ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 644/2440/24 Головуючий суддя І інстанції Клименко А. М.
Провадження № 22-ц/818/109/25 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: інших фактів, з них:.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2025 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Яцини В.Б.,

суддів колегії Мальованого Ю.М., Маміної О.В.,

за участю секретаря судового засідання

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Харківської міської ради на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 01 травня 2024 року в складі судді Клименка А.М. по справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Харківська міська рада, про встановлення факту, що має юридичне значення,

В С Т А Н О В И В :

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, і просив встановити факт його проживання однією сім`єю з ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , не менше як п`ять років до смерті останнього. Обґрунтовуючи заяву посилається на те, що ОСОБА_2 був його сусідом і мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , у шлюбі не перебував, дітей не мав. Оскільки ОСОБА_2 не мав постійного місця роботи, починаючи з 2015 року на його прохання ОСОБА_2 виконував за плату господарчі роботи у його домоволодінні. Починаючи з 2016 року ОСОБА_2 перейшов жити до нього і з цього часу фактично став членом його родини, проживав разом з ним, вони вели спільне господарство. Оскільки сім`я заявника прийняла ОСОБА_2 як члена родини, мати ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , 1949 року народження, склала заповіт на користь заявника та свого сина. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер. Заявник організував його поховання. 26.06.2023 заявник звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , але постановою державного нотаріуса Четвертої ХМДНК від 22.09.2023 йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину та рекомендовано звернутися до суду з заявою про встановлення факту спільного проживання зі спадкодавцем. У зв`язку з наведеними обставинами заявник вимушений звернутися до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 01 травня 2024 року заяву ОСОБА_1 задоволено.

Встановлено факт спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 однією сім`єю понад п`ять років до часу відкриття спадщини після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Не погоджуючись з ухвалою суду ХМР просить скасувати рішення суду та залишити заяву без розгляду.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом не було враховано, що надані заявником документи не є належними доказами, які підтверджують факт проживання зі спадкоємцем однією сім`єю.

Вказує, заявником не доведено доказами реальності сімейних відносин, наявності спільного бюджету з померлим, ведення спільного господарства тощо.

Зауважує, що не було враховано, що заява ОСОБА_1 не підлягає розгляду в порядку окремого провадження, оскільки за обставинами встановлено наявність спору про право, який підлягає вирішенню в порядку позовного провадження.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Колегія суддів, заслухала доповідь судді-доповідача, розглянула справу за відсутності учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, які не з`явилися у судове засідання, що відповідно до ст. 372 ЦПК України не перешкоджає її розгляду.

Відповідно до ст.ст. 367, 368 ЦПК України колегія суддів перевірила законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги і вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Вказаним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає.

Задовольняючи заяву суд зазначив, що встановлення факту спільного проживання зі спадкодавцем, про який просить заявник, породжує юридичні наслідки, чинним законодавством не передбачено іншого порядку його встановлення і встановлення зазначеного факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право, суд вважає за необхідне дану заяву задовольнити та встановити факт постійного спільного проживання ОСОБА_1 і ОСОБА_2 однією сім`єю понад п`ять років до часу відкриття спадщини після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду.

Перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення визначено в ст.315 Цивільного процесуального кодексу України.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про: 1) обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи; 2) надання неповнолітній особі повної цивільної дієздатності; 3) визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою; 4) усиновлення; 5) встановлення фактів, що мають юридичне значення; 6) відновлення прав на втрачені цінні папери на пред`явника та векселі; 7) передачу безхазяйної нерухомої речі у комунальну власність; 8) визнання спадщини відумерлою; 9) надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку; 10) примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу; 11) розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичних та фізичних осіб.

За нормою частини другої ст.315 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду в порядку окремого провадження за таких умов: факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні.

Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи за заявою фізичних осіб про встановлення фактів, якщо встановлення фактів не пов`язується з наступним вирішенням спору про право, і чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також не доведенням суб`єктивного права за умов, що є конкретні особи, які перешкоджають в реалізації такого права.

Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду (ч.4 ст.315 Цивільного процесуального кодексу України).

За обставинами справи заявник звернувся до суду із заявою, в якій просив встановити факт проживання більше п`яти років зі спадкодавцем.

Судом встановлено, що починаючи з 2015 року ОСОБА_2 , який проживав поряд з заявником, на прохання останнього почав виконувати різноманітні роботи в господарстві заявника, за що отримував платню. На початку зими 2015 - 2016 років ОСОБА_2 перейшов жити до будинку заявника, оскільки частина будинку матері, в якій він проживав, не обігрівалася. З цього часу ОСОБА_2 фактично став членом родини заявника. Сім`я заявника і ОСОБА_2 мали спільний бюджет і вели спільне господарство. Періодично ОСОБА_2 працював і вкладав зароблені кошти у бюджет сім`ї. В той час, коли він не мав роботи, то заявник виділяв йому гроші на особисті потреби. Через деякий час частина будинку, в якому раніше проживав ОСОБА_2 , стала взагалі непридатною для проживання.

У подяку за те, що заявник ОСОБА_1 прийняв її сина до своєї сім`ї, як рідну людину, мати ОСОБА_2 - ОСОБА_3 27.08.2019 склала заповіт, яким заповіла належний їй на праві власності житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в рівних частках своєму сину - ОСОБА_2 і заявнику ОСОБА_1 . Зазначена обставина підтверджується копією заповіту ОСОБА_3 , посвідченого 27.08.2019 приватним нотаріусом ХМНО Панченко І.І. за реєстровим № 595.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть НОМЕР_1 . Усі витрати, пов`язані з її похованням, прийняв на себе заявник ОСОБА_1 .

Заявник прийняв і оформив спадщину після смерті ОСОБА_3 , отримавши свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер і сам ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про його смерть НОМЕР_2 . Заявник ОСОБА_1 прийняв на себе усі витрати, пов`язані з його похованням, що підтверджується Договором про надання ритуальних послуг від 23.03.2023 та Переліком ритуальних послуг, оформленими на ім`я заявника та їм оплаченими.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина, до складу якої входить право власності на частину житлового будинку з господарськими будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Постановою державного нотаріуса Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори від 22.09.2023 ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, що залишилось після смерті ОСОБА_2 . При цьому державний нотаріус зазначив, що на підставі заяви ОСОБА_1 про прийняття спадщини після ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , заведено спадкову справу № 519/2023. Спадкодавець ОСОБА_2 заповіту не залишив, інших заяв про прийняття спадщини чи відмову від неї, про видачу свідоцтва про право на спадщину після його смерті до нотаріальної контори не надходило. Оформити спадщину неможливо, оскільки ОСОБА_1 документів, що підтверджують його родинний зв`язок зі спадкодавцем ОСОБА_4 , не надав.

Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_5 і ОСОБА_6 підтвердили факт постійного спільного проживання ОСОБА_1 і ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , починаючи з 2016 року, та ведення ними спільного господарства. Пояснили, що ОСОБА_2 , який проживав поряд з заявником, на прохання останнього спочатку виконував різноманітні роботи в господарстві заявника, за що отримував платню. На початку зими 2015 - 2016 років ОСОБА_2 перейшов жити до будинку заявника, оскільки частина будинку матері, в якій він проживав, не обігрівалася. З цього часу ОСОБА_2 фактично став членом родини заявника. Сім`я заявника і ОСОБА_2 мали спільний бюджет і вели спільне господарство. Періодично ОСОБА_2 працював і вкладав зароблені кошти у бюджет сім`ї. В той час, коли він не мав роботи, то заявник виділяв йому гроші на особисті потреби. Таким чином ОСОБА_2 завжди мав гроші. Своєї сім`ї ОСОБА_2 не створив, був не одружений, дітей не мав. Через деякий час частина будинку матері, в якому раніше проживав ОСОБА_2 , стала непридатною для проживання. На теперішній час увесь будинок занедбаний, жити в ньому неможливо.

У подяку за те, що заявник ОСОБА_1 прийняв її сина до своєї сім`ї, як рідну людину, його мати - ОСОБА_3 склала заповіт, яким заповіла половину свого будинку по АДРЕСА_1 , заявнику ОСОБА_1 . ОСОБА_2 постійно проживав у родині заявника до самої своєї смерті у березні 2023 року. Заявник прийняв на себе усі витрати, пов`язані з його похованням. Раніше заявник також поховав матір ОСОБА_2 - ОСОБА_3 та його рідного брата - ОСОБА_7 .

У судовому засіданні судом досліджені надані заявником оригінали особистих документів сім`ї ОСОБА_8 , а саме: довідка про присвоєння ОСОБА_2 РНОКПП, посвідчення водія на його ім`я, свідоцтво про народження ОСОБА_2 , свідоцтво про шлюб батьків ОСОБА_2 , трудова книжка матері померлого - ОСОБА_3 , ощадна книжка батька померлого ОСОБА_2 - ОСОБА_9 .

Так, дійсно, справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, тощо.

Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.

На цьому наголосив Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 205/2102/19-ц.

У даній справі спір між сторонами щодо спадщини відсутній, у заявників наявна потреба лише встановлення факту спільного проживання однією сім`єю з ОСОБА_2 - спадкодавцем у справі.

В разі, якщо родинні відносини зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю більше п`яти років.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У частинах першій та другій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на досліджені в судовому засіданні докази, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що заявником доведений факт його спільного проживання зі спадкодавцем ОСОБА_2 з 2016 року до смерті останнього ІНФОРМАЦІЯ_1 та про те, що в даній справі відсутній спір про право.

Наведені з цього приводу доводи скарги належними і допустимими доказами не підтверджені та не спростовують висновки суду, які ґрунтуються на наявних у справі доказах, які для стороннього спостерігача, з урахуванням загальних принципів цивільного законодавства, справедливість, добросовісність та розумність, п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України, - у достатній мірі їх підтверджують.

Ураховуючи встановлені судом обставини, рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 259, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Харківської міської ради залишити без задоволення.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 01 травня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 24 березня 2025 року.

Головуючий В.Б. Яцина.

Судді Ю.М. Мальований.

О.В. Маміна.