Справа № 525/834/24
Провадження № 2/525/27/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.03.2025 селище Велика Багачка

Великобагачанський районний суд Полтавської області в складі:

головуючої судді Прасол Я.В.,

секретаря судових засідань Хоменка М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Велика Багачка Полтавської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тарас Володимирович, приватний виконавець Скрипник Володимир Леонідович, Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

у с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернулася до Великобагачанського районного суду Полтавської області з позовом до ТОВ «Дебт Форс», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т.В. про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника В.Л. перебуває виконавче провадження №64965700 відкрите на підставі виконавчого напису №2478 вчиненого 24.02.2021 приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Т.В. про стягнення з неї заборгованості на користь ТОВ «Дебт Форс».

Позивачка вважає, що вчинений виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з тим, що лише в безспірному порядку нотаріус міг би видати виконавчий напис і направити його до виконання. Позивач не погоджується із розрахунком суми заборгованості встановленої виконавчим написом, посилаючись на порушення її прав та інтересів, просить суд визнати виконавчий напис №2478 від 24.02.2021 виданий Приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Т.В. таким, що не підлягає виконанню.

05.07.2024 судом відкрито загальне позовне провадження по справі, підготовче засідання призначено на 22.08.2024, відповідачу та третій особі направлено копію позову з додатками, роз`яснено право подати відзив та письмові пояснення у справі (а.с. 25).

22.08.2024 позовну заяву було залишено без руху, згідно ч. 11 ст. 187 ЦПК України, надано строк, для усунення виявлених недоліків ( а.с. 44).

10.09.2024 позивачем усунуті недоліки, розгляд справи продовжено (а.с. 50-57, 60).

24.09.2024 судом постановлено ухвалу про прийняття до розгляду уточненої позовної заяви ОСОБА_3 та продовження розгляду цивільної справи з урахуванням викладених у ній обставин; залучено до участі у справі, як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору приватного виконавця Скрипника В.Л., продовжено строк підготовчого провадження (а.с. 67-68).

11.11.2024 судом були витребувані додаткові докази у справі та залучено до участі у справі, як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ТОВ «Вердикт Капітал» (а.с. 92-93). 21.11.2024 на адресу суду надійшли витребувані докази (а.с. 105-160).

22.01.2025 судом закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду (а.с. 175).

У судове засідання 21.03.2025 усі учасники судового розгляду не з`явилися, про місце, дату та час розгляду справи повідомлені належним чином. Ухвалою суду від 21.03.2025 постановлено провести заочний розгляд справи.

Оскільки усі учасники судового розгляду у судове засідання не з`явилися, суд проводить розгляд справи з урахуванням ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, в їх сукупності та взаємозв`язку, приходить до наступних висновків.

Судом установлено, що згідно виконавчого напису приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Личука Т.В. від 24.02.2021 громадянка ОСОБА_3 є боржником за Кредитним договором №AG5000235 від 04.05.2019, укладеним з ТОВ «ФК «Дінеро», правонаступником якого є ТОВ «Вердикт Капітал». Сума заборгованості складає 27592,19 грн., у тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту 8900 грн., прострочена заборгованість за відсотками та комісіями 18692,19 грн.; крім того, 1000 грн. - плата за вчинення виконавчого напису нотаріусом (а.с. 22, 110).

На підставі вищевказаного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу Полтавської області Скрипником В.Л. 26.03.2021 було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №64965700 (а.с. 4-5, 18-19, 112).

Ухвалою суду від 27.12.2023 замінено стягувача ТОВ «Вердикт Капітал» у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого напису №2478 виданого 24.02.2021 приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Т.В щодо стягнення з ОСОБА_3 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості, на його правонаступника ТОВ «Дебт Форс» ( а.с. 6-7, 142-143).

ОСОБА_4 08.08.2024 зареєструвала шлюб та змінила прізвище на ОСОБА_5 ( а.с. 201).

Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом.

Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто, чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису (постанова Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 299/1160/16-ц, провадження № 61-22900св18).

Крім цього, слід зазначити, що оскільки у нотаріальному процесі бере участь одна сторона правочину, то нотаріус оцінює документи як докази лише однієї заінтересованої сторони - стягувача, який звернувся до нотаріуса за захистом своїх цивільних прав, при цьому, останній повинен здійснити перевірку всіх документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії - виконавчого напису, які, зокрема, підтверджують наявність зобов`язання та їх безспірність.

Безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору, зокрема, щодо її розміру, строків, за яких вона нарахована тощо, а відтак, і документів, які підтверджують її безспірність і на підставі яких нотаріус вчиняє виконавчий напис. Документи, що встановлюють заборгованість, насамперед мають бути однозначними, беззаперечними та стовідсотково підтверджувати наявність у боржника заборгованості перед кредитором.

Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 05 липня 2017 року по справі №754/9711/14-ц безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Тому, суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів.

Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

При цьому законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

З наданих позивачем та витребуваних судом документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису, а саме станом на 24.02.2021 боржниця ОСОБА_6 мала безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі. Судом не установлено факту отримання позивачем повідомлення про наявність заборгованості та її розміру. Відповідачем не подано до суду належних та достовірних доказів щодо спростування доводів позивача.

За таких обставин, враховуючи те, що відповідачем не було подано у встановлений судом строк відзиву на позовну заяву та не додано відповідних доказів, які б підтверджували його можливі заперечення, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис необхідно визнати таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог. Суд, вирішуючи питання про відшкодування судових витрат керується принципом диспозитивності. Позивач у позовній заяві просив стягти з відповідача на свою користь сплачений при зверненні до суду судовий збір.

Отже, враховуючи, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені в повному обсязі, з відповідача підлягають до стягнення на користь позивача 1211 грн. 20 коп. судового збору, сплаченого нею при зверненні з позовом до суду.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 89, 141, 206, 259, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України,

у х в а л и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 24 лютого 2021 року, реєстраційний номер 2478 вчинений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Тарасом Володимировичем про стягнення з ОСОБА_7 заборгованості в розмірі 27592 (двадцять сім тисяч п`ятсот дев`яносто дві) гривні 19 копійок.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

На виконання п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України судом зазначається повне найменування сторін:

позивач: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , адреса для листування: АДРЕСА_2 ;

відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс», , юридична адреса: вул. Харківське шосе, 201/203, літера 2А, офіс 602, м. Київ, 02121;

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тарас Володимирович, адреса: вул. Євгена Коновальця, 433, м. Івано-Франківськ, 76014;

приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області Скрипник Володимир Леонідович, адреса: вул. Троїцька, 89 А, м. Кременчук, Полтавська область;

Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», , адреса: вул. Кудрявський узвіз, 5Б, м. Київ, 04053.

Суддя Я.В. Прасол