РІШЕННЯ

Іменем України

19.03.2025 року селище Покровське Дніпропетровської області

Покровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Чорної О.В.,

за участі секретаря судового засідання Безрідньої В.О.,

учасники судового провадження:

представник позивача Дмитрів В.С. в режимі відеоконференції,

відповідач ОСОБА_1 в режимі відеоконференції,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ТОВ «ФК «Кредит Капітал» - Карачевська Ю.І. звернулася до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №5/3252541 від 22.08.2019 року в розмірі 48723,78 грн. та сплачену суму судового збору у розмірі 2684,00 грн.

Позов мотивований тим, що 22.08.2019 року між АТ «Креді Агріколь Банк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №5/3252541, відповідно до якого відповідачу були надані кредитні кошти в розмірі 36156,80 грн. строком на 60 місяців, тобто з 22.08.2019 року до 21.08.2024 року, річні проценти 15%.

Позивач зазначив, що Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме, надав відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк, визначений умовами кредитного договору шляхом перерахування в безготівковій формі на поточний рахунок позичальнику, що підтверджується платіжною інструкцією та випискою за кредитним договором.

22.12.2020 року між АТ «Креді Агріколь Банк» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» був укладений договір відступлення права вимоги №ІІ-2020, відповідно до якого ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №5/3252541 від 22.08.2019 року.

Відповідач не надав своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, отже, належним чином зобов`язання за договором не виконував. Як зазначає позивач у позові, у відповідача виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 48723,78 грн., яка складається з наступного: 34021,93 грн. заборгованість за тілом кредиту; 4722,53 грн. заборгованість за відсотками; 9979,32 грн. заборгованість за комісією.

09.04.2024 року Покровським районним судом Дніпропетровської області було винесено заочне рішення по справі №201/12845/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, яке ухвалою суду від 13.09.2024 року скасовано та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Відповідач ОСОБА_1 подав до суду відзив на позовну заяву, у якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості за проценти на суму 4722,53 грн. у зв?язку зі спливом терміну позовної давності для платежів №№6-17 в повному обсязі; відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості за комісію на суму 9979,32 грн. у зв?язку зі спливом терміну позовної давності для платежів №№ 6-17 та у зв?язку із встановленням нікчемності вимог п. 1.3.2 Договору, яким встановлена така комісія, в повному обсязі; відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості за тіло на загальну суму 34 021,93 грн. по наступних платежах: №№6-16 на загальну суму 5094,35 грн. (відповідає сумі рахунку "Рахунок простроченої заборгованості" Розрахунку Заборгованості") у зв?язку зі спливом терміну позовної давності; №17 на суму 497,97 грн. у зв?язку зі спливом терміну позовної давності; №54-60 на суму 5682,54 грн. у зв?язку тим, що термін сплати на дату подання позову позивачем не настав та відсутності обов?язкового досудового врегулювання при достроковому стягненні заборгованості; застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину, встановленого п. 1.3.2 Договору, шляхом здійснення перерахунку заборгованості за кредитним договором; застосувати поворот виконання скасованого рішення суду; здійснити перерахунок заборгованості; при прийнятті рішення про перерахунок заборгованості врахувати, що платежі, термін сплати яких не настав згідно Графіку Платежів, погашається частково на суму 4158,00 грн. (платежі №№ 55-60) шляхом застосування наслідків недійсності нікчемного правочину, встановленого п. 1.3.2 Договору, та подальшого здійснення перерахунку заборгованості, та на суму 1524,49 грн. (платежі №№54-55) за рахунок зарахування суми примусового стягнення на користь позивача за ВП №7520821 в погашення тіла кредиту у разі задоволенні заяви про поворот виконання заочного рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області від 04.09.2024; у разі часткового задоволення позову про стягнення грошових сум - провести зустрічне зарахування таких сум відповідно до ч.12 ст.265 ЦПК України та частково задовольнити вимоги позивача за кредитним Договором в частині заборгованості за тіло на суму 5 324,26 гривень. Стягнути з позивача на користь відповідача різницю судових витрат в розмірі 246,05 грн. за подання заяви про перегляд заочного рішення суду.

Представник позивача ОСОБА_2 надіслала до суду додаткові пояснення по справі, зазначивши, що питання щодо застосування строків позовної давності завжди було дискусійним та дуже не простим при практичному застосуванні. Ще більше труднощів виникло у зв?язку з пандемією та військовим станом, через які було внесено низку змін в тому числі і до питань строків позовної давності. Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. п. 12 Перехідних та прикінцевих положень ЦКУ визначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. п. 19 Перехідних та прикінцевих положень ЦКУ передбачено, що у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року N 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року N 2102-IХ, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

Таким чином, вже восьмий рік продовжується загальний трирічний строк позовної давності, встановлений ст. 257 ЦКУ, для позивачів за простроченими платежами з квітня 2017 року.

Також зазначила, що наявні в матеріалах докази є достатніми для задоволення позову, а аргументи відповідача, наведені у відзиві на позовну заяву вважає безпідставними.

В судовому засіданні представник позивача Дмитрів В.С. позовні вимоги підтримала частково, та просила стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором з урахуванням внесених коштів в сумі 8709,80 грн. Також зазначила, що останній платіж за кредитним договором відповідач здійснив 21.01.2020 року.

Відповідач ОСОБА_1 позовні вимоги визнав частково, не заперечує проти стягнення з нього заборгованості за кредитним договором у розмірі 5324,26 грн., оскільки фактично він сплатив наявну заборгованість у розмірі 8500 грн. Крім того, після винесення судом заочного рішення по даній справі до його скасування з нього стягувалася заборгованість на підставі виконавчого провадження, і загалом через виконавчу службу він сплатив 18947,30 грн. Вимогу позивача щодо сплати комісії вважає нікчемною, на підставі чого просить здійснити перерахунок заборгованості. До того ж зазначив, що його не було повідомлено про продаж боргу за кредитним договором. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог у зв`язку зі спливом строків позовної давності.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позову про стягнення заборгованості підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статі 76, 77 ЦПК України).

Згідно вимог статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Так, судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 22.08.2019 року відповідач ОСОБА_1 підписав заяву-анкету № 02019-004 на отримання готівкового кредиту «Свобода» в банку АТ «Креді Агріколь Банк», відповідно до якої сума кредиту становить 36156,80 грн., строк кредиту 60 місяців, відсоткова ставка 15 % річних, комісійна винагорода 2,30 %.

22.08.2019 року між АТ «Креді Агріколь Банк» та ОСОБА_1 було укладено комплексний договір №5/3252541, відповідно до п. 1.1 якого банк надає позичальнику кредит у сумі 36156,80 грн. строком на 60 місяців - з 22.08.2019 року до 21.08.2024 року (включно). Позичальник сплачує платежі за кредитом щомісячно в число місяця, визначене Графіком платежів по кредиту (Додаток № 1 до договору, що є невід`ємною частиною) як день повернення кредиту. Повернення кредиту здійснюється у валюті кредиту.

Відповідно до п. 1.2 кредитного договору кредит надається позичальнику на споживчі потреби, в тому числі на сплату страхового платежу за договором страхування життя згідно договору та Правил надання споживчого кредиту в АТ «Креді Агріколь Банк» та умов страхування життя позичальника, які є невід`ємною частиною договору та розміщені на офіційному сайті банку.

Відповідно до підпунктів 1.3.1, 1.3.2 пункту 1.3 кредитного договору за користування кредитом позичальник сплачує: процентну винагороду (проценти) щомісячно в розмірі 15,00 % річних (фіксована процентна ставка), починаючи з дня надання кредиту (дня списання кредитних коштів з позичкового рахунку позичальника) до моменту повного погашення заборгованості за договором; комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості (комісія) щомісячно - комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 2,30 % у місяць від суми кредиту, зазначеної у п. 1.1 договору.

Пунктом 3.1 кредитного договору передбачено, що у разі прострочення строку сплати поточної заборгованості за кредитом, процентами, комісійною винагородою згідно з умовами договору на суму простроченого платежу нараховується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, але не більше ніж 15 % від суми простроченого платежу.

Додатком № 1 до Комплексного договору є Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (в т.ч. Графік платежів по кредиту, ануїтет).

Відповідач отримав інформацію, яка була надана йому до укладення договору про споживчий кредит та був ознайомлений з таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що підтверджується його підписом у паспорті споживчого кредиту та Додатку 1 до нього.

Також, він підписав пам`ятку клієнту за комплексним договором.

Відповідно до умов договору відповідачу надано кредит в розмірі 36156,80 грн. на умовах кредитного договору, про що свідчать платіжні інструкції №27955199-1 та №27955199-4 від 22.08.2019 року.

Як видно із наданого позивачем розрахунку заборгованості по кредитному договору №5/3252541 від 22.08.2019 року, у відповідача станом 22.12.2020 року утворилась заборгованість у розмірі 48723,78 грн., яка складається з наступного: 34021,93 грн. заборгованість за тілом кредиту; 4722,53 грн. заборгованість за відсотками; 9979,32 грн. заборгованість за комісією.

Судом встановлено, що 22.12.2020 року між АТ «Креді Агріколь Банк» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» був укладений договір відступлення права вимоги №ІІ-2020, відповідно до якого та реєстру прав вимог №2 від 24.12.2020 року, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №5/3252541 від 22.08.2019 року, сума заборгованості становить 48723,78 грн.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Частиною першою статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частиною першою статті 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Статтею 203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку з чим у Законі України «Про захист прав споживачів» статтю 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

Вказане узгоджується із висновками Великої Палати Верховного Суду в постанові від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19.

Разом з тим, відповідно до частин першої-другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції станом на дату укладення договору в цій справі) продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним.

Згідно з частиною 6 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцю будь-які платежі, не зазначені у договорі про споживчий кредит.

До загальних засад цивільного законодавства належать справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України).

Дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Так, в пункті 1.3.2 Комплексного договору №5/3252541 від 22.08.2019 року встановлена щомісячна комісійна винагорода за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 2,30 % у місяць від суми кредиту, зазначеної у п.1.1 Договору.

Необхідність внесення плати за додаткові, супутні послуги банку, пов`язанні з обслуговуванням кредитної заборгованості, передбачена в Додатку №1 до Комплексного договору №5/3252541 від 22.08.2019 року, «Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (в т.ч. Графік платежів по кредиту, ануїтет)» (колонка 7 графіку). Загальний розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості з 22.08.2019 року до 21.08.2024 року сукупно складає 49896,60 грн.

Встановивши у Комплексному договорі №5/3252541 сплату комісійної винагороди за обслуговування кредиту щомісячними платежами, що у загальному розмірі складає 49896,60 грн., банк не повідомив, які саме послуги за вказану плату надаються позичальнику. Розмір такої комісійної винагороди, з огляду на обставини справи (зокрема, розмір кредиту та процентів), вносить істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживачу, що в сукупності свідчить про те, що оспорювані умови кредитного договору є несправедливими.

Таким чином, встановивши, що банк не повідомив позичальника, які саме послуги за вказану плату йому надаються, розмір комісійної винагороди вносить істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживачу, тобто положення пункту 1.3.2 Комплексного договору №5/3252541 щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Аналогічні правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 30 листопада 2023 року в справі № 216/7637/21, від 09 лютого 2024 року в справі № 337/3703/22, постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада2023 року в справі № 204/224/21.

Відповідно до положень ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку, що стягнення заборгованості по комісії за Комплексним договором №5/3252541 від 22.08.2019 року є необґрунтованими.

З розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 22.12.2020 року сума заборгованості за комісією становить 9979,32 грн.

Судом встановлено, що в рахунок погашення заборгованості, зокрема, погашення комісії за обслуговування кредитної заборгованості ОСОБА_1 сплатив 4158,05 грн., що не заперечувалося сторонами в судовому засіданні.

Оскільки суд дійшов висновку про те, що обов`язок позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених кредитним договором, графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемним, сплачена відповідачем сума в рахунок погашення заборгованості за комісією в сумі 4158,05 грн. підлягає зарахуванню в основну суму боргу.

Крім того, судом встановлено, що на погашення заборгованості за кредитним договором відповідачем було здійснено 5 платежів на загальну суму 8500,00 грн.

Також з матеріалів справи вбачається, що 03.06.2024 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Жилкою Л.М. було відкрито виконавче провадження №75200821 на підставі виконавчого листа Покровського районного суду Дніпропетровської області №201/12845/23 від 10.05.2024 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» заборгованості за кредитним договором №5/3252541 від 22.08.2019 року в розмірі 48723,78 грн. та судового збору у розмірі 2684,00 грн.

23.09.2024 року виконавче провадження №75200821 закінчено у зв`язку зі скасуванням заочного рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області від 09.04.2024 року ухвалою суду від 13.09.2024 року. Залишок нестягненої суми за виконавчим документом становить 32460,48 грн.

Таким чином, приватним виконавцем було стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» 18947,30 грн.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що розмір заборгованості за Комплексним договором №5/3252541 від 22.08.2019 року, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 7139,11 грн. і розрахований судом наступним чином: 48723,78 грн. (сума позову, яка заявлена позивачем до стягнення) 8500,00 грн. (сума сплачена відповідачем в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором) 18947,30 грн. (сума, стягнута за виконавчим провадженням в рахунок погашення кредитної заборгованості) 4158,05 грн. (сплачена відповідачем комісія за обслуговування кредитної заборгованості, яка в силу нікчемності даного пункту договору вважається сплаченою в рахунок погашення основної суми боргу) 9979,32 грн. (залишок несплаченої комісії, яка не підлягає до стягнення).

Згідно з ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно з ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

Таким чином, суд встановив, що відповідач порушив визначені умови договору і не повернув суму кредиту, а також не виконував інші грошові зобов`язання, передбачені кредитним договором. В подальшому право вимоги за зазначеним договором перейшло до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал».

Оцінивши наявні у матеріалах справи докази, суд вважає доведеним існування заборгованості за Комплексним договором №5/3252541 від 22.08.2019 року в сумі 7139,11 грн.

Щодо застосування строків позовної давності, судом встановлено наступне. Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст. 256 ЦК України). Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Відповідно до ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов.

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в судовому порядку.

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач (ч. ч. 1, 2 ст. 264 ЦК України). Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (ч. 3 вказаної статті).

Отже, переривання перебігу позовної давності передбачає, що внаслідок вчинення певних дій (або підтвердження визнання боржником боргу чи іншого обов`язку, або подання кредитором позову до одного чи кількох боржників) перебіг відповідного строку, що розпочався, припиняється. Після такого переривання перебіг позовної давності розпочинається заново з наступного дня після підтвердження визнання боржником боргу чи іншого обов`язку або після подання кредитором позову до одного чи кількох боржників.

Згідно з ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Частини 3 та 4 статті 267 ЦК України передбачають, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовної вимоги. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє у задоволенні позову через його необґрунтованість. Лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла, і про це зробила заяву інша сторона спору, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем. Вказаний правовий висновок щодо строку позовної давності наведено, зокрема, у постанові Верховного Суду від 22.10.2020 у справі №457/462/16-ц, провадження №61-21807св19.

Згідно з п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені ст. 257 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено п. 12 на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», який набрав чинності 02.04.2020 року.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» з подальшими змінами, з 12.03.2020 року до 22.05.2020 року на всій території України встановлений карантин.

Дію карантину неодноразово було продовжено на всій території України, востаннє постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2023 №383 до 30.06.2023.

Крім того, п. 19 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.

З урахуванням вказаних «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України, а також того факту, що станом на день розгляду вказаної справи термін дії воєнного стану продовжений, суд приходить до висновку, що позивачем не пропущено строк для звернення з відповідним позовом до суду.

Згідно п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

В матеріалах справи містяться платіжна інструкція №72875 від 03.10.2023 року, яка засвідчує той факт, що позивачем при подачі позовної заяви сплачено 2684,00 грн. судового збору.

Так, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача 393,27 грн. сплаченого позивачем судового збору, який у зв`язку з частковим задоволенням позову розраховується наступним чином: 7139,11х2684,00/48723,78 = 393,27 грн.

Керуючись ст. 2, 4, 5, 12-13, 19, 76-82, 89, 95, 133, 141, 178, 223, 247, 258-259, 263-265, 272-274 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (), заборгованість за кредитним договором №5/3252541 від 22.08.2019 року в розмірі 7139,11 грн. (сім тисяч сто тридцять дев`ять гривень 11 коп.).

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (), судовий збір в розмірі 393,27 грн. (триста дев`яносто три гривні 27 коп.).

В іншій частині позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 21.03.2025 року.

Суддя: О.В. Чорна

19.03.2025