської федерації про відшкодування завданої майнової та/або моральної шкоди у зв`язку з тимчасовою окупацією території України, збройною агресією, збройним конфліктом, що призвели до вимушеного переселення з тимчасово окупованих територій України, загибелі, поранення, перебування в полоні, незаконного позбавлення волі або викрадення, а також порушення права власності на рухоме та/або нерухоме майно.

Отже, застосування положень п. 22 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» підлягає за наявності певних умов, а саме вимушеного переселення з тимчасово окупованих територій України, загибелі, поранення, перебування в полоні, незаконного позбавлення волі або викрадення, а також порушення права власності на рухоме та/або нерухоме майно.

Саме для громадян, які зазнали таких непоправних наслідків через дії держави-агресора РФ, законодавець передбачив звільнення їх від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.

При цьому відповідно до «Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією», затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 22 грудня 2022 року № 309 місто Дніпро, де зареєстрований і проживає ОСОБА_1 3 13 серпня 1995 року, не є тимчасово окупованою територією. Так само позивачем не наводиться обставини щодо спричинення моральної шкоди через поранення, перебування у полоні тощо.

В обґрунтування своїх позовних вимог, позивач зазначає, що діями держави-агресора РФ йому завдані моральні страждання внаслідок стресу позивача, викликані через постійні повітряні тривоги та необхідність перебування тривалий час в укритті, бомбардування об`єктів критичної інфраструктури, що вимагає додаткових зусиль для організації свого життя, забезпечення безпеки та захисту порушених прав.

Таким чином, з урахуванням предмету та підстав позову, ОСОБА_1 не є особою, яку звільнено від сплати судового збору, на підставі п. 22 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір».

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з приписами абз. 3 п.п. 1 п. 1 ч. 2 ст.4 ЗУ «Про судовий збір» за подання позовної заяви позовної заяви майнового характеру, поданої фізичною особою, ставка судового збору встановлюється у розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2025 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2025 року становить 3 028 грн.

Положеннями ч. 1 ст. 6 ЗУ «Про судовий збір» за подання позовів, ціна яких визначається в іноземній валюті, судовий збір сплачується у гривнях з урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України на день сплати.

У даному випадку, за заявлену вимогу про відшкодування моральної шкоди в сумі 35 000 євро, що за позовом є еквівалентом 1 575 024 грн. 50 коп., ОСОБА_1 необхідно сплатити судовий збір в розмірі 1 % від ціни позову, та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, у гривнях, що становить 15 140 грн. (3 028 грн. х 5 розмірів прожиткового мінімуму = 15 140 грн.) за наступними реквізитами: отримувач коштів: ГУК у Дніпропетровській області/Новокодацький район/22030101; код отримувача: 37988155; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); МФО: 899998; р/о: UA0004633; код класифікації доходів бюджету: 22030101; призначення платежу: судовий збір, за позовом (ПІБ чи назва установи, організації, підприємства), Ленінський районний суд м. Дніпропетровська .

Всупереч вказаній процесуальній нормі закону позивачем не додано до позовної заяви документи, що підтверджують сплату судового збору у відповідному розмірі, який повинен обраховуватись виходячи із ціни позову.

Посилання позивача на судові рішення по інших аналогічних справах не можуть бути прийняті до уваги судом, оскільки в кожній справі суд вирішує процесуальні питання, зокрема, щодо наявності підстав для звільнення заявника від сплати судового збору, виключно з огляду на конкретні обставини конкретного позову.

З урахуванням зазначених обставин, позовна заява не відповідає вимогам ч. 4 ст. 177 ЦПК України, а тому відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України позов підлягає залишенню без руху з наданням позивачеві строку для усунення недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 185 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до держави Російська Федерація в особі Міністерства юстиції Російської Федерації про стягнення моральної шкоди залишити без руху та запропонувати позивачеві усунути недоліки у строк, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання копії ухвали, з додержанням вимог ч. 4 ст. 177 ЦПК України.

У разі невиконання ухвали в зазначений термін, позов вважається не поданим та повертається позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: