Справа № 347/4/25
Провадження № 2/347/238/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2025 року м. Косів

Косівський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Книщука Р.М.,

секретаря Додяк А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Косів цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Косівської міської ради, Косівського товариства співвласників житлово-будівельного кооперативу №2 про визнання права власності на квартиру,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою до Косівської міської ради, Косівського товариства співвласників житлово-будівельного кооперативу №2 про визнання права власності на квартиру, мотивуючи свої вимоги тим, що Косівським товариством співвласників житлово-будівельного кооперативу №2 побудовано п`ятиповерховий багатоквартирний будинок за адресою: АДРЕСА_1 . На правах членів кооперативу, відповідно до розподілу, позивачка отримала кватиру № 6 у зазначеному будинку, що підтверджується ордером на житлове приміщення №6 від 03.04.2000, який міститься у будинковій книзі для прописки громадян, що проживають у буд. АДРЕСА_2 . В червні 1999 року було укладено договір між ЗАТ «Будівельник» та ЖБК-2 в особі голови Гривінського В. на будівництво 49-квартирного житлового будинку. Вказаний будинок, згідно договору було побудовано, але звернутися до ЗАТ «Будівельник» для отримання свідоцтва про право власності немає, оскільки ЗАТ «Будівельник» було ліквідоване, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. У процесі експлуатації квартири АДРЕСА_3 у зазначеному будинку ОСОБА_1 дізналася про те, що фактичне право володіння, розпорядження та користування квартирою має мати певні юридичні передумови у вигляді державної реєстрації права власності на квартиру. На її замовлення 19.08.2021 було виготовлено технічний паспорт на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , в якому зазначено, що загальна площа становить 53,6 м , з якої житлова складає 33,6 м2. Також 17.10.1998 на ім`я позивачки виготовлено виконавчу технічну документацію на дворовий газопровід і на газифікацію жилих будинків, громадських будівель і комунально-побутових об`єктів та робочий проект (відновлення) газопостачання за адресою АДРЕСА_3 . Відповідно до висновку про вартість об`єкта оцінки, інвентаризаційна вартість вказаної квартири становить 113 510, 00 грн.

А тому, просить визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_4 .

Позивачка подала до суду заяву в якій просить справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задоволити.

Представники відповідачів у поданих до суду заявах просить справу розглянути у їх відсутності, позовні вимоги визнають та просять їх задоволити в повному обсязі.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов слід задоволити з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що Косівським товариством співвласників житлово-будівельного кооперативу №2 побудовано п`ятиповерховий багатоквартирний будинок, що розташований в АДРЕСА_1 та на правах членів кооперативу, відповідно до розподілу, ОСОБА_1 отримала кватиру № 6 у зазначеному будинку, що стверджується ордером на житлове приміщення №6 від 03.04.2000, який виданий на підставі рішення виконкому №22 від 25.02.2000р. та міститься у будинковій книзі для прописки громадян, що проживають у буд. АДРЕСА_2 .

Відповідно до технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_4 , виготовленому по замовленню позивачки 09.12.2024 року, загальна площа належної позивачці квартири становить 53.6м2.

Судом встановлено, що 17.10.1998 на ім`я позивачки виготовлено виконавчу технічну документацію на дворовий газопровід і на газифікацію жилих будинків, громадських будівель і комунально-побутових об`єктів та робочий проект (відновлення) газопостачання за адресою АДРЕСА_3 .

Відповідно до висновку про вартість об`єкта оцінки, інвентаризаційна вартість вказаної квартири становить 113 510, 00 грн.

Конституцією України задекларовано, що людина, її основні права визнаються в України найвищою соціальною цінністю. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Зокрема, статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності насувається в порядку, визначеному законом і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересів:

Відповідно до ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно зі ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

В силу вимог ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 384 ЦК України будинок, споруджений або придбаний житлово- будівельним (житловим) кооперативом, є його власністю. Член житлово-будівельного (житлового) кооперативу має право володіння і користування, а за згодою кооперативу - і розпоряджання квартирою, яку він займає в будинку кооперативу, якщо він не викупив її. У разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником.

Згідно з п. 5 і п. 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК). Суди повинні мати на увазі, що законом може бути встановлений інший момент (підстава) набуття права власності. Зокрема, у разі повного внесення пайових внесків за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані члену житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, в осіб, які мають право на частку в пайових внесках, виникає право спільної часткової власності на квартиру, дачу, гараж чи інші будівлі пропорційно розміру частки паю (стаття 18 Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-1V "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", Закон України від 10 липня 2003 року № 1087-1V "Про кооперацію", стаття 384 ЦК).

Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах.

Судом встановлено, що іншого способу оформити право власності на належну позивачці квартиру немає.

Відповідно до відомостей про засновників Товариства співвласників житлово-будівельного кооперативу видно, що позивачка ОСОБА_1 дійсно є членом ОСББ Косівського товариства співвласників житлово-будівельного кооперативу №2 і має у власності квартиру АДРЕСА_4 .

Враховуючи вищевикладене, а також ст. 16 ЦК України, згідно з якою суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, суд приходить до висновку, що в даному випадку існують підстави та необхідність для захисту прав позивача шляхом визнання за нею права власності на квартиру АДРЕСА_4 .

Відповідно до п.10 ст.27 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, є рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Таким чином, враховуючи вище наведене, суд вважає позовні вимоги підставними і такими, що підлягають задоволенню.

На підставі наведеного, ст. 41 Конституції України, ст.ст. 316, 317, 319, 321, 384, 392 ЦК України та керуючись ст.ст. 263-265, 280-282 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 право власності на квартиру АДРЕСА_4 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя Р.М. Книщук