Провадження №2/523/625/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" березня 2025 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючої судді - Середи І.В.,

за участю секретаря Ячменьової Д.В.,

представниці позивача Сивоконь А.О.,

відповідачки ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 9 в м. Одесі в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеська обласна енергопостачальна компанія» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту електроенергію у розмірі 12983,88 грн,

УСТАНОВИВ:

16 вересня 2025 року до Суворовського районного суду м. Одеси через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшла позовна заява ТОВ «ООЕК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту електроенергію, що постачалась у будинок за адресою: АДРЕСА_1 , за період з червня 2021 року до липня 2023 року у розмірі 12983,88 грн, на яку нараховані інфляційні втрати у розмірі 558,31 грн та 3 % річних 260,74 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідачка є побутовим споживачем електричної енергії, яку вона спожила за вказаний період у кількості 7750 кВт.год на загальну суму 13470,24 грн, але оплату за нею у повному розмірі не здійснювала, у зв`язку із скасуванням заборони на нарахування штрафів та пені, позивач просив стягнути з відповідачки заборгованість разом із нарахованими інфляційними втратами та 3 % річних.

25 вересня 2024 року після отримання інформації щодо зареєстрованого місця проживання відповідачки провадження у справі відкрито за правилами спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Представниця позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі.

Відповідачка у судовому засіданні позовні вимоги визнала та підтвердила, що вона не оплачувала рахунки за спожиту електроенергію у повному обсязі, окремо зверталася з проханням зробити перерахунок. На теперішній час вона бачить, що сума заборгованості зменшена.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників процесу, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке.

Як встановлено судом, відповідачка ОСОБА_1 є побутовим споживачем електричної енергії за адресою: АДРЕСА_1 . Для проведення розрахунків на ім`я відповідачки був відкритий особовий рахунок № НОМЕР_1 .

ОСОБА_1 проживає у вказаному будинку та є його власницею.

За розрахунковий період з червня 2021 року до липня 2023 року ТОВ «ООЕК», як оператором системи розподілу, були отримані дані щодо фактичного споживання електричної енергії споживачем ОСОБА_1 . Так, з отриманих відомостей вбачається, що нею за вказаний вище період спожито 7750 кВт.год електричної енергії на суму 13470,24 грн, з якої вона сплатила 486,36 грн.

У зв`язку з несвоєчасною оплатою у повному обсязі вартості спожитої енергії на теперішній час за особовим рахунком ОСОБА_1 існує заборгованість в розмірі 12983,88 грн.

Частиною четвертою статті 319 ЦК України встановлено, що власність зобов`язує.

Відповідно до положень статті 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

За приписами ч. 1 ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Згідно ч.1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст.ст.525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора згідно цивільно-правового договору є грошовим зобов`язанням. Виходячи з цього, правовідносини, в яких замовник зобов`язаний оплатити надану послугу, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто правовідносини, які склалися між сторонами на підставі договору про надання житлово-комунальних послуг, є грошовим зобов`язанням. Таким чином, серед інших прав і обов`язків сторін на боржника покладено цивільно-правовий обов`язок з оплати внесків на утримання будинку, якій кореспондується правом вимоги кредитора про оплату наданих послуг. Враховуючи той факт, що до подібних правовідносин застосовані цивільно-правові норми щодо застосування цивільної відповідальності за невиконання грошових зобов`язань, до таких правовідносин застосовується і норма ст. 625 ЦК, що встановлює обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних.

Своєю постановою № 1405 від 29 грудня 2023 року Кабінет Міністрів України скасував заборону на припинення надання житлово-комунальних послуг, нарахування штрафів та пені, а також на стягнення заборгованості з населення за житлово-комунальні послуги, яку запровадив 5 березня 2022 року постановою № 206.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку вбачається, що внаслідок порушення відповідачкою грошового зобов`язання позивачем на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України на суму заборгованості нараховано інфляційні втрати за період з січня 2024 року до липня 2024 року на суму 558,31 грн, та 3 % річних за період з січня 2024 року до вересня 2024 року на суму 260,74 грн.

Отже, приймаючи до уваги наявність між сторонами договірних відносин з приводу постачання та споживання електричної енергії, та враховуючи невиконання відповідачкою її умов в обсязі та на умовах, визначених договором приєднання, у частині несвоєчасної сплати за спожиту електричну енергію, та будучи власницею домоволодіння, у яке постачалась електроенергія, суд дійшов висновку, що пред`явлені позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню шляхом стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиту електричну енергію в розмірі 12983,88 грн, а також нарахованих інфляційних втрат та 3 % річних.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідачки також підлягає стягненню судовий збір, сплачений позивачем за подачу позову в розмірі 2422,40 грн.

Керуючись ст.ст.12, 13, 76, 81, 89, 95, 141, 258-259, 263-265, 268, 273, 279,354,355 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеська обласна енергопостачальна компанія» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту електроенергію задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеська обласна енергопостачальна компанія» (, місцезнаходження за адресою: вул. М. Арнаутська, 88, м. Одеса, 65007) заборгованість за спожиту електроенергію в розмірі 12983,88 грн, інфляційні нарахування за період з січня 2024 року до липня 2024 року у розмірі 558,31 грн, та 3 % річних за період з січня 2024 року до вересня 2024 року у розмірі 260,74 грн, а також судовий збір у розмірі 2422,40 грн.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного рішення.

Суддя

Повне рішення складено 21 березня 2025 р.