Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2025 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Колочко О.В., за участю секретаря судового засідання Савінської А.О., за відсутності сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитсервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитсервіс» (далі позивач, ТОВ «Кредитсервіс»), через систему «Електронний суд», звернувся з позовом до відповідача ОСОБА_1 (далі - відповідач, ОСОБА_1 ), в якому просив стягнути з останньої заборгованість за кредитним договором №211210-002 від 10 грудня 2021 року у розмірі 27 825,35 гривень, судові витрати в розмірі 2422,40 гривень, витрати на правничу допомогу у розмірі 7000 гривень.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 10 грудня 2021 року між ТОВ «Кредитсервіс» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №211210-002, який підписаний електронним підписом відповідача, що відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора. Позивач виконав умови договору надавши позичальнику кредит у сумі 10000 гривень, перерахувавши на банківський рахунок позичальника грошові кошти у розмірі 9250 гривень, із урахуванням стягнутої одноразової комісії за видачу кредиту у розмірі 750 гривень, відповідно до умов договору. Відповідач належним чином умови договору не виконує, у зв`язку з чим станом на 31.07.2024 виникла заборгованість у розмірі 27825,35 гривень, яка складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту - 9778,68 гривень, простроченої заборгованості за процентами -18046,67 гривень. У зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань позивач змушений звернутись до суду з даним позовом.

Ухвалою судді від 11 грудня 2024 року відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, роз`яснено сторонам їх право, порядок та строки на подачу заяв по суті справи, розгляд справи призначено на 27 грудня 2024 року.

Ухвалою суду від 27 грудня 2024 року розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін відкладено на 23 січня 2025 року за клопотанням відповідача.

Ухвалою суду від 23 січня 2025 року розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін відкладено на 26 лютого 2025 року за клопотанням відповідача.

Ухвалою суду від 26 лютого 2025 року розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін відкладено на 20 березня 2025 року за клопотанням відповідача.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду письмову заяву, у якій просить суд розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, правом на подачу відзиву на позовну заяву не скористалася.

Статтями 43, 211 ЦПК України передбачено, що прийняття участі в судовому засіданні є правом сторони, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

З огляду на вищевикладене, суд розглядає справу за відсутності сторін за наявними в ній доказами.

Суд, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Частинами 1, 2 статті 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що 10 грудня 2021 року між сторонами укладено кредитний договір № 211210-002, відповідно до умов якого кредитодавець надає позичальнику кредит у розмірі 10 000 гривень на умовах строковості, зворотності та платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити за користування кредитом на умовах, що передбачені договором.

Відповідно до п.2.1 кредитного договору, за користування кредитом позичальник сплачує кредитодавцю платежі, строки і суми яких зазначені в Графіку платежів. Плата за користування кредитом нараховується щомісячно за кожен місяць користування кредитом.

Відповідно до п. 2.2 кредитного договору, процентна ставка за договором є фіксованою.

Відповідно до п.2.3 Договору у разі, якщо протягом 7 календарних днів з кінцевої дати повного погашення кредитку, кредит не був повністю погашений, нараховується щомісячна плата за користування кредитом у тому ж порядку і розмірі, як і при строковому користуванні кредитом до моменту повного остаточного погашення позичальником кредиту (а.с. 14-19).

10 грудня 2021 року відповідачем також був підписаний паспорт споживчого кредиту на умовах кредитного продукту «24 місяці_ReCredit», в якому вказані умови кредитування: сума кредиту 10 000 грн., строк кредитування - 24 місяці, процентна ставка 155,50 %, 140,79% (при дотриманні акційних умов) річних, спосіб надання кредиту безготівковий розрахунок. Відповідач підтвердила, що вона отримала та ознайомилася з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту (а.с. 18 зворотній бік -19).

Відповідно до розрахунку заборгованості станом на 31 липня 2024 року утворилась заборгованість, що становить 27 825,35 гривень, яка складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту 9778,68 гривень; простроченої заборгованості за процентами 18 046,67 гривень (а.с. 35).

Згідно із ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

В ході розгляду справи судом встановлено, що відповідачка ОСОБА_1 звернулась до ТОВ «Кредитсервіс» з метою отримання кредитних коштів і за результатами її звернення, 10 грудня 2021 року було укладено кредитний договір №211210-002, після підписання якого у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у кредитора виникло зобов`язання надати кредитні кошти відповідачці, а у відповідачки виникло зобов`язання повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах визначених договором.

На підставі укладеного договору про надання кредиту, відповідачці надано грошові кошти, що підтверджується матеріалами справи, зокрема, платіжною інструкцією №2704 від 10 грудня 2021 року, згідно якої кредитні кошти були перераховані на банківський рахунок ОСОБА_1 (а.с.34).

Взяті на себе зобовязання відповідачка ОСОБА_1 належним чином не виконала, у звязку з чим утворилася заборгованість за кредитним договором, яка станом на 31 липня 2024 року становить 27 825,35 гривень, яка складається з заборгованості за тілом кредиту 9 778,68 гривень, заборгованості за процентами у розмірі 18 046,67 гривень.

Враховуючи, що відповідачкою не надано суду жодного доказу того, що вона належним чином виконала зобов`язання з повернення кредитних коштів кредитору, відповідачкою не повернуто своєчасно суму кредиту та не сплачено нараховані відсотки, тому позовні вимоги ТОВ «Кредитсервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню, та стягненню з відповідача на користь позивач підлягає заборгованість у розмірі 27 825,35 гривень.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 гривень.

Разом з тим, частиною четвертою статті 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в постанові від 05 вересня 2022 року в справі № 1519/2-5034/11 висловив висновок про застосування норми права та вказав, що для приватного права апріорі є притаманною така засада як розумність. Розумність характерна та властива як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і тлумачення процесуальних норм.

Суд звертає увагу, що до матеріалів справи надано докази, які підтверджують надання позивачу правової допомоги, а саме: договір №25-01/2023 від 25.01.2023 року між АО «Правовий Діалог» та ТОВ «Кредитсервіс», відповідно до якого за надання правової допомоги Клієнт оплачує винагороду за підготовку та направлення/подачу однієї позовної заяви 7000,00 грн., Акт приймання-передачі справ на надання правової допомоги від 01 грудня 2023 року стосовно представництва Клієнта в суді про стягнення проблемної заборгованості з Максимець В.В., Акт №3 приймання-передачі наданої правової допомоги від 04.01.2024 за підготовку і подачу позовної заяви в сумі 7 000 гривень.

Таким чином, суд, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, враховуючи конкретні обставини справи, дійшов переконання, що заявлені позивачем до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7 000 гривень є завищеними та неспівмірними зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг позивачу, та вважає, що обґрунтованими є витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3 500 гривень, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. 4, 12, 13, 76-83, 141, 247, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитсервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитсервіс» заборгованість за кредитним договором №211210-002 від 10 грудня 2021 року у розмірі 27 825 (двадцять сім тисяч вісімсот двадцять п`ять) гривень 35 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитсервіс» витрати на оплату судового збору в сумі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 35 коп., витрати на правничу допомогу у розмірі 3 500 ( три тисячі п`ятсот) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до ч. 6 ст. 259 ЦПК України, якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження, залежно від складності справи складання повного рішення суду може бути відкладено на строк - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитсервіс», , юридична адреса: 01133, м. Київ, вул. Коновальця Євгена, 36д, приміщення 65з.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Повне рішення складено 24 березня 2025 року.

Суддя: О. В. Колочко