Справа № 355/498/25
Провадження № 2-з/355/10/25
У Х В А Л А

Іменем України

20 березня 2025 року Баришівський районний суд Київської області в складі

головуючого судді Троценко Т.А.

секретаря судового засідання Ліберацької Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Баришівка заяву заступника керівника Броварської окружної прокуратури Київської області про забезпечення позову у цивільній справі за позовом Заступника керівника Броварської окружної прокуратури Київської області в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах Головного управління Держгеокадастру у м. Києві та Київській області до ОСОБА_1 треті особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про конфіскацію 1/6 земельної ділянки,-

ВСТАНОВИВ:

До Баришівського районного суду Київської області надійшла справа за позовом Заступника керівника Броварської окружної прокуратури Київської області в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах Головного управління Держгеокадастру у м. Києві та Київській області до ОСОБА_1 треті особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про конфіскацію 1/6 земельної ділянки.

19.03.2025 року до суду надійшла заява заступника керівника Броварської окружної прокуратури Київської області про забезпечення позову, яку він мотивує тим, що Броварською окружною прокуратурою Київської області за результатами вивчення питання законності використання ОСОБА_1 земельної ділянки сільськогосподарського призначення в с. Лукаші Баришівської об`єднаної територіальної громади Броварського району Київської області, виявлено порушення земельного законодавства.

Підставами звернення до суду стали порушення ст. ст. 13, 14, 41 Конституції України, ст. ст. 80, 81, 145 Земельного кодексу України при використанні спірної земельної ділянки.

Встановлено, що громадянин російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в порядку спадкування на підставі рішення Баришівського районного суду від 17.01.2011, справа №2-98, набув у спільну часткову власність 1/6 частки на земельну ділянку сільськогосподарського призначення з кадастровим номером :11:010:0037 площею 0,2069 га, із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :11:010:0037 зареєстровано за ОСОБА_1 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень 04.10.2016 на підставі рішення державного реєстратора П`ятої Київської державної нотаріальної контори, Київський міський нотаріальний округ Гриценко О.В. від 07.10.2016 за індексним номером 31774511 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна -202).

Разом із цим, окружною прокуратурою виявлено порушення ст. ст. 13, 14, 41 Конституції України, ст. ст. 80, 81, 145 Земельного кодексу України при використанні ОСОБА_1 зазначеної земельної ділянки.

Суб`єктами права приватної власності на землю згідно зі статтею 80 Земельного кодексу України визначено громадян України та юридичних осіб. Проте з урахуванням змісту частини другої статті 81 та інших норм Земельного кодексу України суб`єктами права приватної власності на землю визнаються також іноземні громадяни та особи без громадянства.

Зокрема, іноземні громадяни та особи без громадянства відповідно до частини другої статті 81 Земельного кодексу України можуть набувати права власності на земельні ділянки несільськогосподарського призначення в межах населених пунктів, а також на земельні ділянки несільськогосподарського призначення за межами населених пунктів, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві приватної власності.

Одночасно, за змістом частини четвертої статті 81 Земельного кодексу України землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню.

У разі невиконання цієї вимоги настають наслідки, передбачені ч. ч. 2, 4 ст. 145 Земельного кодексу України, а саме, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду. Позов про конфіскацію земельної ділянки подається до суду органом, що здійснює державний контроль за використанням та охороною земель. Конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах.

Пунктом 10 ч. 1 ст. 346 Цивільного кодексу України визначено конфіскацію як одну з підстав припинення права власності.

Згідно із ст. 356 Цивільного кодексу України до особи може бути застосовано позбавлення права власності на майно за рішенням суду як санкція за вчинення правопорушення (конфіскація) у випадках, встановлених законом.

Конфісковане майно переходить у власність держави безоплатно, крім випадків, визначених законом. Обсяг та порядок конфіскації майна встановлюються законом.

Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_1 будучи іноземним громадянином, упродовж року після набуття та реєстрації права власності на 1/6 частки спірної земельної ділянки сільськогосподарського призначення (з 2016 року і до цього часу) не відчужив її, є підстави для її конфіскації у власність держави.

Дана процедура безумовно передбачена чинним земельним законодавством (ч. 4 ст. 81 Земельного кодексу України). Ця норма є імперативною та не передбачає винятків.

В даному випадку порушення інтересів держави полягає в тому, що ОСОБА_1 порушив визначену ст. ст. 13, 14, 41 Конституції України, ст. ст. 80, 81, 145 Земельного кодексу України процедуру використання земельної ділянки сільськогосподарського призначення та як іноземний громадянин не відчужив її упродовж року після набуття права власності. На даний час, він без перешкод використовує спірну земельну ділянку на території України.

Враховуючи, що ОСОБА_1 упродовж року після набуття права власності на спірну земельну ділянку не виконав обов`язок по її відчуженню, на даний час у держави, в особі ГУ Держгеокадастру у м. Києві та Київській області, виникло право на її конфіскацію у власність держави та подальшого розпорядження нею.

Враховуючи викладене, а також те, що 1/6 частки спірної земельної ділянки, на даний час знаходяться у власності громадянина російської федерації ОСОБА_4 з порушенням вищевказаних норм є підстави для забезпечення даного позову, оскільки існує можливість її відчуження третім особам, зміни конфігурації (об`єднання, поділу), вчинення інших дій, які можуть утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду про повернення земельних ділянок державі.

Розглянувши зазначену заяву, без виклику сторін та без технічної фіксації процесу, відповідно до ч. 1 ст.153, ч. 2 ст.197 ЦПК України, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до вимог частин першої, другою статті 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктам 2 частини першої статті 150 ЦПК України визначено, що позов забезпечується забороною вчинення певних дій.

Вид забезпечення позову має бути співмірним із заявленими позивачем вимогами.

У п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу позивача та відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Необхідність обрання даного виду забезпечення позову є обґрунтованим, оскільки вбачаються достатні підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим у подальшому виконання рішення суду.

Суд приходить до висновку, що заявлений позивачем вид заходу забезпечення позову у вигляді накладення арешту на земельну ділянку з кадастровим номером :11:010:0037 площею 0,2069 га, яка знаходиться по АДРЕСА_1 та заборони ОСОБА_1 розпоряджатися, змінювати цільове призначення, здійснювати перетворення, поділ, об`єднання земельної ділянки з кадастровим номером :11:010:0037 з іншими земельними ділянками підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.149-150,153,154,157 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву заступника керівника Броварської окружної прокуратури Київської області про забезпечення позову у цивільній справі за позовом Заступника керівника Броварської окружної прокуратури Київської області в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах Головного управління Держгеокадастру у м. Києві та Київській області до ОСОБА_1 треті особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про конфіскацію 1/6 земельної ділянки - задовольнити.

Накласти арешт на земельну ділянку з кадастровим номером :11:010:0037 площею 0,2069 га, яка знаходиться по АДРЕСА_1 .

Заборонити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) розпоряджатись, змінювати цільове призначення, здійснювати перетворення поділ, об`єднання земельної ділянки з кадастровим номером :11:010:0037 з іншими земельними ділянками.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Суддя Баришівського районного суду Т. А. Троценко