УХВАЛА

13.03.2025 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира у складі

Головуючої судді Воробйової Т.А.,

за участю секретаря судового засідання Білінської Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні

заяву представника позивача товариства з обмеженою відповідальністю «Трансорендсервіс» - Давиденка Віктора Віталійовича

про зміну способу виконання рішення

у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Трансорендсервіс»

до ОСОБА_1 ,

ОСОБА_2 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Управління державного архітектурно-будівельного контролю Житомирської міської ради,

про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні майном,

в с т а н о в и в:

До суду надійшла заява представника ТОВ «Трансорендсервіс» Давиденка В.В., у якій він просить змінити спосіб виконання постанови Житомирського апеляційного суду від 02.04.2024, знести прибудову до нежилих приміщень, загальною площею 53,1 кв.м та 20,2 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 .

Заяву обґрунтовано тим, що постановою Житомирського апеляційного суду від 02.04.2024 у справі №295/11891/20 зобов`язано ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (як правонаступника ОСОБА_3 ) за власний рахунок знести прибудову до нежилих приміщень, загальною площею 53,1 кв.м та 20,2 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 . На виконання вказаного судового рішення видані виконавчі листи, які були пред`явлені до виконання. Відповідачі рішення суду не виконують, а виконавчі провадження завершені з підстави повторного невиконання рішення суду та направлення заяви про вчинення кримінального правопорушення. Заявник зазначає, що виконавчі провадження на виконання рішення суду закінчені і не можуть бути розпочаті знову. Відповідачі не виконують рішення суду, а у стягувача відсутні інші процесуальні механізми спонукати боржника до виконання рішення суду, окрім як зміна способу його виконання. Отже, існують обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Стягувач просить суд змінити спосіб виконання рішення суду та постановити знести прибудову до нежилих приміщень, загальною площею 53,1 кв.м та 20,2 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 . Така зміна способу виконання рішення суду сприятиме його примусовому виконанню, тому що воно може бути виконане без участі боржника. У такому випадку стягувач зможе здійснити авансування витрат на знесення спірного об`єкта самочинного будівництва та фактично виконати рішення суду.

26.12.2024 від відповідача ОСОБА_2 до суду надійшли письмові пояснення, у яких вона вказує, що тривалий час була відсутня в Україні, по цій причині участі в розгляді справи не приймала, судове рішення не отримала, постанову про відкриття виконавчого провадження, за змістом якої їй повинно було бути запропоновано виконати судове рішення в добровільному порядку, не отримала, за обставин протиправної поведінки керівника юридичної особи протягом вересня-грудня 2024 року відносно прибудови, не могла виконати судове рішення, яким зобов`язано знести прибудову. Обставини невиконання судового рішення немайнового характеру є незалежними від неї, а причини його невиконання поважними. Вважає, що заявник не навів переконливих доводів щодо безумовної неможливості виконання судового рішення саме боржниками. Дії боржників, спрямованих на оскарження постанови про відкриття виконавчого провадження, не свідчать про їх намагання ухилитися від виконання судового рішення немайнового характеру добровільно, а вказують лише на те, що відповідачі прагнуть виконати судове рішення з дотриманням їх прав як боржників у виконавчому провадженні. Доказів ухиляння боржників, за їх відсутності в країні з причини воєнного стану, від виконання рішення суду, заявником не надано. Невиконання судового рішення боржниками пов`язане з поважними причинами та обставинами, що виникли не їх вини, зокрема, враховуючи факт невручення постанови про відкриття провадження. Відповідачі як боржники у виконавчому провадженні мають бажання виконати судове рішення власними силами та коштами з максимальним збереженням високовартісного майна (матеріалів, обладнання), що вкладені у будівництво самовільної прибудови. Боржник погоджується на виконання судового рішення, але без застосування примусу. У поясненнях ОСОБА_2 просить відмовити у задоволенні заяви.

10.02.2025 від відповідача ОСОБА_1 до суду надійшли письмові пояснення, у яких вказано, що у заяві про зміну способу виконання рішення суду заявник не навів достатніх та переконливих доводів на підтвердження існування обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Відсутність боржників в Україні по причині воєнного стану при їх згоді самостійно виконати судове рішення не є обставиною, що істотно ускладнює виконання рішення про знесення ними прибудови для забезпечення стягувачу права на користування підвальними приміщеннями в житловому будинку, якими він користувався і продовжує користуватись, не дивлячись на існування прибудови, оскільки має інший вхід до приміщень підвалу. Відсутність боржників в Україні по причині воєнного стану не є обставиною, що робить виконання рішення неможливим. Їх відсутність за місцем реєстрації є тимчасовою, що підтверджується документами про статус тимчасового захисту в європейській країні. ОСОБА_1 відокремлювала частину прибудови для демонтажу і звільнення входу у підвал. У разі відмови заявнику у зміні способу виконання рішення ОСОБА_1 не відмовляється виконати рішення суду самостійно та добровільно. У поясненнях ОСОБА_1 просить відмовити у задоволенні заяви.

12.02.2025 у судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_4 подала письмові пояснення, у яких вказано, що ОСОБА_1 майже три роки на території України, зокрема м. Житомира, не була, тимчасово не проживає, тому фізично не могла виконати постанову Житомирського апеляційного суду від 02.04.2024 у справі №295/11891/20, повідомлення про добровільне виконання судового рішення державним виконавцем не вручалось. До письмових пояснень відповідача (боржника) ОСОБА_2 долучено договір на виконання робіт від лютого 2024 року, який укладений між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , відповідно до якого виконавець Рожицький М.В. бере на себе зобов`язання виконати роботи щодо відновлення доступу до дверей підвального приміщення житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Строк виконання договору був визначений до кінця квітня 2024 року. Даний договір укладався в момент розгляду Житомирським апеляційним судом цивільної справі №295/11891/20, в якій 02.04.2024 винесено постанову, про виконання якої йде мова. Даний факт свідчить про свідоме намагання відповідачами виконати рішення суду, однак, з причин, що не залежали від їх волі, рішення суду не виконане. Вважає, що позивачем (стягувачем) не доведено, що відповідачі (боржники) умисно ухилялися від виконання рішення суду. Зміна способу виконання постанови Житомирського апеляційного суду від 02.04.2024 позбавить ОСОБА_1 права власності на побутові матеріали, які були використані нею та померлим ОСОБА_3 під час будівництва прибудови до нежитлових приміщень. Представник відповідача вважає, що заява про зміну способу виконання рішення не підлягає задоволенню, оскільки стягувачем не надано суду доказів існування обставин, які роблять неможливим виконання судового рішення чи ускладнюють таке виконання, у розумінні положень ст. 435 ЦПК України. Боржниками долучено докази, які на даний час створюють обставини, які ускладнюють виконання рішення суду, зокрема, тимчасове перебування їх за територією України та надання статусу тимчасового захисту. У задоволенні заяви просить відмовити.

19.02.2025 від відповідача ОСОБА_1 до суду надійшли письмові пояснення, у яких вона наголошує на своїй відсутності в Україні протягом тривалого часу, а також на тому, що вона не відмовляється добровільно виконати рішення суду, та вказує про свої дії, спрямовані на виконання рішення суду, а також зауважує, що представник позивача перешкоджає їй у виконанні рішення суду та вчиняє неправомірні дії щодо її майна.

У судовому засіданні за його участі, представник заявник ОСОБА_6 заяву підтримав та просив задовольнити з підстав, викладених у заяві. У судове засідання, яким завершується розгляд справи, представник заявника не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

У судовому засіданні за її участі представник ОСОБА_1 ОСОБА_4 проти задоволення заяви заперечувала та просила відмовити у її задоволенні з підстав, викладених у письмових поясненнях. У судове засідання, яким завершується розгляд справи, представник ОСОБА_1 не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце судового засідання повідомлялась належним чином.

Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, у матеріалах справи міститься заява представника Управління державного архітектурно-будівельного контролю Житомирської міської ради Шевчук Н.А. про розгляд справи без її участі.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання, яким завершується розгляд справи, за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, заяву та додані до неї документи, суд встановив наступне.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожному гарантовано право на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру. У справі Горнсбі проти Греції ЄСПЛ зазначив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін. Крім того, невиконання рішення є втручанням у право на мирне володіння майном, гарантоване ст. 1 Першого протоколу до Конвенції.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Виконання судового рішення, відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України №5-рп/2013 від 26.06.2013, є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд справи судом.

Відповідно до ч.1 ст. 435 ЦПК України, суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Частиною 3 ст. 435 ЦПК України визначено, що підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Така ж норма міститься і в ч. 3 ст 33 Закону України «Про виконавче провадження».

Аналіз наведеної норми права дає підстави для висновку, що суд може змінити чи встановити спосіб і порядок виконання судового рішення лише у виняткових випадках, за наявності обставин, що ускладнюють його виконання за умови надання достатніх доказів наявності таких обставин.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 63 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматись від їх вчинення, виконавець наступного дня після закінчення строку, визначеного частиною 6 статті 26 цього закону, перевіряє виконання рішення боржником.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Судом встановлено, що постановою Житомирського апеляційного суду від 02.04.2024 зобов`язано ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (як правонаступника ОСОБА_3 ) за власний рахунок знести прибудову до нежилих приміщень, загальною площею 53,1 кв.м. та 20,2 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 .

09.05.2024 відкрито виконавче провадження №74951248 з примусового виконання вищевказаного рішення Житомирського апеляційного суду від 02.04.2024 щодо боржника ОСОБА_2 .

03.06.2024 головним державним виконавцем Гордійчук О.В. складено акт державного виконавця про те, що при виході за адресою: АДРЕСА_1 , державним виконавцем встановлено, що рішення не виконано, місце знаходження боржника невідоме, однак працює перукарня в даному приміщенні. Вимогу про виконання рішення залишено працівникам перукарні для подальшого повідомлення боржника.

03.06.2024 державним виконавцем винесено постанову про накладення на боржника ОСОБА_2 штрафу у розмірі 1700 грн за невиконання рішення суду.

01.07.2024 головним державним виконавцем Гордійчук О.В. повторно складено акт державного виконавця про те, що 01.07.2024 державним виконавцем здійснено вихід за адресою: АДРЕСА_1 , з метою перевірки виконання судового рішення, однак встановлено, що рішення не виконано, прибудова не знесена, по даній адресі працює перукарня.

02.07.2024 державним виконавцем винесено постанову про накладення на боржника ОСОБА_2 у розмірі 3400 грн за ухилення від виконання рішення суду.

02.07.2024 державний виконавець направив до Житомирського відділу поліції Головного управління національної поліції в Житомирській області повідомлення про вчинення ОСОБА_2 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 382 КК України.

02.07.2024 виконавче провадження закінчено на підставі п. 11 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

18.06.2024 відкрито виконавче провадження №75324206, де боржником визначено ОСОБА_1 .

19.07.2024 старшим державним виконавцем Яриною А.П. складено акт державного виконавця про те, що при виході за адресою: АДРЕСА_1 , встановлено, що боржником рішення не виконано, а саме не знесене прибудову до нежилих приміщень, загальною площею 53,1 кв.м та 20,2 кв.м.

19.07.2024 на боржника накладено штраф у розмірі 1700 грн за невиконання рішення суду.

01.08.2024 старшим державним виконавцем Яриною А.П. повторно складено акт державного виконавця про те, що при виході за адресою: АДРЕСА_1 , встановлено, що боржником ОСОБА_1 не виконано рішення суду, а саме за власний рахунок не знесено прибудову до нежилих приміщень загальною площею 53,1 кв.м та 20,2 кв.м.

02.08.2024 на боржника накладено штраф у розмірі 3400 грн за повторне невиконання рішення суду.

07.08.2024 державний виконавець направив до Житомирського відділу поліції Головного управління національної поліції в Житомирській області повідомлення про вчинення ОСОБА_1 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 382 КК України.

02.08.2024 виконавче провадження закінчено на підставі п. 11 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

У постанові Верховного Суду України від 10.06.2019 справа №350/426/16-ц зазначено, що поняття "спосіб" і "порядок" виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке реалізується у виконавчому провадженні. Вони означають визначену рішенням суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем.

Спосіб виконання судового рішення це спосіб реалізації та здійснення способу захисту, встановленого статтею 16 ЦК України. Під зміною способу виконання рішення суду необхідно розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення у разі неможливості його виконання у раніше встановлений спосіб.

Отже, задоволення заяви про зміну способу і порядку виконання рішення суду про усунення перешкод у користуванні об`єктом нерухомості шляхом знесення самочинної споруди фактично змінює рішення суду по суті та спосіб захисту, передбачений статтею 16 ЦК України.

Вказана правова позиція висловлена також Верховним Судом України в постанові від 05.09.2018 у справі № 2-749/11/2229 (провадження №61-20265св18).

Знесенням споруди є розбирання, демонтаж або руйнування всіх конструкцій будівлі або іншої споруди.

Таким чином, за рішенням суду самочинну прибудову до нежилих приміщень має бути повністю демонтовано.

Натомість з матеріалів цивільної справи та пояснень учасників справи вбачається, що рішення суду не було виконано ані добровільно відповідачами, ані примусово державним виконавцем.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 обізнані про існування рішення суду, мали змогу та час добровільно виконати рішення суду, однак тривалий час ухиляються від його виконання.

Суд критично оцінює посилання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на те, що вони тривалий час перебувають за межами України, що позбавляє їх можливості виконати рішення суду, оскільки судове рішення є обов`язковим до виконання та зобов`язані особи повинні вживати всіх можливих дій, спрямованих на виконання покладеного на них обов`язку. Крім того, матеріали справи містять письмові пояснення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які підписані та подані чи направлені до суду ними особисто, з чого вбачається, що відповідачі бувають на території України. Також суд не приймає до уваги посилання відповідачів на те, що керівник ТОВ «Трансорендсервіс» чинить їм перешкоди у виконанні рішення суду, оскільки такі доводи жодними належними доказами не підтверджені. Вчинення керівником ТОВ «Трансорендсервіс» певних дій щодо спірного майна не свідчить про неможливість виконання відповідачами рішення суду про знесення самовільної прибудови.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 посилаються на те, що ним вживаються певні дії, спрямовані на виконання рішення суду, зокрема укладено договір на виконання робіт з ОСОБА_5 , однак зазначене не спростовує того факту, що рішення суду залишається невиконаним.

Оскільки рішення суду має бути виконано шляхом знесення (повного демонтажу) самочинної прибудови до нежитлових приміщень, натомість боржники протягом тривалого часу не виконують рішення суду, державною виконавчою службою вживались заходи до спонукання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до виконання рішення суду, однак, позитивного результату такі заходи не дали, тож суд вбачає підстави для задоволення заяви та зміни способу виконання рішення суду шляхом ухвалення рішення про знесення самочинної споруди до нежилих приміщень замість зобов`язання відповідачів вчинити такі дії.

На підставі викладеного, керуючись ст. 435 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

Заяву представника позивача товариства з обмеженою відповідальністю «Трансорендсервіс» - Давиденка Віктора Віталійовича про зміну способу виконання рішення - задовольнити.

Змінити спосіб та порядок виконання постанови Житомирського апеляційного суду від 02.04.2024 у справі №295/11891/20.

Постановити знести прибудову до нежилих приміщень, загальною площею 53,1 кв.м та 20,2 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Т.А. Воробйова