Справа № 161/3241/25
Провадження № 2/161/1985/25
У Х В А Л А

про самовідвід судді

25 березня 2025 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області у складі:

головуючого судді Гриня О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження заяву судді Луцького міськрайонного суду Волинської області Гриня Олександра Миколайовича про самовідвід від розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія», ОСОБА_2 про відшкодування шкоди,

В С Т А Н О В И В:

25 березня 2025 року головуючим суддею Гринем О.М. подана заява про самовідвід від участі у справі у зв`язку з тим, що вирішення цієї цивільної справи потребує надання повторної правової оцінки обставинам ДТП, стосовно якого ним вже ухвалювалося судове рішення у справі про адміністративне правопорушення №161/5374/24, яке було скасоване апеляційним судом як помилкове.

Дослідивши письмові матеріали заяви, суд дійшов наступного висновку.

Частиною першою статті 36 ЦПК України визначено, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), яка підлягає застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", закріплено принцип, за яким кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи безстороннім судом.

Європейський Суд з прав людини у справі "Білуха проти України" (Заява №33949/02) від 9.11.2006 року зазначив, що відповідно до усталеної практики Суду наявність безсторонності відповідно до п.1 ст.6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями.

Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., серед іншого (inter alia), рішення у справі "Фей проти Австрії" (Fey v. Austria) від 24 лютого 1993 року, пп. 27, 28 and 30; рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), N 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-XII). У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (див. рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства" (Pullar v. United Kingdom), від 10 червня 1996 року, п. 38). Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (див. вищевказане рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), пункт 43).

З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть мати певну важливість або, іншими словами, "правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться" (див. рішення у справі " De Cubber проти Бельгії" (De Cubber v. Belgium), від 26 жовтня 1984 року, п. 26). Важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві (див. вищевказане рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland) та рішення у справі "Castillo Algar проти Іспанії" (Castillo Algar v. Spain), від 28 жовтня 1998 року, п. 45).

Таким чином, наявність безсторонності визначається фактором, чи забезпечення судом умов, за яких були б неможливі сумніви у його безсторонності, про що і зазначено в рішенні Європейського суду з прав людини в справі Білуха проти України від 9 листопада 2006 року та Справа Мироненко та Мартенко проти України» від 10.12.2009 року.

За обставинами справи, позивач постановою судді Луцького міськрайонного суду Волинської області Гриня О.М. від 08 квітня 2024 року у справі про адміністративне правопорушення №161/5374/24, був визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Стосовно іншого учасника ДТП - відповідача ОСОБА_2 , протокол про адміністративне правопорушення не складався і відповідних судових рішень стосовно його винуватості у ДТП не існує.

В подальшому, постановою Волинського апеляційного суду від 21 серпня 2024 року постанову судді від 08 квітня 2024 року було скасовано, а провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 - закрито на підставі п.1 ст.247 КУпАП (у зв`язку з відсутністю складу правопорушення).

Тобто, за обставинами даної цивільної справи, суд у складі судді Гриня О.М. повинен буде надати свою правову оцінку винуватості чи невинуватості іншого учасника ДТП - відповідача ОСОБА_2 , оскільки стосовно нього не складалися адміністративні матеріали за ст.124 КУпАП.

При цьому, суддею Гринем О.М. вже раніше була викладена своя позиція стосовно винуватості саме позивача ОСОБА_1 у ДТП, яка, була відхилена апеляційним судом, як помилкова.

Зважаючи на те, що суддею Гринем О.М. вже була висловлена позиція стосовно винуватості учасників даної ДТП, у стороннього спостерігача можуть виникнути сумніви в його неупередженості під час розгляду цієї цивільної справи, яка вимагатиме повторного дослідження цього питання. У зв`язку з вищенаведеним, для забезпечення доступу сторін до безстороннього та неупередженого суду, заяву про самовідвід слід задовольнити.

Керуючись ст.40 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Заяву судді Луцького міськрайонного суду Волинської області Гриня Олександра Миколайовича про самовідвід - задовольнити.

Відвести суддю Луцького міськрайонного суду Волинської області Гриня Олександра Миколайовича від розгляду цивільної справи №161/3241/25 за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія», ОСОБА_2 про відшкодування шкоди.

Справу передати для визначення іншого головуючого судді в порядку ст.33 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складений та підписаний 25 березня 2025 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Олександр ГРИНЬ