Постанова

Іменем України

25 березня 2025 року

м. Київ

провадження № 22-ц/824/6279/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Мазурик О. Ф. (суддя-доповідач),

суддів: Желепи О. В., Шкоріної О. І.,

за участю секретаря Марченка М. С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва

від 16 грудня 2024 року про закриття провадження у справі

в складі судді Пономаренко Н. В.

у цивільній справі №761/34931/24 Шевченківського районного суду м. Києва

за позовом ОСОБА_1

до Державного підприємства "Документ"

про зобов'язання видати паспорт

У С Т А Н О В И В:

У вересні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Державного підприємства "Документ" (далі - ДП "Документ", Підприємство), в якому просив зобов'язати відповідача видати йому паспорт громадянина України (ID-картка) та закордонний біометричний паспорт громадянина України.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 16 грудня 2024 року закрито провадження у справі, у зв'язку з тим, що дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, позивач подав апеляційну скаргу, посилаючись на те, що ухвала суду є незаконною та необґрунтованою, постановлена з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню.

В обґрунтування апеляційної скарги вказував, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що дана справа підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки не врахував, що ДП "Документ" не належить до осіб публічного права, не є суб'єктом владних повноважень або особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Судом не враховано, що в матеріалах справи відсутні докази, які вказують на те, що позивач звернувся до відповідача за наданням адміністративних послуг і ці докази зазначали б код адміністративних послуг, які надаються територіальними органами/підрозділами ДМС та уповноваженими суб'єктами, передбаченими п. 4 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус".

Зазначав, що 18.04.2024, згідно заяви-приєднання №1849172 до публічного договору про надання послуг ДП "Документ" - філія в Республіці Польща, він приєднався до умов договору та замовив послуги з питань оформлення громадянам України паспортних документів. Дані послуги ним були оплачені. Після підписання заяви-приєднання йому було повідомлено про те, що готовність документів можна перевірити на сайті Підприємства та те, що дата з якої можливо отримати документи буде надіслана СМС-повідомленням. Відомості про стан готовності документів на сайті недоступні та СМС-повідомлення не надсилалося. У зв'язку з цим він 02.09.2024 звернувся зі скаргою до відповідача та з вимогою про видачу документів, яка останнім проігнорована.

На думку позивача, вказані обставини свідчать про те, що даний спір виник внаслідок невиконання відповідачем зобов'язань за договором про надання послуг.

За вказаних обставин просив скасувати ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 16.12.2024 та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В доповненнях до апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначив, що після постановлення оскаржуваної ухвали він звернувся до ДП "Документ" з адміністративним позовом, поданим до Київського окружного адміністративного суду. Проте ухвалою від 29 січня 2025 року у справі №320/4509/25 йому відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі з посиланням на те, що на правовідносини сторін поширюються норми Закону України "Про захист прав споживачів", а тому спір повинен розглядатися в порядку цивільного судочинства.

Заперечуючи проти апеляційної скарги, відповідач подав відзив, в якому посилаючись на безпідставність та необґрунтованість доводів апеляційної скарги, просив в задоволенні скарги відмовити, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін. Вказував, що ДП "Документ" засноване на державній власності та належить до сфери управління Державної міграційної служби (далі - ДМС) України. Підприємству ДМС України делеговані повноваження, в тому числі з видачі паспортів громадянам України, тому даний спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Позивач, належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, що підтверджується звітом про доставку до електронного кабінету судової повістки, в судове засідання не з'явився (а. с. 166-167).

Відповідач, належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання свого представника не направив. Подав клопотання, в якому просив провести судове засідання 25.03.2025 без участі його представника.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи.

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах апеляційного оскарження та дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Постановляючи ухвалу про закриття провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами виник публічно-правовий спір щодо надання адміністративних послуг, у зв`язку з чим дійшов висновку, що справа підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає його правильним, з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 18 березня 2024 року через сайт ДП "Документ" звернувся до останнього із заявою про надання йому послуг з виготовлення паспорту громадянина України (ID-картка) та закордонного біометричного паспорту громадянина України.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 вказував, що згідно відомостей з Єдиного порталу державних послуг "Дія", 21.03.2024 було виготовлено паспорт громадянина України (ID-картка) та закордонний біометричний паспорт громадянина України НОМЕР_1 на його ім'я.

02 вересня 2024 року ОСОБА_1 подав скаргу до ДП "Документ" з вимогою видачі документів.

Звертаючись до суду з даним позовом та з апеляційною скаргою, ОСОБА_1 посилався на те, що відповідач не виконав своїх зобов'язань за договором та не видав йому документи (паспорта громадянина України (ID-картка) та закордонний біометричний паспорт громадянина України, чим порушив його права, як споживач послуг. Вважав, що на спірні правовідносини поширюються положення Закону України "Про захист прав споживачів".

Колегія суддів вважає необґрунтованими такі доводи скаржника, з наступних підстав.

Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини між споживачами товарів (крім харчових продуктів, якщо інше прямо не встановлено цим Законом), робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг. Законодавство про захист прав споживачів складається з цього Закону, Цивільного кодексу України та інших нормативно-правових актів, що містять положення про захист прав споживачів (ст. 2 Закону).

В пункті 22 статті 1 вказаного Закону визначено, що споживач - це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. У розумінні цього ж Закону, продукцією є будь-який виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб, а робота - це діяльність виконавця, результатом якої є виготовлення товару або зміна його властивостей за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб.

Водночас, правовідносини щодо оформлення, виготовлення, пересилання, доставки та видачі паспорта громадянина України, в тому числі для виїзду за кордон, врегульовані спеціальним законодавством, а саме:

Законом України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» (далі - Закон №5492-VI);

Постановою Кабінету Міністрів України «Про реалізацію експериментального проекту щодо оформлення паспорта громадянина України та паспорта громадянина України для виїзду за кордон громадянам України, які перебувають за межами України, оформлення, обміну іноземцям та особам без громадянства, які постійно проживають в Україні, посвідки на постійне проживання під час їх перебування за межами України» від 10.06.2022 №678 (далі - Порядок № 678);

Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон» від 07.05.2014 №152 (далі - Порядок №152).

Закон України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» визначає порядок надання послуг з оформлення, видачі, пересилання паспортів, а також перелік необхідних документів, строки виготовлення паспортів, а також встановлює обов`язки та права сторін у цих правовідносинах.

Частиною 2 статті 21 Закону №5492-VI встановлено, що оформлення, видача, обмін паспорта громадянина України, його пересилання, вилучення, повернення державі та знищення здійснюються в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини 5 статті 21 вказаного Закону оформлення паспорта громадянина України здійснюється розпорядником Реєстру. Прийняття заяв-анкет для внесення інформації до Реєстру, видача паспорта громадянина України здійснюються розпорядником Реєстру або уповноваженими суб`єктами, передбаченими пунктами 4 і 4-1 частини першої статті 2 цього Закону.

Згідно з частиною 10 статті 22 Закону №5492-VI оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обмін паспорта/паспортів громадянина України для виїзду за кордон громадянину України, який постійно проживає за кордоном, під час його перебування в Україні здійснюються розпорядником Реєстру.

Отже, сукупний аналіз наведених положень закону вказує на те, що для оформлення та видачі документів, що посвідчують особу (паспорт) вживається комплекс заходів, що здійснюється різними суб`єктами, залежно від повноважень, визначених саме Законом №5492-VI.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з пунктами 1, 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адміністративні послуги», адміністративна послуга - результат здійснення владних повноважень суб`єктом надання адміністративних послуг за заявою фізичної або юридичної особи, спрямований на набуття, зміну чи припинення прав та/або здійснення обов`язків такої особи відповідно до закону; суб`єкт надання адміністративної послуги - орган виконавчої влади, інший державний орган, орган влади Автономної Республіки Крим, орган місцевого самоврядування, їх посадові особи, державний реєстратор, суб`єкт державної реєстрації, уповноважені відповідно до закону надавати адміністративні послуги.

Відповідно до преамбули Закону №5492-VI цей Закон визначає правові та організаційні засади створення та функціонування Єдиного державного демографічного реєстру та видачі документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, а також права та обов`язки осіб, на ім`я яких видані такі документи.

Уповноваженими суб`єктами згідно з цим Законом є, зокрема, розпорядник Реєстру - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, та державне підприємство, що належить до сфери управління розпорядника Реєстру (п. 4, 41 ч. 1 ст. 4 Закону №5492-VI).

За змістом п. 1 Положення «Про Державну міграційну службу», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року №360, ДМС України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ і який реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів.

Пунктом 1.1. Статуту ДП «Документ», затвердженого наказом ДМС України №200 від 13 серпня 2014 року, передбачено, що ДП «Документ» засноване на державній власності і належить до сфери управління ДМС України. Підприємство функціонально включене до системи органів міграційної служби України.

Підпунктом 2.3.1. п. 2.3 статуту підприємства визначено, що предметом діяльності підприємства є: організація роботи з надання представницьких, інформаційно-консультаційних та інших послуг громадянам України у сфері міграції.

Отже, ДП «Документ» в розумінні Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» є державним підприємством, яке належить до сфери управління Державної міграційної служби, та, відповідно, розпорядником Реєстру і уповноваженим суб`єктом та в розумінні Закону України «Про адміністративні послуги» суб`єктом надання адміністративних послуг.

Згідно з пунктами 2, 7 ч. 1 ст. 4 КАС України, публічно-правовий спір - спір, у якому:

хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг;

суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, орган військового управління, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Аналіз наведених положень закону вказує на те, що хоча ДП "Документ" і не є суб'єктом владних повноважень, але є суб'єктом, якому делеговано повноваження на надання адміністративних послуг з видачі паспорту громадянина України, що свідчить про наявність між сторонами публічно-правового спору.

З наведеного також відповідно слідує, що ДП "Документ" не є надавачем послуг в розумінні Закону України "Про захист прав споживачів", а позивач не має статусу споживача цих послуг. Відтак на спірні правовідносини не поширюються положення Закону України "Про захист прав споживачів", як помилково вважає позивач.

Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що даний спір є публічно-правовим та підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, у зв'язку з чим обґрунтовано закрив провадження з тих підстав, що справа не підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.

За вказаних обставин колегія суддів приходить до висновку, що ухвалу про закриття провадження судом постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги такого висновку суду першої інстанції не спростовують та зводяться до власного тлумачення позивачем положень закону, якими врегульовано дані правовідносини.

Більш того, в доповненнях до апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначив, що після постановлення оскаржуваної ухвали від 16.12.2024 він звернувся до з позовом до ДП "Документ" в порядку адміністративного судочинства (адміністративна справа №320/4509/25).

Колегією суддів в Єдиному державному реєстрі судових рішень перевірено обставини, на які посилається скаржник, та встановлено, що у справі №320/4509/25 Київським окружним адміністративним судом 29 січня 2025 року постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі, у зв'язку з тим, що остання підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства. ОСОБА_1 оскаржив ухвалу суду від 29.01.2025 в апеляційному порядку і ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 17 лютого 2025 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою позивача на ухвалу суду від 29.01.2025 про відмову у відкритті провадження.

Колегія суддів вважає, що такі дії позивача фактично є його згодою з оскаржуваною ухвалу суду від 16.12.2024 у даній справі, що переглядається.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного та керуючись ст. 268, 374, 375, 383, 384, 389 ЦПК України

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 16 грудня 2024 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Повний текст постанови складено 25 березня 2025 року.

Головуючий О. Ф. Мазурик

Судді О. В. Желепа

О. І. Шкоріна