КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2025 року

справа № 760/18746/23

провадження № 22-ц/824/930/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача: Музичко С.Г.,

суддів: Болотова Є.В., Желепи О.В.

при секретарі: Правдивець Ю.О.

учасники справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Житлосервіс-Солом`янка»

відповідач - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 20 грудня 2023 року, постановлене під головуванням судді Шереметьєвої Л.А., у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлосервіс-Солом`янка» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом і просить стягнути з відповідача заборгованість за надані житлово-комунальні послуги в сумі 99 127, 10 гр., з яких:

- 67 115,87 гр. - основна сума заборгованості;

- 5 478,98 гр. - 3 % річних;

- 26 532,25 гр. - інфляційні втрати внаслідок несвоєчасного розрахунку.

Посилається в позові на те, що відповідач є власником квартири АДРЕСА_1 .

Будинок обслуговується ТОВ «Житлосервіс-Солом`янка» з 21 липня 2008 року відповідно до Акту державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта.

Зборами співвласників будинку від 25 травня 2016 року ТОВ «Житлосервіс-Солом`янка» визначено управителем будинку.

Дане рішення затверджене зборами співвласників багатоквартирного будинку від 09 червня 2016 року.

Товариство є обслуговуючою організацією спільного майна багатоквартирного будинку та прибудинкової території відповідно до:

протоколу зборів співвласників багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 від 09 червня 2016 року;

договорів про надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території, укладених з власниками квартир у будинку;

п. 1 ч. 4 ст. 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та укладених договорів з виконавцями і виробниками житлово-комунальних послуг;

акту державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта від 21.07.2008 року.

Товариство з метою надання послуги з управління будинком уклав всі необхідні договори з виробниками та надавачами комунальних та інших необхідних послуг.

З метою стягнення плати за житлово-комунальні послуги кожного місяця відповідачу надавався розрахунок вартості наданих протягом звітного місяця житлово- комунальних послуг (квитанцію), в якій було зазначено зобов`язання відповідача провести оплату не пізніше 20 числа.

Таким чином, зобов`язання з оплати за житлово-комунальні послуги повинні бути виконанні споживачем (відповідачем) до 20 числа місяця, наступного за місяцем, в якому такі і послуги були надані (спожиті).

Своєчасну та повну оплату наданих житлово-комунальних послуг відповідач не здійснював.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 20 грудня 2023 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлосервіс-Солом`янка» 67 115, 87 гр. заборгованості, 5 478, 98 гр. річних, 26 532, 25 гр. інфляційних втрат та 2 684, 00 гр. судового збору.

Не погоджуючись із рішенням суду ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати та постановити нове про відмову в задоволенні позову.

Вимоги обґрунтовані тим, що у позивача відсутні повноваження встановлювати тариф для нарахування плати за послугу з утримання будинків та прибудинкових територій. Звертає увагу що письмовий договір між апелянтом та позивачем укладений не був. Крім того, до позовної заяви не додано жодного документу на підтвердження повноважень ОСОБА_2 представляти ТОВ «Житлосервіс - Солом`янка». Зазначає, що у позивача відсутнє рішення про видачу ліцензії на вид господарської діяльності-постачання електричної енергії; відсутні відомості в Єдиному державному реєстрі про ліцензію на право постачання електричної енергії та місце провадження ліцензіатом постачання електричної енергії. Товариство самовільно користується земельною ділянкою, у зв`язку з чим у нього відсутні підстави для вимоги у фінансових зобов`язань до скаржниці.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача зазначає, що відповідач жодним чином не спростував наявність у нього заборгованості за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території, а також спожиту ним електричну енергію. Крім того, відповідач не звертався до позивача з будь-якими претензіями, скаргами, заявами, в яких би викладав своє незадоволення послугами позивача. Апелянт не надав доказів, у тому числі розрахункового документу, який свідчив би про часткове або повне погашення заборгованості за заявлений спірний період.

В судовому засіданні представник позивача проти апеляційної скарги заперечував, просив залишити без задоволення.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, щоне подавши відзив на позов, зазначені позивачем обставини не спростував, доказів сплати заборгованості не надав, свій розрахунок заборгованості не запропонував. Таким чином, приведений позивачем розрахунок заборгованості суд вважає доведеним, а суму заборгованості до стягнення з відповідача обґрунтованою.

Колегія суддів погоджується з даними висновками суду, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що відповідач є власником квартири АДРЕСА_1 .

Будинок обслуговується ТОВ «Житлосервіс-Солом`янка» з 21 липня 2008 року відповідно до Акту державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта.

Зборами співвласників будинку від 25 травня 2016 року ТОВ «Житлосервіс-Солом`янка» визначено управителем будинку.

Дане рішення затверджене зборами співвласників багатоквартирного будинку від 09 червня 2016 року.

Товариство є обслуговуючою організацією спільного майна багатоквартирного будинку та прибудинкової території відповідно до:

протоколу зборів співвласників багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 від 09 червня 2016 року;

договорів про надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території, укладених з власниками квартир у будинку;

п. 1 ч. 4 ст. 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та укладених договорів з виконавцями і виробниками житлово-комунальних послуг;

акту державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта від 21.07.2008 року.

Товариство з метою надання послуги з управління будинком уклав всі необхідні договори з виробниками та надавачами комунальних та інших необхідних послуг.

Відповідач, уклавши договір купівлі-продажу квартири, прийняв на себе відповідні зобов`язання.

Однак договір про надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території з товариством не уклав, не дотримавшись вимог п. 1 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та ч. 1 п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України в редакції від 14 січня 2009 року № 5.

Своєчасну та повну оплату наданих житлово-комунальних послуг відповідач також не здійснював.

З метою стягнення плати за житлово-комунальні послуги кожного місяця відповідачу надавався розрахунок вартості наданих протягом звітного місяця житлово- комунальних послуг (квитанцію), в якій було зазначено зобов`язання відповідача провести оплату не пізніше 20 числа.

Згідно із статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

За правилами частини четвертої статті 319, статті 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Тобто, положення статті 322 ЦК України встановлюють презумпцію обов`язку власника нести усі витрати, пов`язані з утриманням належного йому майна, у тому числі з оплати комунальних та інших наданих йому послуг, поза залежністю від того, чи користується він ними безпосередньо чи ні. До таких витрат належать витрати, пов`язані зі зберіганням майна, його ремонтом, забезпеченням збереження його властивостей тощо. Такий обов`язок власника є похідним від належних йому, як абсолютному володарю, правочинів володіння, користування та розпорядження майном. Невиконання власником свого обов`язку по утриманню своєї власності може створювати небезпеку для третіх осіб.

Відповідно до ст. 179 ЖК України користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п.7 «Правил користування приміщеннями житлових будинків», затверджених постановою Кабінету Міністрів України №45 від 24.01.2006 «Про внесення змін до постанови Кабміну від 08.10.1992 №572», власник та наймач квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до пункту 5 статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Згідно зі пунктом 1 частини першої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів.

Відповідно до частини другої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний: укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; своєчасно вживати заходів до усунення виявлених неполадок, пов`язаних з отриманням житлово-комунальних послуг, що виникли з його вини; забезпечувати цілісність обладнання приладів (вузлів) обліку комунальних послуг відповідно до умов договору та не втручатися в їхню роботу; власним коштом проводити ремонт та заміну санітарно-технічних приладів і пристроїв, обладнання, іншого спільного майна, пошкодженого з його вини, яка доведена в установленому законом порядку; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Отже, пунктом 5 частини другої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором.

Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 25.03.2024 року по справі № 462/1232/23.

Щодо доводів апелянта про відсутність повноважень у позивача встановлювати тариф для нарахування плати за послугу з утримання будинків та прибудинкових територій, суд зазначає наступне.

Будинок АДРЕСА_2 , в якому знаходиться квартира відповідача за № 120, обслуговується позивачем з 21.07.2008 згідно Акту державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта.

Також, позивач є управителем будинку на підставі рішення зборів співвласників багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 від 25.05.2016, затвердженого протоколом зборів співвласників багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 від 09.06.2016.

На основі зазначеного Акту від 21.07.2008 та Рішення загальних зборів співвласників будинку позивач зобов`язаний забезпечувати належне утримання спільного майна багатоквартирного будинку та прибудинкової території.

Тариф на надання послуги з утримання будинку та прибудинкової території для будинку було затверджено 12.02.2018 Розпорядженням Київської міської державної адміністрації № 211 «Про внесення змін до Тарифів та структури тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, які надають виконавці цих послуг, по кожному будинку окремо для здійснення розрахунків із споживачами залежно від оплати останніми не пізніше або після 20 числа місяця, що настає за розрахунковим» у розмірі 9,62 грн. за 1 кв. м. на місяць з урахуванням ПДВ.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 8 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» позивач, як управитель багатоквартирного будинку, зобов`язаний самостійно здійснити перерахунок вартості послуги з управління багатоквартирним будинком за весь період їх ненадання, надання не в повному обсязі або невідповідної якості. Положення зазначеного закону не передбачають вимоги щодо проведення громадських слухань або узгодження перерахунку вартості послуги з управління багатоквартирним будинком із співвласниками будинку.

Таким чином, доводи апелянта про самостійне встановлення товариством тарифів на надання послуг з утримання будинку є необґрунтованими.

У апеляційній скарзі зазначається, що Товариство самовільно користується земельною ділянкою.

Як було встановлено судом, будинок обслуговується ТОВ «Житлосервіс-Солом`янка» з 21 липня 2008 року відповідно до Акту державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта.

Таким чином, відповідно до зазначеного Акту державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта від 21.07.2008 року, забудовник передав позивачу в управління будинок АДРЕСА_2 разом з усіма прилеглими до нього комунікаціями та спорудами необхідними для належної експлуатації будинку.

Згідно ч. 4 ст. 39 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» виконавчий орган товариства є одноосібним. Назвою одноосібного виконавчого органу є «директор», якщо статутом не передбачена інша назва.

У відповідності до ч. 10 ст. 39 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» одноосібний виконавчий орган товариства може діяти від імені товариства без довіреності.

Відповідно до п. 13 ч. 2 ст. 9 ЗУ «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» в Єдиному державному реєстрі містяться відомості про керівника юридичної особи та про інших осіб (за наявності), які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори, подавати документи для державної реєстрації тощо: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які мають відмітку в паспорті про право здійснювати платежі за серією та номером паспорта, інформація для здійснення зв`язку з керівником юридичної особи (телефон та/або адреса електронної пошти)), дані про наявність обмежень щодо представництва юридичної особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 ЗУ « Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Таким чином, директор товариства - Терьошин Ю.В. згідно чинного законодавства України вправі здійснювати представницькі функції товариства без отримання будь-яких довіреностей.

За таких обставин рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасована з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо суд визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 375, 381, 382, 389 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 20 грудня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач

Судді