ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/671/25Головуючий по 1 інстанції
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2025 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідачФетісова Т.Л.
суддіГончар Н.І., Сіренко Ю.В.

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника відповідача адвоката Осадчого О.В. на рішення Соснівського районного суду міста Черкаси від 04.02.2025 (повний текст складено 10.02.2025, суддя в суді першої інстанції Ватажок-Сташинська А.В.) у цивільній справі за позовом ТОВ «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в :

у грудні 2024 року ТОВ «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» звернулося до суду з позовом, яким просило стягнути з відповідача на свою користь кредитну заборгованість у сумі 15 810,90 грн., а саме за основним боргом 5 541,14 грн. за відсотками 10 269,76 грн., мотивуючи про те, що позивач у справі набув права вимоги за кредитом до боржників за укладеними договорами факторингу, у тому числі, і щодо відповідача ОСОБА_1 на суму, заявлену до стягнення.

Рішенням Соснівського районного суду міста Черкаси від 04.02.2025 позов у справі задоволено з посиланням на обґрунтованість доводів позивача про набуття ним права вимоги щодо стягнення кредитної заборгованості відповідача, яка нею погашена не була.

Представник відповідача адвокат Осадчий О.В. подав на вказане рішення суду 03.03.2025 апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та новим рішенням позовні вимоги відхилити.

В обґрунтування вказано на те, що стороною відповідача було заявлено клопотання про витребування у позивача детального розрахунку заборгованості, яка зазначена в довідці-розрахунку заборгованості ОСОБА_1 станом на 19.12.2023, з відображенням даних про те, з якої дати почала утворюватися заборгованість, з чого вона складається та періодів нарахувань. Також ставилося питання про витребування у позивача інформації про рух коштів по рахунку ОСОБА_1 .

Дане клопотання було задоволено ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 15.01.2025, однак вказана ухвала не була виконана позивачем.

Отже у суду були відсутні підстави для висновків про обґрунтованість проведених позивачем розрахунків суми заборгованості, заявленої до стягнення у справі.

Слід врахувати, що відповідно до підпункту 3.2. угоди С20.225.73913 від 27.07.2017 ліміт кредитної лінії, доступний відповідачу на момент укладення угоди, становить 2 000 грн.

У матеріалах справи відсутні докази того, що ліміт кредитної лінії змінювався шляхом збільшення.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

За правилами ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, предметом позову є вимоги про стягнення 15 810,90 грн. За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим . Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При розгляді справи встановлено, що 27.07.2017 між ПАТ «ІДЕЯ БАНК» та відповідачем ОСОБА_1 укладено угоду № С20.225.73913 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки.

Відповідно до пункту 2 угоди ПАТ «ІДЕЯ БАНК» відкриває відповідачу поточний рахунок № НОМЕР_1 у валюті гривня, операції за яким можуть здійснюватися дебетно-кредитною схемою обслуговування з використанням електронного платіжного засобу, що буде використовуватись в рамках угоди, у тому числі для розміщення коштів та відображення операцій, здійснених з використанням електронного платіжного засобу, та випускає клієнту міжнародну платіжну картку MasterCard.

Відповідно до підпункту 3.2. угоди ліміт кредитної лінії, доступний відповідачу на момент укладення угоди, становить 2 000 грн.

Згідно з підпунктом 3.3 угоди процентна ставка за користування коштами кредитної лінії становить 24% річних.

Відповідно до підпункту 5.1. угоди відповідач була ознайомлена з умовами договору (угоди), що затверджений розпорядженням банку із усіма змінами та доповненнями, які оприлюднені на інтернет-сторінці банку за електронною адресою www.ideabank.ua та які їй роз`яснені, зрозумілі та з якими вона цілком згідна.

Також, 27.07.2017 відповідачем підписано Паспорт споживчого кредиту, в якому викладені умови надання відповідачу кредиту, які є аналогічними умовам, які викладені у вказаному кредитному договорі.

27.07.2017 відповідачем підписана заява № С20.225.73913 про акцепт публічної оферти ПАТ «ІДЕЯ БАНК» на укладення договору про використання аналога власноручного підпису та відтиску печатки банку, заява № С20.225.73913 від 27.07.2017 на приєднання до договору добровільного страхування життя № ПБ КК 1 від 03.04.2017 та згода фізичної особи суб`єкта кредитної історії, а також заяву на згоду повідомлення ПАТ «ІДЕЯ БАНК» повідомляти інформацію про банківські продукти і послуги.

З наданої позивачем виписки по рахунку відповідача вбачається, що остання користувався кредитними коштами та здійснювала часткове погашення за кредитом.

Згідно з довідкою-розрахунком заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № С20.225.73913 від 27.07.2017 станом на 19.12.2023 заборгованість останньої перед кредитором становить 15 810,90 грн., з яких: за основним боргом 5 541,14 грн.; за відсотками 10 269,76 грн.

19.12.2023 між первісним кредитором та ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» укладено договір факторингу №19/12-2023, відповідно до умов якого ПАТ «ІДЕЯ БАНК» відступає, а ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» приймає права вимоги, у тому числі до ОСОБА_1 .

Перехід права вимоги за угодою № С20.225.73913 від 27.07.2017 підтверджується реєстром боржників №3від 19.12.2023, та платіжною інструкцією в національній валюті від 20.12.2023 № 45 з призначенням платежу: фінансування згідно з договором факторингу 19/12-2023 від 19.12.2023.

22.12.2023 між ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПРОФІТ КАПІТАЛ» укладено договір факторингу № 22/12-2023, відповідно до умов якого ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПРОФІТ КАПІТАЛ» отримало право вимоги, у тому числі до відповідача за угодою № С20.225.73913 від 27.07.2017.

Перехід права вимоги за вказаною угодою до позивача підтверджується Реєстром боржників №3 від 22.12.2023, та платіжною інструкцією в національній валюті від 26.12.2023 №376 з призначенням платежу: фінансування згідно з договором факторингу 22/12-2023.

02.08.2024 ТОВ «ФК «ПРОФІТ КАПІТАЛ» направило позивачу досудову вимогу щодо дострокового стягнення заборгованості №7914349/2024 від 29.07.2024, яку задоволено не було, що обумовило звернення з цим позовом до суду.

Правовідносини між сторонами, які виникли на підставі вищенаведених фактичних обставин щодо стягнення кредитного боргу, регламентуються такими правовими нормами.

Згідно положень ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Також згідно ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

За змістом статті 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Як передбачено ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до положень ст.ст.526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установленні строки відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а згідно ст.629 ЦК України - договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Також статтею 204 ЦК України встановлено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Крім того, ст. 1077 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Враховуючи викладене вище правове регулювання та встановлені при розгляді цієї справи фактичні обставини, апеляційний суд приходить до висновку про те, що відповідач, як позичальник, отримала кошти за кредитним договором та не повернула їх у визначені строки, сплативши погоджені сторонами договору відсотки по кредиту, отже має заборгованість, права вимоги щодо стягнення якої наявні у позивача за укладеним договором факторингу.

Таким чином відповідні позовні вимоги підлягають до задоволення.

При цьому доказів виконання наявних грошових зобов`язань, принаймні часткового, ні перед позивачем у справі ні перед попереднім кредитором відповідачем суду не надано.

Відповідно до положень ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Так апеляційний суд не погоджується з аргументами скаржника про те, що позивач не довів суму заборгованості належним розрахунком та не виконав вимоги ухвали суду про витребування доказів, оскільки позивачем суду надано пояснення про те, що відповідно до отриманої документації від первісного кредитора розрахунок заборгованості зроблено на основі Виписки по кредитному договору №С20.225.73913 від 27.07.2017. Згідно з Випискою у графі «кредит» можна прослідкувати кошти, що надійшли шляхом поповнення картки, а у графі «дебет» відображаються кошти, які використовувала відповідач на свої споживчі цілі. У графі «призначення» відображені усі поповнення та витрати боржника із зазначенням конкретних місць здійснення і характер використання коштів. Дебетова колонка відображає зарахування коштів на рахунок позичальника (відповідача) та подальші внесення коштів позичальника на погашення заборгованості, а кредитова колонка вказує суму мінімального платежу відповідно до графіку щомісячних платежів. Таким чином, графа «дебет» відображає суму виданих банком грошових коштів та у подальшому дана графа відображає внесені позичальником кошти (з урахуванням графи «призначення»), а графа «кредит» містить інформацію щодо сум, які позичальник має сплатити в межах графіку щомісячних платежів.

Відтак, враховуючи погоджені сторонами умови кредитування, у суду була наявна об`єктивна можливість перевірити розрахунок заборгованості, наданий позивачем, з тим, щоб спів ставити заявлену до стягнення суму із умовами нарахування платежів по кредиту, відсотковою ставкою та строком обрахунку відсотків за користування кредитним коштами.

При цьому по суті розрахунки позивача скаржником не спростовуються та власних контр розрахунків не надається.

Аргументи скаржника про те, що заборгованість у справі нараховано поза розміром кредитного ліміту в сумі 2 000 грн., апеляційний суд відхиляє, оскільки за умовами п. 3.1 та п.3.2 угоди про відкриття кредитної лінії від 27.07.2017 максимальний ліміт кредитної лінії встановлено у розмірі 200 000,00 грн. Kіміт кредитної лінії, доступний клієнту на момент укладення угоди, становить 2 000,00 грн. Враховуючи, що зобов`язання банку щодо встановлення ліміту кредитної лінії є для нього відкличними та без ризиковими, визначення суми кредитної лінії, що може бути доступна клієнту протягом строку дії відновлювальної кредитної лінії, здійснюється банком в межах встановленого угодою максимального ліміту без будь-яких обмежень.

Відтак, банк у межах до 200 000,00 грн. вправі самостійно визначати розмір кредитного ліміту, доступного клієнту, що й мало місце у даному випадку за наявними у кредитора правами згідно погодженого позичальником кредитного договору.

Інших доводів, які б свідчили про те, що спір у справі суд першої інстанції вирішив невірно, подана апеляційна скарга не містить.

Згідно ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже рішення Соснівського районного суду міста Черкаси від 04.02.2025 у даній справі належить залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

На підставі положень ст.141 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в апеляційному суді слід залишити за особою, яка подала апеляційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 141, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення Соснівського районного суду міста Черкаси від 04.02.2025 у даній цивільній справі залишити без змін.

Судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в апеляційному суді залишити за особою, яка подала апеляційну скаргу.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством.

Повну постанову складено 26.03.2025.

Суддя-доповідач

Судді