Справа № 509/6169/23
УХВАЛА

24 березня 2025 року. сел. Овідіополь

Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Панасенка Є.М.,

за участі секретаря судового засідання Степанової Н.С.

представника позивача Веселова А.О.

представника відповідача Довгалюка Р.О.,

розглядаючи у підготовчому засіданні в залі суду в режимі відеоконференцзв`язку цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення компенсації в розмірі частки сумісно нажитого майна,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Овідіопольського районного суду Одеської області знаходиться цивільна справа за вказаними позовними заявами на стадії підготовчого провадження.

11.02.2025 року представник позивача адвокат Веселов А.О. подав до суду уточнену позовну заяву, якою змінено позовні вимоги, а саме просить:

1. Встановити факт проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_2 однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період з грудня 2015 року по 31.08.2018року.

2. Визнати спільною сумісною власністю подружжя майно: будинку АДРЕСА_1 ; квартиру в АДРЕСА_2 , приміщення 2; автомобілі MERCEDES-BENZ С 200 К 2007 року випуску, об`єм двигуна 1796 см.куб, MERCEDES-BENZ ML55AMG 2001 року випуску, об`єм двигуна 1796 см.куб, SKODA FABIA 2010 року випуску, об`єм двигуна 1198 см.куб, SKODA KODIAQ 2019 року випуску, об`єм двигуна 1968 см.куб, генератор, поливна система для саду, вольєр для собак , душ, сушильна машина для речей, бойлер, умивальник, шкаф, меблі, музикальний інструмент - барабана система, музична апаратура, міні холодильник, льодогенератор, новорічна ялинка, кухня, кондиціонер, робот пилосос, пилосос для прибирання, комод , диван, фільтр повітря, телевізор, хлібопіч, рушниці для полювання, ролети, дрон.

3. Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину вищенаведеного майна.

4. Стягнути на користь позивачки з ОСОБА_2 відповідну грошову компенсацію за 1/2 частку ринкової вартості будинку АДРЕСА_1 .

5. Стягнути на користь позивачки з ОСОБА_2 відповідну грошову компенсацію за 1/2 частку ринкової вартості приміщення 2, корпус 4. будинку АДРЕСА_3 .

6. Стягнути з ОСОБА_2 відповідну грошову компенсацію за 1/2 вартості спільно нажитого рухомого майна: генератор, поливна система для саду, вольєр для собак , душ, сушильна машина для речей, бойлер, умивальник, шкаф, меблі, музикальний інструмент - барабана система, музична апаратура, міні холодильник, льодогенератор, новорічна ялинка, кухня, кондиціонер, робот пилосос, пилосос для прибирання, комод , диван, фільтр повітря, телевізор, хлібопіч, рушниці для полювання, ролети, дрон

7. Стягнути з ОСОБА_2 відповідну грошову компенсацію за 1/2 вартості автомобілів:

- "MERCEDES-BENZ С 200 К 2007 року випуску, об`єм двигуна 1796 см.куб, номерний знак НОМЕР_1 ,

- MERCEDES-BENZ ML55AMG 2001 року випуску, об`єм двигуна 1796 см.куб, номерний знак НОМЕР_2

- SKODA FAB1A 2010 року випуску, об`єм двигуна 1198 см.куб, станом на момент продажу 28.1 1.2023 р,

- SKODA KOD1AQ 2019 року випуску, об`єм двигуна 1968 см.куб, станом на момент продажу 18.04.2023 р.

27.02.2025 року представник відповідача адвокат Довгалюк Р.О. подав до суду відзив на уточнену позовну заяву від 10.02.2025 року, в якому також просить дану заяву залишити без руху на підставі п.5 ч.3 ст. 175 та ч.4 ст. 177 ЦПК України.

Представник позивача в підготовчому засіданні просив прийняти уточнену позовну заяву до розгляду, а в клопотанні про залишення позовної заяви без руху відмовити, оскільки при подачі позову було сплачено максимальний судовий збір. Просив вважати його уточнену позовну заяву як збільшення позовних вимог.

Представник відповідача в підготовчому засіданні просив залишити уточнену позовну заяву від 11.02.2025 року залишити без руху з підстав, викладених у письмовому відзиві.

Заслухавши пояснення учасників судового провадження та дослідивши уточнену позовну заяву від 11.02.2025 року, суд дійшов наступного висновку.

Згідно приписів ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина 1 статі 12 ЦПК України).

Відповідно до частини 4 статті 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 ЦПК у підготовчому засіданні суд постановляє ухвалу (ухвали) про процесуальні дії, що необхідно вчинити до закінчення підготовчого провадження та початку судового розгляду справи по суті.

Право позивача щодо збільшення, зменшення позовних вимог, зміни предмета або підстави позову регламентується ч. 2, 3 ст. 49 ЦПК. Особа самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, і зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права.

Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що процесуальним законом не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про «доповнення» або «уточнення» позовних вимог. Тому в разі надходження до суду однієї із зазначених заяв (клопотань) останній з огляду на її зміст, а також зміст раніше поданої позовної заяви та конкретні обставини справи повинен розцінювати її як: подання іншого (ще одного) позову, чи збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи об`єднання позовних вимог, чи зміну предмета або підстав позову. При цьому при поданні вказаних заяв (клопотань) позивач має дотримуватися правил вчинення відповідної процесуальної дії, недодержання яких тягне за собою процесуальні наслідки, передбачені ЦПК (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 1 листопада 2021 року у справі № 405/3360/17 (провадження № 61-9545сво21)).

Верховний Суд у постанові від 31.01.2024 у справі № 201/4160/19 вказав, що особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів.

Підстави позову це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Правові підстави позову це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

Зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача.

При цьому одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається, оскільки у такому разі фактично виникає нова матеріально-правова вимога позивача, яка обґрунтовується іншими обставинами, що за своєю суттю є новим позовом.

Необхідність у зміні предмета позову може виникати тоді, коли початкові вимоги позивача не будуть забезпечувати чи не повною мірою забезпечать позивачу захист його порушених прав та інтересів.

Зміна предмета позову можлива, зокрема, такими способами:

1) заміна одних позовних вимог іншими;

2) доповнення позовних вимог новими;

3) вилучення деяких із позовних вимог;

4) пред`явлення цих вимог іншому відповідачу в межах спірних правовідносин.

Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. Збільшено (чи зменшено) може бути лише розмір вимог майнового характеру. Тобто збільшити або зменшити розмір позовних вимог можна лише тоді, коли вони виражені у певному цифровому еквіваленті, наприклад у грошовому розмірі.

Доповнення позовних вимог новими відбувається шляхом зміни предмета позову, а не через збільшення розміру позовних вимог.

Не вважаються зміною підстав позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин і зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права.

Таким чином, подану уточнену позовну заяву представника позивача від 11.02.2025 року, суд приймає та розцінює її як зміну предмету позову, оскільки вказаною заявою доповнено позовні вимоги новими та вилучено деякі із позовних вимог.

Загальні вимоги до форми та змісту письмової заяви, клопотання, заперечення закріплено в статті 183 ЦПК України. Водночас у частині п`ятій статті 49 та частині третій статті 176 ЦПК України встановлено спеціальні вимоги, зокрема, до заяви про зміну предмета позову. У разі зміни предмета позову несплачену суму судового збору належить сплатити до звернення в суд з відповідною заявою.

Відповідно до ч. 11 ст. 187 ЦПК України суддя, встановивши, після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Відповідно до п.8 ч.1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо провадження у справі відкрито за заявою, поданою без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, та не було сплачено судовий збір і позивач не усунув цих недоліків у встановлений судом строк.

Тобто, зі змісту вказаних вище процесуальних положень вбачається, що суд залишає позовну заяву без розгляду у разі неусунення позивачем у встановлений судом строк недоліків позовної заяви, визначених в ухвалі суду після відкриття провадження у справі, та не сплати судового збору.

Судом встановлено, що позивачем при подачі позовної заяви про стягнення компенсації в розмірі частки сумісного нажитого спільного майна сплачено судовий збір у розмірі 8052 грн., що підтверджується квитанцією 223445218 від 17.08.2023 року.

Частиною 4 статті 177 ЦПК України передбачено, що до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Закон України «Про судовий збір» визначає правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Закон України «Про судовий збір» визначає ставки для сплати судового збору за подання фізичною особою до суду позовної заяви, що містить вимоги майнового та немайнового характеру.

Частиною 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до п.3 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання фізичною особою позовної заяви про поділ майна при розірванні шлюбу ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 3 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Позивачем при подачі позову зазначено ціну позову 562 558,7 грн. та сплачено судовий збір в сумі 8052 грн. Станом на 2023 рік при подачі даних майнових вимог сума судового збору є максимальною з урахуванням положень п.3 ч.2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" та положень ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік", якою визначено прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб - 2684 гривні (2684 х 3 = 8052).

Зазначене відповідає позиції, висловленій у Постанові Великої Палати Верховного суду від 08.02.2022 року у справі № 209/3085/20

Однак, визначена максимальна сума судового збору застосовується до позовних вимог майнового характеру з розрахунку 1% від ціни позову.

Так, при зміні предмета позову представник позивача доповнив позовні вимоги новими та вилучив деякі із позовних вимог, зазначив ціну позову 1 645 401,7 грн. Поряд з майновими вимогами представником позивача доповнено позовну вимогу немайнового характеру, а саме - про встановлення факту проживання позивача з відповідачем однією сім`єю без реєстрації шлюбу.

Відповідно до п.2 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання фізичною особою позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб становить 3028 грн.

Відповідно до ч.3 ст. 6 Закону України "Про судовий збір" за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. За подання позовної заяви про розірвання шлюбу з одночасним поділом майна судовий збір справляється за розірвання шлюбу і за поділ майна.

Таким чином, з урахуванням поданої у 2025 році заяви, якою змінено предмет позову, та доповнено позовну вимогу немайнового характеру, судовий збір за дану позовну вимогу не сплачено, доказів її сплату суду не надано, тому суд вважає, що дану позовну заяву слід залишити без руху як це передбачено ч. 11 ст. 187 ЦПК України, та досплатити суму судового збору в розмірі 1211 грн. 20 коп. (3028 х 0,4 = 1211,20).

Крім того, позивачу та його представнику слід роз`яснити положення п.8 ч.1 ст. 257 ЦПК України, а саме, що у разі не усунення недоліків, визначених в ухвалі суду, у встановлений судом строк, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.177, 187, 257 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву про зміну предмета позову, подану представником позивача адвокатом Веселовим А.О. від 11.02.2025 року, прийняти до розгляду.

Проводити подальший розгляд цивільної справи з урахуванням зміненого предмета позову.

Клопотання представника відповідача адвоката Довгалюка Р.О. про залишення уточненої позовної заяви від 11.02.2025 року без руху, задовольнити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення компенсації в розмірі частки сумісно нажитого майна залишити без руху, надавши позивачу (представнику) строк для усунення виявлених недоліків, але не більше п`яти днів з дня вручення позивачу (представнику) копії ухвали.

Запропонувати позивачу (представнику) у вказаний строк виправити недоліки, а саме досплатити суму судового збору в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп. за подачу позову до суду.

Роз`янити позивачу (представнику), що в разі неусунення вказаних недоліків у визначений судом строк позовна заява підлягає залишенню без розгляду. Якщо позивач усуне недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, суд продовжує розгляд справи, про що постановляє ухвалу не пізніше наступного дня з дня отримання інформації про усунення недоліків.

Ухвала може бути оскаржена окремо від рішення суду в частині визначення розміру судових витрат.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено не пізніше 25.03.2025 року.

Головуючий: Є.М. Панасенко