Справа № 621/463/25
Провадження № 2/621/617/25
РІШЕННЯ

Іменем України

27 березня 2025 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді Вельможної І.В.,

секретаря судового засідання Лацько А.В.,

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

20.02.2025 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики від 07.11.2022 у розмірі 1 595 053 грн 80 к., що є еквівалентом 38 000 доларів США, а також судових витрат за подання позову до суду.

В обґрунтування позову зазначено, що 07 листопада 2022 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики у простій письмовій формі, відповідно до умов якого ОСОБА_2 отримала у користування грошові кошти у розмірі 1 558 000 грн, що в еквіваленті на іноземну валюту, якою за домовленістю сторін виступив долар США, станом на дату укладення договору позики, складало 38 000 доларів США, з кінцевим строком погашення позики не пізніше 24 листопада 2024 року. Грошові кошти відповідачка отримувала для покупки квартири АДРЕСА_1 .

Грошові кошти, що були предметом договору позики позивач передав ще до підписання договору, про що свідчить запис у абзаці другому пункту першого договору позики від 07.11.2022, однак відповідач свої зобов`язань за договором не виконала, позику у визначений відповідно договору строк не повернула.

Враховуючи те, що відповідач свої договірні зобов`язання, у встановлений договорами строк, не виконала, позивач просить стягнути з останньої на його користь суму заборгованості за договором позики від 07.11.2022 у розмірі 1 559 053 грн 80 к., що є еквівалентом 38 000 доларів США станом на 26.01.2025.

Зазначені обставини стали підставою для звернення до суду з цим позовом.

Ухвалою судді Зміївського районного суду Харківської області від 03 березня 2025 року провадження по справі відкрито, справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 27.03.2025.

27.03.2025 позивач ОСОБА_1 до канцелярії суду надав заяву, відповідно до якої просив проводити підготовче засідання за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 до канцелярії суду надала заяву відповідно до якої просила проводити розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала у повному обсязі.

Згідно з частиною 3 статті 200 Цивільного процесуального кодексу України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Оскільки розгляд справи проводиться без участі сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що відповідає положенням частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України.

Дослідивши доводи позовної заяви, письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного:

Частиною 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до статей 76-81 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

На підставі відомостей, наявних у позовній заяві та письмових доказах, встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Так, 07 листопада 2022 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір позики у письмовій формі (а.с. 3).

Відповідно до п. 1 Договору позики, ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_1 , а ОСОБА_1 передав у власність ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 1 558 000,00 (один мільйон п?ятсот п?ятдесят вісім тисяч) грн. 00 коп., що в еквіваленті на іноземну валюту, якою за домовленістю сторін виступає долар США, станом на день укладення цього Договору, складає 38 000,00 (тридцять вісім тисяч доларів США 00 центів) доларів США, для придбання квартири АДРЕСА_1 . Передачу грошей було здійснено ще до підписання цього договору.

Пунктом 2 Договору позики сторони за цим договором домовились про те, що: а) договір позики є безпроцентним; б) За домовленістю Сторін остаточний розрахунок щодо повернення суми позики має бути здійснено не пізніше 24 листопада 2024 року. При цьому: повна сума позики, що підлягає поверненню, на день остаточного розрахунку має відповідати еквівалентові суми 38 000,00 (тридцять вісім тисяч доларів США 00 центів) доларів США за офіційним курсом НБУ на день передачі грошей; в) виконання зобов`язання за договором має бути здійснено готівкою у межах міста Харкова за місцем проживання позикодавець або за іншою адресою, вказаною позикодавцем. г) позичальник вправі повернути повну суму позики, а позикодавець зобов`язується прийняти повернуті грошові кошти і раніше визначеного у пункті 2 цього договору кінцевого терміну. При неповерненні суми позики своєчасно (тобто до 24 листопада 2024 року) позикодавець вправі буде пред`явити цей договір до стягнення в строки і у порядку, передбачені чинним законодавством України, та вимагати при цьому повернення йому частини позики, що залишилась несплаченою, з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати трьох відсотків від простроченої суми. В разі відмови позикодавець від отримання повернутих йому грошей позичальник вправі передати їх на депозит будь-якого нотаріуса у межах Харківського міського нотаріального округу, що буде свідчити про своєчасне виконання ним умов цього Договору. д) В разі прострочення будь-якого із платежів, що вказаний у п. 2 цього Договору позики, на строк більше ніж на 5 календарних днів, позикодавець вправі вимагати дострокового виконання зобов`язання у повному обсязі. є) За прострочення виконання позичальником своїх зобов`язань за цим Договором чи їх частини, він зобов`язаний сплатити на користь позикодавця відсотки за неправомірне користування чужими грошовими коштами відповідно до статті 625 ЦК України в розмірі 365 (триста шістдесят п`ять відсотків) % річних від суми прострочення.

Пунктом 3 Договору позики позичальник - з однієї сторони, та позикодавець з другої сторони, стверджують один одному та повідомляють усім зацікавленим у тому особам, що: у момент укладання цього договору вони усвідомлювали (і усвідомлюють) значення своїх дій і могли (можуть) керувати ними

Згідно розрахунку доданого позивачем до позовної заяви за договором позики від 07.11.2022, укладеним між позивачем та відповідачем, мається заборгованість у розмірі 1 595 053 грн 80 к., що за офіційним курсом НБУ станом на 26.01.2025 є еквівалентом 38 000 доларів США (а.с. 8-10).

Відповідно до статті 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 Цивільного кодексу України).

Згідно з статтею 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статей 638, 639 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до положень статей 1046, 1047 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Положеннями статей 1049, 1050 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором.

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно до частин 1-3 статті 545 Цивільного кодексу України прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі.

Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає.

Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку.

Постановою Верховного Суду України від 18.09.2013 року у справі № 6-63цс13 визначено, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом статті 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором.

Стаття 629 Цивільного кодексу України встановлює, що договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Позивачем надано докази виникнення між сторонами правовідносин у зв`язку з укладанням договору позики від 07.11.2022 та наявності з боку відповідача невиконаних зобов`язань за цим договором.

Розмір невиконаних зобов`язань за договором позики від 07.11.2022 відповідачем визнався.

Відповідно до частини 4 статті 206 Цивільного процесуального кодексу України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить законодавству і не порушує права інших осіб.

За таких обставин, з врахуванням визнання відповідачем позовних вимог, що не суперечить законодавству і не порушує права інших осіб, вимоги про стягнення суми боргу за договором позики у розмірі 1 559 053 грн 80 к., що є еквівалентом 38 000 доларів США станом на 26.01.2025, підлягають задоволенню.

Відповідно до положень статей 141, 142 Цивільного процесуального кодексу України, оскільки відповідач визнала позов до початку розгляду справи по суті (а.с. 23), належить повернути позивачу 50 відсотків судового збору з державного бюджету та стягнути з відповідача на користь позивача на відшкодування витрат по сплаті судового збору 7 570 грн 00 к.

Керуючись статтями 12, 13, 19, 76, 81, 133, 137, 141, 223, 247, 258, 259, 263-265, 280-284, 352, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 07 листопада 2022 року у розмірі 1 595 053 (один мільйон п`ятсот дев`яносто п`ять тисяч п`ятдесят три) грн. 80 к. що є еквівалентом 38 000 (тридцяти восьми тисячам) доларів США станом на 26.01.2025.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , 7 570 (сім тисяч п`ятсот сімдесят) грн. 00 к. на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Зобов`язати Головне управління державної казначейської служби в Харківській області здійснити повернення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , з державного бюджету 50 відсотків судового збору в розмірі 7 570 (сім тисяч п`ятсот сімдесят) грн. 00 к., сплаченого при поданні позову за квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки № 170519115 (платіж № 114010063) від 19 лютого 2025 року в АТ "А-Банк"

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Зміївський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено та підписано 27.03.2025.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 .

Головуючий: