КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 363/220/24
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/3270/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Слюсар Т.А.,

суддів: Голуб С.А., Таргоній Д.О.,

за участю секретаря судового засідання Шаламай Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Войнаренко Людмили Федорівни в інтересах ОСОБА_1 на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 16 вересня 2024 року у складі судді Лукач О.П.,

у цивільній справі за позовом керівника Вишгородської окружної прокуратури, в інтересах держави в особі: Державного агентства України з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм та Пірнівської сільської ради Вишгородського району Київської області до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної незаконним виловом біоресурсів,-

В С Т А Н О В И В :

У січні 2021 року Вишгородська окружна прокуратура, в інтересах держави в особі: Державного агентства України з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм та Пірнівської сільської ради Вишгородського району Київської області звернулася у суд із позовом до ОСОБА_1 , у якій просила стягнути з відповідача на користь держави в особі Пірнівської сільської ради Вишгородського району Київської області 566 440 грн шкоди, завданої водним живим ресурсам, а також стягнути з відповідача на користь Київської обласної прокуратури сплачений судовий збір у розмірі 8 494 грн 60 коп.

Позов обґрунтовано тим, що Вишгородською окружною прокуратурою під час вивчення стану додержання вимог чинного законодавства щодо відшкодування збитків, завданих порушенням вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища на підвідомчій території, встановлено факт невідшкодування шкоди, заподіяної ОСОБА_1 внаслідок порушення вимог природоохоронного законодавства, у розмірі 566 440 грн.

16 вересня 2023 року о 16 год 40 хв на стариці річки Десна в районі села Нижча Дубечня Вишгородського району Київської області, ОСОБА_1 здійснив вилов раків у період їх ліньки в кількості 170 штук загальною вагою 11 кг.

16 вересня 2023 року відносно ОСОБА_1 уповноваженою особою Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у м. Києві та Київській області складено протокол про вчинене адміністративне правопорушення №015402 за ч. 3 ст. 85 КУпАП.

Постановою № 015402 від 16 вересня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 85 КУПАП та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу в сумі 170 гривень. Вказана постанова правопорушником не оскаржена.

Відповідно до розрахунку матеріальної шкоди, проведеного головним державним інспектором відділу охорони водних біоресурсів «Рибоохоронний патруль» Івановим Б.М., сума шкоди складає 566 440 грн. Розрахунок шкоди проведено відповідно до такс, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 листопада 2011 року №1209 із змінами і доповненнями, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 06 жовтня 2021 року №1039, «Про затвердження такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів водних біоресурсів». Дана сума шкоди у добровільному порядку ОСОБА_1 не відшкодована.

Позивач, вказуючи на наявність у діях відповідача повного складу цивільного правопорушення, зокрема: протиправна поведінка відповідача, яка виявилась у незаконному вилові біоресурсів; безпосереднього причинного зв`язку між шкодою і протиправною поведінкою відповідача, адже шкода виступає об`єктивним наслідком поведінки через недотримання природоохоронного законодавства; самої шкоди. Відтак, присутні всі елементи правопорушення, а тому нарахування та відшкодування шкоди відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України є правомірним та обов`язковим.

Керівник Вишгородської прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Державного агентства меліорації та рибного господарства України (правонаступником якого є - Державне агентство України з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм) та Пірнівської сільської ради Вишгородського району Київської області, звернувся до суду із вказаним позовом.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 16 вересня 2024 року позов керівника Вишгородської окружної прокуратури, в інтересах держави в особі: Державного агентства України з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм та Пірнівської сільської ради Вишгородського району Київської області - задоволено. Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі адвокат Войнаренко Л.Ф. в інтересах ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, незаконність рішенняВишгородського районного суду Київської області від 16 вересня 2024 року просить скасувати його та постановити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що вилов раків проводився руками без застосування яких-небудь пристроїв.

Скаржник вказує, що раків не перераховували, акт не складався, акт перерахунку раків він не підписував, всі раки були живі та випущені в водоймище після складання протоколу № 015402 про адміністративне правопорушення, в якому зазначено що раки не вилучались. Про те, що існує заборона на вилов раків він не знав, ніяких офіційних сповіщень щодо заборони на вилов раків у вересні 2023 року не було.

Вважає, що сам факт того, що він був притягнутий до адміністративної відповідальності не підтверджує факту порушення ним правил рибальства щодо вилову раків в період заборони на їх вилов, а саме в період линьки раків, що в свою чергу є грубим порушенням правил рибальства.

Звертає увагу суду, що позивачем не надано жодного доказу про те, що в вересні 2023 року існувала заборона на вилов раків. Посилається на те, що ознайомившись на сайті Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у м. Києві та Київської області з наказами вказаного управління, не виявлено наказів про заборону на вилов раків на території Київської області на період вересня 2023 року.

Зазначено, що відсутня протиправність дій відповідача ОСОБА_1 щодо грубого порушення вимог природоохоронного законодавства.

З протоколу №.015402 про адміністративне правопорушення вбачається, що виявлені раки свіжо виловлені - 170 штук, загальною вагою 11 кг, які не вилучалися. Всі виловлені раки були випущені назад у водойму у присутності головного державного інспектора Київського рибоохоронного патруля Іванова Б.М.

На момент розгляду справи реальних збитків рибному господарству не нанесено, оскільки всі раки були живі і випущені в природне середовище.

Вказує, що суд першої інстанції застосував позицію Верховного Суду у справі №541/307/17, однак вказане рішення стосується незаконно вилученої (добутої) риби, а не раків. Раки за своєю характеристикою після вилову ще живуть тривалий час, більше трьох днів.

Відзиву на апеляційну скаргу подано не було.

У судовому засіданні адвокат Войнаренко О.С. в інтересах ОСОБА_1 просила апеляційну скаргу задовольнити, представник прокуратури Скляр Д.Ю. заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Представники інших учасників до суду не з`явилися про розгляд справи повідомлялися належно, у зв`язку з чим колегією суддів вирішено розглядати справу за даної явки сторін.

Згідно зі статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній та додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Судове рішення, ухвалене судом першої інстанції відповідає вищезазначеним вимогам.

Так, обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

За загальними положеннями ЦПК України обов`язок суду під час ухвалення рішення вирішити: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Важливим також є визначення правовідносин сторін, які випливають із встановлених обставин. Саме визначення цих правовідносин дає можливість суду остаточно визначитись, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин (стаття 264 ЦПК України).

З урахуванням наведеного, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а також правильно витлумачив ці норми.

Так, статтею 2 ЦПК України встановлено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Зі справи убачається, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № 015402 від 16 вересня 2023 року, о 16:40 16 вересня 2023 року на стариці річки Десна в районі села Нижча Дубечня Вишгородського району Київської області, ОСОБА_1 порушив правила рибальства, а саме проводив вилов раків руками у період їх линьки. Виловив раків - 170 шт, вагою - 11 кг. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив підпункт 1 пункту 2 розділу ІІІ, підпункт 5 пункту 4 розділу ІV Правил любительського та спортивного рибальства, тобто скоїв правопорушення, передбачене частиною третьою статті 85 КУпАП та незаконним виловом біоресурсів заподіяв збитки на суму 566 440 грн (а.с. 14-15).

Вказаний протокол підписано ОСОБА_1 та будь-яких заперечень щодо незгоди з ним не навів.

Розрахунок матеріальної шкоди здійснено на підставі такс, затверджених Постановою Кабінету Міністрів Ук раїни від 06 жовтня 2021 року № 1039 (а.с. 16, 17).

Постановою №015402 від 16 вересня 2023 року по справі про адміністративне правопорушення Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у м. Києві та Київській області ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 85 КУПАП та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу в сумі 170 гривень (а.с. 18-19).

Установлено, що постанова №015402 від 16 вересня 2023 року по справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 набрала чинності, судове рішення, яким установлено заподіяння незаконними діями порушника біоресурсам збитків, на суму 566 440грн., не оскаржено.

14 грудня 2023 року заступник керівника Київської обласної прокуратури звернувся до Пірнівської сільської ради Вишгородського рану Київської області та до Державного агентства меліорації та рибного господарства України з листами щодо наданні інформації про звернення до суду з позовом до ОСОБА_1 або про вжиття інших заходів з метою відшкодування шкоди, завданої незаконним вилученням біоресурсів у розмірі 566 440 грн (а.с. 21-24,25-29).

Державне агентство меліорації та рибного господарства України, листом від 19 грудня 2023 року №16-7-01/3752-23 повідомило Київську обласну прокуратуру, що за інформацією наявною в Київському рибоохоронному патрулі, ОСОБА_1 не оскаржувались протокол та постанова про адміністративне правопорушення.

Зазначено, що листом №16-7-17/3079-23 від 04 жовтня 2023 року Київський рибоохоронний патруль звернувся до ОСОБА_1 з пропозицією досудового врегулювання спору. Станом на 19 грудня 2023 року збитки в добровільному порядку не сплачено, жодних листів від ОСОБА_1 на адресу Управління не надходило. З метою забезпечення представництва інтересів держави у спірних правовідносинах Київський рибоохоронний патруль не заперечує проти подання органами прокуратури позовної заяви про стягнення збитків (а.с. 30-31).

Пірнівська сільська рада Вишгородського району Київської області листом від 20 грудня 2023 року №0223/1894 повідомила, що їм не було відомо про вчинення правопорушення до отримання листа від Київської обласної прокуратури. Документи, необхідні для подання позовної заяви до Пірнівської сільської ради не надходили і Пірнівська сільська рада не зверталася до суду із позовними вимогами стосовно відшкодування шкоди ОСОБА_1 , завданої незаконним вилученням водних біоресурсів у сумі 566 440 грн (а.с. 32).

Задовольняючи позов районний суд виходив з підстав його доведеності.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується й апеляційний суд, враховуючи наступне.

Відповідно до статті 15, частини першої статті 16 ЦК України, частин першої, другої статті 4, частини першої статті 5 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно пункту 8 частини другої статті 16 ЦК України способом захисту цивільних прав може бути відшкодування майнової шкоди.

Статтею 6 Конституції України встановлено, що забезпечення екологічної безпеки і підтримання екологічної рівноваги на території України є обов`язком держави. Кожний громадянин має право користуватися природними об`єктами права власності народу відповідно до закону.

Відповідно до статті 13 Конституції України, статті 324 ЦК України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу.

Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Статтею 66 Конституції України встановлено, що кожен зобов`язаний не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ним збитки.

Згідно з пунктом "б" частини першої статті 40 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" використання природних ресурсів громадянами, підприємствами, установами та організаціями здійснюється з додержанням обов`язкових екологічних вимог здійснення заходів щодо запобігання псуванню, забрудненню, виснаженню природних ресурсів, негативному впливу на стан навколишнього природного середовища.

Частиною першою статті 37 Закону України "Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів" встановлено, що водні біоресурси, що знаходяться у внутрішніх водних об`єктах, територіальному морі, у виключній (морській) економічній зоні України, на континентальному шельфі, є об`єктами права власності Українського народу, від імені якого права власника на ці ресурси здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування у межах, визначених Конституцією України та законами України.

Статтею 27 Закону України "Про тваринний світ" та статтею 26 Закону України "Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів" встановлено, що у порядку загального використання об`єктів тваринного світу громадянам дозволяється безоплатне любительське і спортивне рибальство для особистого споживання (без права реалізації) у визначених відповідно до законодавства водних об`єктах загального користування у межах встановлених законодавством обсягів безоплатного вилову і за умови додержання встановлених правил рибальства і водокористування.

Згідно абзацу 9 частини другої статті 10 "Про тваринний світ" громадяни відповідно до закону зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними тваринному світу внаслідок порушення вимог законодавства про охорону, використання і відтворення тваринного світу.

У частинах другій, четвертій, п`ятій статті 68 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" вказано, що відповідальність за порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища несуть особи, винні, зокрема, у перевищенні лімітів та порушенні інших вимог використання природних ресурсів (пункт "ж"). Підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Застосування заходів дисциплінарної, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від компенсації шкоди, заподіяної забрудненням навколишнього природного середовища та погіршенням якості природних ресурсів.

Відповідно до частини першої статті 69 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.

Згідно з частинами першою, другою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, котра її завдала, причинний зв`язок між ними, а також вину заподіювача шкоди.

Під час вирішення спорів про відшкодування шкоди за статтею 1166 ЦК України доказуванню підлягає факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди і його вина, причинний зв`язок між протиправною дією та негативними наслідками.

Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди.

Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди.

У деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. У свою чергу відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні шкоди. Тобто діє презумпція вини завдавача шкоди.

Тобто саме протиправне діяння уже є порушенням та особа, яка його вчинила має нести відповідальність передбачену відповідним законом.

Як уже було встановлено, відповідач на стариці річки Десна в районі села Нижча Дубечня Вишгородського району Київської області проводив вилов раків, що у відповідності до ч. 3 ст. 85 КУпАП є адміністративним правопорушенням й такими діями відповідачем , що передбачає накладення штрафу, що у даній справі складає 566 440 грн (170 шт раків х 3 332 грн).

У пункті 17 Порядку здійснення любительського і спортивного рибальства, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18 липня 1998 року № 1126, вказано, що застосування заходів адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних осіб від відшкодування у повному обсязі збитків, заподіяних рибному господарству внаслідок порушення правил рибальства.

Відомостей про відшкодування шкоди на момент розгляду справи в суді матеріали справи не містять.

При цьому судом надана належна правова оцінка розрахунку завданої шкоди, який проведений у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 06 жовтня 2021 року № 1039 та не спростований відповідачем.

Даною постановою затверджено спеціальні такси для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення громадянами України , іноземцями та особами без громадянства цінних видів водних біоресурсів у рибогосподарських водних об`єктах України, зокрема, встановлено таксу за раків (крім широколапого рака та товстолапого рака).

За таких обставин, суд першої інстанції, встановивши факт порушення відповідачем норм природоохоронного законодавства та заподіяння внаслідок цього збитків водним ресурсам, дійшов обґрунтованого висновку щодо наявності підстав для покладення на відповідача обов`язку повністю відшкодувати шкоду, завдану незаконним виловом водних біоресурсів.

Доводи апеляційної скарги, про те, що на момент розгляду справи реальних збитків рибному господарству не нанесено, оскільки всі раки були живі і випущені в природне середовище, колегія суддів відхиляє, оскільки аналіз наведених вище правових норм у галузі охорони навколишнього середовища дає підстави для висновку про те, що вилучення водних біоресурсів, у тому числі і раків, із середовища їх перебування є окремим видом правопорушення, за яке передбачена матеріальна відповідальність у виді відшкодування шкоди згідно визначених розмірів (такс), при цьому для настання відповідальності не має значення чи повернуто незаконно вилучений (добутий) біоресурс у середовище свого перебування, чи ні.

Отже, шкода спричиняється не виключно знищенням об`єктів тваринного світу, а також у випадку незаконного вилучення об`єктів тваринного світу з природного середовища, незаконного добування.

Крім того колегія суддів оцінює критично й доводи скарги про застосування судом висновку Верховного Суду, викладеного у справі № 541/307/17, який не підлягає до застосування бо стосується незаконно вилученої (добутої) риби, оскільки в постанові касаційного суду під час вирішення спору застосовано норми закону щодо незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів водних біоресурсів в цілому.

Отже, обов`язок винної особи повністю компенсувати шкоду, заподіяну внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, встановлено Законом та постановою №015402 від 16 вересня 2023 року по справі про адміністративне правопорушення Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у м. Києві та Київській області, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 85 КУПАП, ним не оскарженою та якою визнано доведеними обставини, пов`язані з заподіянням внаслідок неправомірних дій порушника збитків, на загальну суму 566 440 грн.

Про незаконний вилов саме 170 шт раків у водоймі р. Десна зазначав відповідач у долучених до справи письмових поясненнях, наданих після його затримання працівниками рибінспекції (а.с.20).

За таких обставин доводи апеляційної скарги про недоведеність вимог позову апеляційний суд визнає безпідставними та такими, що зводяться до переоцінки доказів, яким районним судом у судовому рішенні надано належну правову оцінку.

Таким чином, за наявності встановленого факту заподіяння навколишньому природному середовищу незаконними діями відповідача шкоди рішення суду першої інстанції про задоволення позову прокурора та стягнення з ОСОБА_1 566 440 грн установленої шкоди є законним та обґрунтованим.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVINANDOTHERSv. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат немає.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Войнаренко Людмили Федорівни в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 16 вересня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 20 березня 2025 року.

Суддя-доповідач:

Судді: