Справа № 471/164/25
Провадження №2/471/159/25
Номер рядка звіту 60
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"24" березня 2025 р.

Братський районний суд Миколаївської області

в складі:

головуючого судді Гукової І.Б.,

за участю секретаря Прокопчук Н.Г.,

розглянувши у відкритому судовому провадженні в залі суду с-ще Братське цивільну справу № 471/164/25 за позовною заявою ОСОБА_1 ,який діє в інтересах ОСОБА_2 на підставі довіреності серії НТО 303742 від 19.12.2024 р. до ОСОБА_3 ,третя особа: Приватний нотаріус Вознесенського районного нотаріального округу Миколаївської області Волошина Наталя Василівна про тлумачення заповіту,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 ,третя особа: Приватний нотаріус Вознесенського районного нотаріального округу Миколаївської області Волошина Наталя Василівна про тлумачення заповіту.

Ухвалою суду від 26.02.2025 року залучено до участі у справі у якості співвідповідача Братську селищну раду Вознесенського району Миколаївської області.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 01.02.2023 року її батьками є ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько ОСОБА_4 (свідоцтво серії НОМЕР_2 від 10.01.2023 р.) ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати ОСОБА_5 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3 від 13.01.2023 р.) Після смерті батьків відкрита спадкова справа за позивача.

Батько, ОСОБА_4 , за життя склав заповіт 22 липня 2011 року, зареєстрованого в реєстрі за №49, посвідчений секретарем виконавчого комітету Миколо-Бабанської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області Кучерюк З.В., яким заповів ОСОБА_6 та сестрі ОСОБА_7 належну йому земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 6,26 га. згідно державного акту виданого Бобринецькою райдержадміністрацією 29.03.2002 року серії IV-КР №012090 і вказали в заповіті в рівних «частинах», замість слова «часток».

В письмовому роз`ясненні нотаріус рекомендував звернутися до суду із позовом про тлумачення заповіту, так як на даний момент він не може мені видати свідоцтво про прийняття спадщини за заповітом після смерті батька, тому позивач і звернулась до суду з даним позовом.

В судове засідання представник позивача не з`явилися, до суду надіслала заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримує.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась, причини неявки суду невідомі.

Представник співвідповідача Братської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області надіслали заяву про розгляд справи без участі представника та вирішення позовних вимог залишає на розсуд суду.

Третя особа в судове засідання не з`явилась, причини неявки суду невідомі.

У відповідності до вимог ч.2 ст.247ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом за відсутності учасників справи, які беруть участь у справі, не здійснюється.

Суд на підставі ст. 280 ЦПК України, вважає за можливе ухвалити заочне рішення по справі.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив.

ОСОБА_1 діє в інтересах ОСОБА_2 на підставі довіреності серії НТО 303742 від 19.12.2024 р.(а.с.8)

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 10.01.2023 р. (а.с.12).

Після смерті батька ОСОБА_4 відкрита спадкова справа за заявою ОСОБА_2 за №9/2023 від 01.02.2023 р., що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №71330001(а.с.15).

ОСОБА_4 , за життя склав заповіт 22 липня 2011 року, зареєстрованого в реєстрі за №49, посвідчений секретарем виконавчого комітету Миколо-Бабанської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області Кучерюк З.В., яким заповів належну йому земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 6,26 га. згідно державного акту виданого Бобринецькою райдержадміністрацією 29.03.2002 року серії IV-КР №012090 ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в рівних частинах (а.с.16).

В письмовому роз`ясненні нотаріус рекомендував звернутися до суду із позовом про тлумачення заповіту, так як на даний момент він не може мені видати свідоцтво про прийняття спадщини за заповітом після смерті батька, оскільки для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом потрібно чітко дотримуватися вимог ст. 1278 ЦК України щодо поняття "частки у спадщини". Оскільки в заповіті помилково написано "частини", а заповідач помер, виправити помилку в заповіті заповідача неможливо.(а.с.26-27).

Згідно до частини першої статті 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю, яке здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається (частини перша та друга статті 1234 ЦК України).

Відповідно до статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори).

Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов`язки лише для особи, яка його вчинила. Односторонній правочин може створювати обов`язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами.

З огляду на зазначене, заповіт є одностороннім правочином.

Відповідно достатті 1256 ЦК України, тлумачення заповіту може бути здійснене після відкриття спадщини самими спадкоємцями. У разі спору між спадкоємцями тлумачення заповіту здійснюється судом відповідно до статті 213 ЦК України.

Згідно із статтею 213 ЦК України, зміст правочину може бути витлумачений стороною (сторонами). На вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину. При тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з`ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін. Якщо за правилами, встановленими частиною третьою цієї статті, немає можливості визначити справжню волю особи, яка вчинила правочин, до уваги беруться мета правочину, зміст попередніх переговорів, усталена практика відносин між сторонами, звичаї ділового обороту, подальша поведінка сторін, текст типового договору та інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно до пункту 2.1 Глави 3 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 заповіт має бути складений так, щоб розпорядження заповідача не викликало незрозумілостей чи суперечок після відкриття спадщини.

Аналогічні за змістом вимоги до заповіту містяться в абзаці 2 пункту 1.6 Розділу ІІІ Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 11 листопада 2011 року № 3306/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14 листопада 2011 року за № 1298/20036.

Отже, об`єктом тлумачення заповіту судом є виключно сам заповіт, складений зі слів та словосполучень, що утворюють його текст.

Згідно до частини шостої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Верховний Суд у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду в постанові від 18 квітня 2018 року в справі № 753/11000/14-ц зазначив, що в частинах третій та четвертій статті 213 ЦК України визначаються загальні способи, що застосовуватимуться при тлумаченні, які втілюються в трьох рівнях тлумачення.

Перший рівень тлумачення здійснюється за допомогою однакових для всього змісту правочину значень слів і понять, а також загальноприйнятих у відповідній сфері відносин значення термінів.

Другим рівнем тлумачення (у разі якщо за першого підходу не вдалося витлумачити зміст правочину) є порівняння різних частин правочину як між собою, так і зі змістом правочину в цілому, а також з намірами сторін, які вони виражали при вчиненні правочину та з чого вони виходили при його виконанні.

Третім рівнем тлумачення (при безрезультативності перших двох) є врахування: (а) мети правочину, (б) змісту попередніх переговорів, (в) усталеної практики відносин між сторонами (якщо сторони перебували раніше в правовідносинах між собою), (г) звичаїв ділового обороту; (ґ) подальшої поведінки сторін; (д) тексту типового договору; (е) інших обставин, що мають істотне значення.

З правової позиції Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду, викладеної в постанові від 30 липня 2020 року в справі № 378/1160/15-ц убачається, що тлумачення заповіту судом не повинно змінювати волі заповідача, тобто підміняти собою сам заповіт. Суд не може брати на себе права власника щодо розпоряджання його майном на випадок смерті. Тлумачення заповіту є лише інструментом з`ясування волі заповідача після його смерті. Отже, суд, здійснюючи тлумачення заповіту, не повинен виходити за межі цього процесу та змінювати (доповнювати) зміст заповіту, що може спотворити волю заповідача.

Неточне відтворення в заповіті власної волі заповідача щодо долі спадщини може бути зумовлене, перш за все, неоднаковим використанням у ньому слів, понять та термінів, які є загальноприйнятими у сфері речових, зобов`язальних, спадкових відносин тощо. Цьому також можуть сприяти й певні неузгодженості між змістом окремих частин заповіту і змістом заповіту в цілому, що ускладнюють розуміння волі заповідача щодо долі спадщини.

При цьому, частина друга статті 213 ЦК України, не допускає, щоб при тлумаченні правочину здійснювався пошук волі учасника правочину, який не знайшов відображення у тексті самого правочину при тлумаченні заповіту, не допускається і внесення змін у зміст заповіту, ураховуючи також, що заповіт - це особисте розпорядження фізичної особи щодо належного їй майна, яким вона відповідно до законодавства має право розпоряджатися на момент укладення заповіту.

Тлумаченню підлягає зміст угоди або її частина у способи, встановлені статтею 213 ЦК України, тобто тлумаченням правочину є встановлення його змісту відповідно до волевиявлення сторін при його укладенні, усунення неясностей та суперечностей у трактуванні його положень.

Отже, тлумачення заповіту судом не повинно змінювати волі заповідача, тобто підміняти собою сам заповіт. Суд не може брати на себе права власника щодо розпоряджання його майном на випадок смерті. Тлумачення заповіту є лише інструментом з`ясування волі заповідача після його смерті.

Суд, здійснюючи тлумачення заповіту, не повинен виходити за межі цього процесу та змінювати (доповнювати) зміст заповіту, що може спотворити волю заповідача.

Аналіз зазначених вище обставин свідчить про те, що позивач не може підтвердити волю спадкодавця про його спадщину, як спадкоємця за заповітом, іншим шляхом, як тлумачення заповіту судом.

Вирішуючи питання тлумачення правочину судом враховується, що цивільне судочинство направлене на захист прав та інтересів громадян.

Довідно до приписів ч. 1 ст. 355 та ч. 1 ст. 357 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.

Враховуючи вищевикладене, проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

Судові витрати слід залишити за позивачем.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 82, 200, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 202, 213, 1233, 1256 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ,який діє в інтересах ОСОБА_2 на підставі довіреності серії НТО 303742 від 19.12.2024 р. до ОСОБА_3 , Братська селищна рада Вознесенського району Миколаївської області, третя особа: Приватний нотаріус Вознесенського районного нотаріального округу Миколаївської області Волошина Наталя Василівна про тлумачення заповіту задовольнити.

Тлумачити заповіт, посвідчений 20 липня 2011 року секретарем виконавчого комітету Миколо-Бабанської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області Кучерюк З.В, зареєстрованого в реєстрі за № 49, наступного змісту: Я, ОСОБА_4 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в селі Ніколо-Бабанка, Бобринецького району, Кіровоградської області, та мешкаю в АДРЕСА_1 (ідентифікаційний номер за ДРФО України - НОМЕР_4 ), перебуваючи при здоровому розумі та ясній пам`яті, розуміючи значення своїх дій та діючи добровільно, на випадок моєї смерті роблю таке розпорядження: Належну мені земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 6,26 га., згідно державного акту виданого Бобринецькою райдержадміністрацією 29.03.2002 серія IV-КР № 012090 заповідаю: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_5 - в рівних частках.

Судові витрати залишити за позивачем.

Позивач: ОСОБА_1 ,який діє в інтересах ОСОБА_2 на підставі довіреності серії НТО 303742 від 19.12.2024 р., РНОКПП НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 , адреса: АДРЕСА_3 .

Співвідповідач: Братська селищна рада Вознесенського району Миколаївської області, , адреса: вул. Миру, 131, с-ще Братське Вознесенського району Миколаївської області.

Третя особа: Приватний нотаріус Вознесенського районного округу Миколаївської області Волошина Наталя Василівна, адреса: вул. Миру,139/2, с-ще Братське, Вознесенського району Миколаївської області.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку відповідно до положень ст. 354 ЦПК України.

Суддя Гукова І. Б.