Постанова

Іменем України

25 березня 2025 року

м. Київ

провадження №22-ц/824/7355/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Мазурик О. Ф. (суддя-доповідач),

суддів: Желепи О. В., Поливач Л. Д.,

розглянув порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Голосіївського районного суду м. Києва

в складі судді Плахотнюк К. Г.

від 19 вересня 2024 року

по справі №759/18896/23 Голосіївського районного суду м. Києва

за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ»

до ОСОБА_1

про стягнення заборгованості,

У С Т А Н О В И В:

1. Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2024 року ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» (далі - ТОВ «ФК «ЄАПБ», Товариство), як правонаступник ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», ТОВ «ФК «ІНФІНАНС», ТОВ «ГОУФІНГОУ» та ТОВ «КРЕДИТНА УСТАНОВА «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА» звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Звертаючись до суду з позовом, позивач вказував на те, що Відповідачкою були укладені наступні договори, право вимоги за якими в подальшому відступлено ТОВ «ФК «ЄАПБ»:

· кредитний договір №2392856 від 23.09.2021, за яким первісний кредитор - ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА»;

· договір позики № від 05.10.2021, за яким первісний кредитор - ТОВ «ФК «ІНФІНАНС»;

· кредитний договір №/476571 від 06.10.2024, за яким первісний кредитор - ТОВ «ГОУФІНГОУ»;

· кредитний договір №/738666 від 06.10.2024 за яким первісний кредитор - ТОВ «КУ «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА».

Згідно з Реєстром Боржників від 11.08.2023 до Договору Факторингу №11082023 від 11.08.2023 Позивач набув права грошової вимоги до Відповідачки у сумі 18 540,00 грн, з яких 6 000,00 грн - сума основного боргу; 12 540,00 грн - сума боргу за процентами.

За Реєстром Боржників від 24.11.2022 до Договору факторингу №24/11-22-2 від 24.11.2022 Позивач набув права грошової вимоги до Відповідачки у сумі 35 850,00 грн, з яких: 4 000,00 грн - сума основного боргу; 31 850,00 грн - сума боргу за процентами.

Відповідно до Реєстру Боржників від 19.04.2022 до Договору факторингу №19042022-Г від 19.04.2022 Позивач набув права грошової вимоги до Відповідачки у сумі 17 437,50 грн, з яких: 4 500,00 грн - сума основного боргу; 12 937,50 грн - сума боргу за процентами.

Насамкінець, за умовами Договору факторингу №19.04.2022-Є від 19.04.2022 та Реєстру Боржників від 19.04.2022 Позивач набув права грошової вимоги до Відповідачки у сумі 15 000,0 грн, з яких: 4 000,00 грн - сума основного боргу; 11 000,00 грн - сума боргу за процентами.

З урахуванням вищенаведеного Позивач просив стягнути із ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за вищевказаними договорами у загальному розмірі 86 827,50 грн.

2. Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 19 вересня 2024 року позов задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь Товариства заборгованість за кредитним договором №2392856 від 23.09.2021 у розмірі 18 540,00 грн та за договором позики №/1 від 05.101.2021 у розмірі 54 390,00 грн.

В решті позовних вимог відмовлено.

Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитним договором №2392856 від 23.09.2021 та за договором позики №/1 від 05.10.2021 суд першої інстанції виходив із доведеності позовних вимог в цій частині та не спростування розміру заборгованості Відповідачкою.

3. Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду в частині задоволених позовних вимог, відповідач подав апеляційну скаргу, посилаючись на те, що рішення суду в цій частині є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, без повного з`ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, у зв`язку із чим просив змінити рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 19.09.2024 в частині розміру заборгованості та судових витрат.

Зокрема просив апеляційний суд зменшити розмір заборгованості, що підлягає стягненню із ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК ЕАПБ»:

· за договором №2392856 від 23.09.2021 з 18 540,00 грн до 8 508,00 грн;

· за договором №/1 від 05.10.2021 з 54 390,00 грн до 6 800,00 грн.

4. Аргументи учасників справи

4.1 Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд встановлюючи обставини щодо розміру заборгованості за договорами №2392856 від 23.09.2021 та №/1 від 05.10.2021 не врахував заперечень, що викладені у відзиві на позовну заяву, зокрема щодо строку нарахування відсотків за умовами договору.

Скаржник вважала, що суд не врахував, що поняття строк виконання зобов`язання та строк дії кредитного договору є нетотожними, що підтверджено практикою Верховного Суду. Зокрема вказувала, що відсотки за умовами договору можуть нараховуватися виключно протягом строку користування кредитом, який визначений у договорі, а після такого строку кредитор не вправі вимагати відсотки за умовами договору, а вправі нараховувати відсотки за законом до кінця строку дії кредитного договору.

Зокрема, вважала, що за кредитним договором №2392856 від 23.09.2021 строк користування кредитом визначено 20 днів та вказано дату повернення кредиту 08.11.2021 і такий строк не був продовжений, адже додаткові угоди не змінили строк виконання зобов`язання. Отже відсоткова ставка 1,9% в день могла застосовуватися виключно протягом 20 днів, а після цього кредитор мав право нарахувати 3% річних, передбачених ст. 625 ЦК України.

З огляду на викладене вважала, доведеною суму заборгованості за кредитним договором №2392856 від 23.09.2021 у розмірі 8 508,00, що фактично відповідає орієнтовній вартості кредиту у розмірі 6 000,00 грн за 20 днів користування.

З аналогічних підстав, вважала доведеною суму користування кредитом у розмірі 6 800,00 грн , що відповідало орієнтовній вартості кредиту у розмірі 4 000,00 грн за 20 днів користування.

4.2 Аргументи Позивача

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, у якій посилаючись на необґрунтованість доводів Відповідачки, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Вказав, що Відповідач при підписанні договорів із первісними кредиторами на власний розсуд визначили строк користування кредитом та строк дії договорів.

Зокрема, сторони передбачали автопролонгацію строку користування кредитом до 120 календарних днів, у випадку несплати кредиту, а тому нарахування відсотків первісними кредиторами здійснювалося у відповідності із положеннями договорів щодо строку користування кредитом та відсотком ставки, за користування кредитом. І визначення строку виконання зобов`язання конкретною датою, не свідчить про неможливість нарахування відсотків за умовами договору у випадку здійснення пролонгації чи автопролонгації такого строку.

5. Рух справи в суді апеляційної інстанції

Ухвалою Київського апеляційного суду від 31 січня 2025 року апеляційну скаргу залишено без руху та цього ж дня витребувано матеріали справи у суду першої інстанції.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 07 лютого 2025 року відкрито провадження у справі.

10 лютого 2025 року справа надійшла до Київського апеляційного суду.

6. Відомості щодо повідомлення учасників справи

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються судом апеляційної інстанції без виклику учасників справи.

Оскільки ціна позову у даній справі менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб і справа не відноситься до тих справ, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, колегія суддів розглядає справу в порядку письмового провадження без виклику учасників справи.

Відповідач, належним чином повідомлена про розгляд її апеляційної скарги на рішення суду від 19.09.2024 в порядку письмового провадження без виклику учасників справи шляхом отримання копії ухвали про відкриття апеляційного провадження, що підтверджується супровідним листом та звітом про доставку вихідної кореспонденції в електронний кабінет представника Відповідачки - Яреська Т. В. в підсистемі «Електронний суд» (а. с. 227-228).

Позивач також належним чином повідомлений про розгляд апеляційної скарги Відповідачки на рішення суду від 19.09.2024 в порядку письмового провадження без виклику учасників справи шляхом отримання копії ухвали про відкриття апеляційного провадження, що підтверджується супровідним листом та звітом про доставку вихідної кореспонденції в електронний кабінет ТОВ «ФК «ЄАПБ» в підсистемі «Електронний суд» (а. с. 227, 229).

7. Позиція Київського апеляційного суду

Колегія суддів вислухала доповідь судді-доповідача, дослідила матеріали справи, перевірила законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, що заявлялися у суді першої інстанції, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

8. Фактичні обставини справи

Оскільки апеляційна скарга містить доводи щодо незгоди із рішенням суду в частині задоволених позовних вимог, а перегляд справи колегією суддів здійснюється у межах доводів скарги, то досліджуватимуться обставини укладання кредитного договір №2392856 від 23.09.2021 та договору позики №/1 від 05.10.2021, зокрема в частині умов щодо строків, передбачених договором та розміру нарахованих відсотків.

Голосіївським районним судом міста Києва встановлено, що з ОСОБА_1 було укладено наступні договори, право вимоги за якими в подальшому відступлено ТОВ «ФК«ЄАПБ»:

· кредитний договір №2392856 від 23.09.2021 (Первісний кредитор - ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА»);

· договір позики №/1 від 05.10.2021 (Первісний кредитор - ТОВ «ІНФІНАНС»).

Згідно з Реєстром Боржників від 11.08.2023 до Договору Факторингу №11082023 від 11.08.2023 Позивач набув права грошової вимоги до Відповідачки за договором №2392856 від 23.09.2021 у сумі 18 540,00 грн, з яких 6 000,00 грн - сума основного боргу; 12 540,00 грн - сума боргу за процентами.

За Реєстром Боржників від 24.11.2022 до Договору факторингу №24/11-22-2 від 24.11.2022 Позивач набув права грошової вимоги до Відповідачки за договором № від 05.10.2021 у сумі 35 850,00 грн, з яких: 4 000,00 грн - сума основного боргу; 31 850,00 грн - сума боргу за процентами.

Уклавши кредитний договір №2392856 від 23.09.2021, Відповідач погодився на наступні умови:

Відповідно до п. 1.2. вказаного договору, вбачається, що Тип кредиту - кредит. Сума кредиту (загальний розмір) складає: 6 000,00 гривень.

Відповідно до п. 1.3. вказаного договору, вбачається, що строк кредиту 20 днів. Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах визначених в Розділі 4 цього Договору.

Відповідно до п. 1.4. вказаного договору, вбачається, що Тип процентної ставки - фіксована. За пп.1.4.1. стандартна процента ставка становить 1,90% в день та застосовується: - у межах строку кредиту, вказаного в п.1.3 цього Договору, якщо не виконані умови для застосування зниженої процентної ставки; - у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація за ініціативою Клієнта, відповідно до п. 4.1 Договору; - у межах нового строку кредиту, якщо відбулася автопролонгація, відповідно до п. 4.2 Договору. 1.4.2. Знижена процентна ставка становить 1,90% в день.

Відповідно до п. 3.1. вказаного договору, вбачається, що нарахування процентів за Договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту (включаючи періоди пролонгації/автопролонгації), виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт».

Пунктами 4.1.1.- 4.1.6. визначено умови та порядок здійснення пролонгації строку користування кредитом, зокрема шляхом укладання додаткового договору та сплати фактично нарахованих відсотків за договором.

Відповідно до п. 4.2.1. вказаного договору, вбачається, що сторони домовились, що у випадку, якщо у Клієнта на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після пролонгації) наявна заборгованість за кредитом, та Клієнт не продовжив строк кредиту відповідно до п.4.1.1.-4.1.6 Договору, за цим Договором застосовується автоматичне продовження строку користування кредитом (автопролонгація) з наступного дня після запланованої дати повернення кредиту. Відповідно до п. 4.2.5. вказаного договору, вбачається, що Загальна кількість атовпролонгацій за цим Договором обмежується загальною кількістю календарних днів користування кредитом, яка не може бути більшою за 120 календарних днів. Тобто, якщо у разі наступної (чергової) автопролонгації загальна кількість днів користування кредитом буде більшою за 120, така автопролонгація не застосовується, а строк повернення кредиту та сплати нарахованих процентів є таким, що настав.

Відповідно до п. 4.2.6. вказаного договору, вбачається, що Договір припиняється в день повного повернення Клієнтом суми кредиту, процентів за користування кредитом та штрафу/пені за прострочення виконання грошового зобов`язання (за наявності). Датою закінчення строку дії Договору є дата надходження повної суми заборгованості за Договором на рахунок Товариства.

Підписавши договір позики №/1 від 05.10.2021 (Первісний кредитор - ТОВ «ІНФІНАНС») Відповідач погодилася, що:

проценти за користування поточною сумою фінансового кредиту у розмірі 1,75 % в день нараховуються на суму фінансового кредиту 4,000 грн з дня отримання включно та по день фактичного повернення включно і за умови належного виконання протягом строку 20 днів вартість кредиту становитиме 5 400,00 грн, а строк дії договору складає 3 роки.

9. Мотиви, якими керується Київський апеляційний суд та застосовані норми права

Оскільки відповідач визнав факт укладання договору та отримання грошових коштів, колегія суддів не переглядає висновки суду в цій частині.

Щодо кредитного договору №2392856 від 23.09.2021.

Як вбачається із апеляційної скарги, Відповідач не визнавала лише розмір заборгованості за нарахованими відсотками з посиланням на те, що вона вважала, що загальна вартість кредиту орієнтовно буде складати суму 8 280,00 грн, яка була зазначена у таблиці обчислення вартості кредиту, а строк кредиту 20 днів, та визначений датою повернення кредиту 08.11.2021.

Однак такі посилання скаржниці є необґрунтованими з огляду на те, що орієнтовну вартість кредиту визначено з розрахунку лише за умови повного погашення заборгованості у 20-денний строк, без урахування пролонгації дії договору, передбачених п. 4.1-4.3 Договору, таким чином, що у разі повного погашення кредиту, вартість кредиту складе 8 280,00 грн, тобто 2 280,00 грн відсотків.

Разом з тим, матеріали справи не містять відомостей про виконання відповідачем п. 1.7 договору щодо повного погашення заборгованості 13.10.2021, як необхідну умову обчислення загальної вартості кредиту, передбачену п. 1.6 Кредитного договору, тобто у розмірі 8 280,00 грн.

Натомість відповідач 18.10.2021 здійснила оплату на рахунок Кредитора в розмірі нарахованих процентів за користування кредитом на суму 2 280,00 грн, у зв`язку із чим, у відповідності до п. 4.1, пп. 4.1.1.- 4.1.6 Кредитного договору відбулося продовження строку кредиту ще на 20 днів, до 08.11.2021 з стандартною відсотковою ставкою 1,90% в день.

Разом з тим, матеріали справи не містять відомостей про виконання відповідачем умов договору щодо погашення всієї суми заборгованості чи пролонгації дії договору шляхом сплати розміру нарахованих відсотків 08.11.2021, у зв`язку із чим, відповідно до положень п. 4.2 Кредитного Договору, строк його дії було автоматично пролонговано на 120 календарних днів до 08.03.2022.

Отже, посилання скаржника на те, що п. 2 Додаткового договору визначає остаточну вартість кредиту є його власним тлумаченням останнього пункту, адже такий пункт регулює відносини та встановлює загальну вартість кредиту виключно в межах 20-денного строку із застосуванням стандартної відсоткової ставки. Водночас ОСОБА_1 не виконала своє зобов`язання у 20-денний строк за договором, а лише сплатила, нараховані відсотки, чим виконав умову для продовження строку користування грошовими коштами. А після укладання Додаткового договору, не виконала зобов`язання у 20-денний строк, унаслідок чого строк користування кредитом було продовжено на 120 днів, а тому в первісний кредитор правомірно нараховував відсотки, за ставкою, передбачено умовами Договору в межах автопролонгованого строку користування кредитними коштами.

Колегія суддів зауважує, що скаржниця оскаржувала розмір заборгованості виключно з підстав неврахування місцевим судом обставин щодо строку користування кредитом, однак, як було установлено вище такі положення договору щодо строку, у тому числі автопролонгації, були підписані сторонами, і місцевим судом враховані. Тому колегія суддів приходить до висновку не доведеність скаржником обставин, щодо невірного врахування судом розміру заборгованості, через неврахування положення Кредитного договору щодо строку користування кредитними коштами.

Відповідач не оспорювала у судовому порядку положення даного кредитного договору, що стосуються стоку дії договору, у тому числі положень щодо автопролонгації дії договору та положень щодо розміру відсотків за користування кредитом.

Що стосується кредитного договору №/1 від 05.10.2021, то під час його укладання Відповідач погодилася, що проценти за користування поточною сумою фінансового кредиту нараховуються на суму фінансового кредиту з дня отримання включно та по день фактичного повернення включно. З урахуванням положень договору що строку дії договору, а саме 3 роки, то проценти за користування поточною сумою фінансового кредиту нараховуються на суму фінансового кредиту з дня отримання включно та по день фактичного повернення, але не більше строку дії договору, що складає 3 роки.

За вказаних обставин, скаржник помилково ототожнює період у 20 днів, із датою остаточного повернення кредиту, адже у даному випадку 20 денний строк був лише строком протягом якого застосовувалась знижена відсоткова ставка за умови належного виконання умов договору у цей строк та відсутності пролонгації.

Таким чином, первісний кредитор правомірно нараховував відсотки, за ставкою, передбачено умовами Договору в межах строку дії договору №/1 від 05.10.2021, а доводи скаржника щодо не врахування місцевим судом строку користування кредитом у 20 днів, протягом якого можливе нарахування відсотків за умовами договору, не знайшли свого підтвердження.

З огляду на викладене доводи апеляційної скарги не спростовують розмір заборгованості за відсотками за кредитним договором №2392856 від 23.09.2021 та договором позики №/1 від 05.10.2021.

10. Висновки Київського апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглядаючи спір в частині стягнення заборгованості за кредитним договором №2392856 від 23.09.2021 та договором позики №/1 від 05.10.2021 суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини спору, дав належну оцінку зібраним по справі доказам, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює і у відповідності з вимогами закону прийшов до правильного висновку про те, що такі позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, про що ухвалив відповідне рішення. Рішення суду в цій частині ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За вказаних обставин, колегія суддів приходить до висновку про залишення рішення суду без змін, а скарги без задоволення.

За приписами п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах.

На підставі викладеного та керуючись ст. 252, 268, 374, 375, 383, 384, 389 ЦПК України

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 19 вересня 2024 року в оскаржуваній частині - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий О. Ф. Мазурик

Судді О. В. Желепа

Л. Д. Поливач