Справа № 161/1004/25
Провадження № 2/161/1491/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2025 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі :

головуючого судді Філюк Т.М.

за участю секретаря судового засідання Романюк М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Луцької міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,

в с т а н о в и в :

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись в Луцький міськрайонний суд з позовом до Луцької міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Позовні вимоги мотивують тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер їх батько ОСОБА_3 . Після смерті батька відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 4,58 га з цільовим призначенням для ведення особистого підсобного (селянського господарства, що знаходиться на території с. Іванчиці Іванчицівської сільської ради Луцького (Рожищенського) району Волинської області, що належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ВЛ № 033270 та земельну ділянку площею 2.8816 га з цільовим призначенням для ведення особистого підсобного (селянського господарства, що знаходиться на території с. Іванчиці Іванчицівської сільської ради Луцького (Рожищенського) району Волинської області, що належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії Р3 №111415. Ще за життя 14 серпня 2008 року спадкодавець склав на випадок своєї смерті заповіт, відповідно до якого належну йому земельну ділянку площею 4,58 га з цільовим призначенням для ведення особистого підсобного (селянського господарства, що знаходиться на території с. Іванчиці Іванчицівської сільської ради Луцького (Рожищенського) району Волинської області, що належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ВЛ № 033270 заповів своїй дочці ОСОБА_1 , а земельну ділянку площею 2.8816 га з цільовим призначенням для ведення особистого підсобного (селянського господарства, що знаходиться на території с. Іванчиці Іванчицівської сільської ради Луцького (Рожищенського) району Волинської області, що належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії Р3 №111415, заповів своєму синові ОСОБА_2

При зверненні до нотаріуса позивачам було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини. Позивачі вказують, що їм не було відомо про наявність заповітів на їх ім`я, а тому вони не вживали ніяких заходів для прийняття спадщини.

Позивачі просять визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті їх батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , терміном один місяць.

Ухвалою судді від 21 січня 2025 року відкрито загальне позовне провадження у справі з призначенням підготовчого засідання.

Від позивачів, через канцелярію суду, надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять позов задовольнити.

Від представника відповідача, через канцелярію суду, надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, щодо задоволення позову покладається на розсуд суду.

У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , що стверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 .

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 4,58 га з цільовим призначенням для ведення особистого підсобного (селянського господарства, що знаходиться на території с. Іванчиці Іванчицівської сільської ради Луцького (Рожищенського) району Волинської області, що належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ВЛ № 033270 та земельну ділянку площею 2.8816 га з цільовим призначенням для ведення особистого підсобного (селянського господарства, що знаходиться на території с. Іванчиці Іванчицівської сільської ради Луцького (Рожищенського) району Волинської області, що належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії Р3 №111415.

Відповідно до заповіту, складеного 14 серпня 2008 року, зареєстрованого в реєстрі за № 156, посвідченого секретарем Іванчицівської сільської ради Рожищенського району Волинської області, ОСОБА_3 на випадок своєї смерті зробив розпорядження, а саме належну йому земельну ділянку площею 2.8816 га з цільовим призначенням для ведення особистого підсобного (селянського господарства, що знаходиться на території с. Іванчиці Іванчицівської сільської ради Луцького (Рожищенського) району Волинської області, що належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії Р3 №111415, заповів своєму синові ОСОБА_2 .

Відповідно до заповіту, складеного 14 серпня 2008 року, зареєстрованого в реєстрі за № 157, посвідченого секретарем Іванчицівської сільської ради Рожищенського райцону Волинської області, ОСОБА_3 на випадок своєї смерті зробив розпорядження, а саме належну йому земельну ділянку земельну ділянку площею 4,58 га з цільовим призначенням для ведення особистого підсобного (селянського господарства, що знаходиться на території с. Іванчиці Іванчицівської сільської ради Луцького (Рожищенського) району Волинської області, що належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ВЛ № 033270 заповів своїй дочці ОСОБА_1 .

Також встановлено, що постановою державного нотаріуса Рожищенської державної нотаріальної контори Волинської області від 22 жовтня 2024 року відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини.

З відповіді Рожищенської державної нотаріальної контори Волинської області вбачається, що спадкова справа після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , не заводилась.

Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Судом встановлено, що позивачі пропустили строк встановлений ст. 1270 ЦК України для подачі заяви про прийняття спадщини.

Верховний Суд зазначив, що правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не використав право на прийняття спадщини через брак інформації про смерть спадкодавця, незнання приписів закону тощо, тоді немає правових підстав для визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Такі правові висновки викладено у постанові Верховного Суду України від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15, а також у постановах Верховного Суду від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16, від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18 (провадження № 61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18 (провадження № 61-21447св19) та інших.

У Постанові № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» Пленум Верховного суду України роз`яснив, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Згідно п.24 Постанови Пленуму ВСУ від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Принцип пропорційності тісно пов`язаний з принципом правовладдя (верховенства права): принцип правовладдя є фундаментом, на якому базується принцип пропорційності, натомість принцип пропорційності є умовою реалізації принципу правовладдя і водночас його неодмінним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип пропорційності як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності.

Дотримання принципу пропорційності передбачає, що втручання у право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде порушенням статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, потрібно визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж потрібно для реалізації поставленої мети.

У спірних правовідносинах дотримання принципу пропорційності безпосередньо залежить від наявності об`єктивних, непереборних та істотних обставин, які є підставою для визначення спадкоємцю додаткового строку на подання заяви про прийняття спадщини. У разі якщо таких обставин суд не встановив, то не можна допускати втручання у права спадкоємців, які прийняли спадщину, навіть з огляду на такий фундаментальний принцип спадкового права, як свобода заповіту, оскільки це порушить принцип правової визначеності стосовно особи, яка добросовісно скористалася власними цивільними правами, та не відповідатиме принципу пропорційності втручання у право власності на спадкове майно.

З огляду на викладене Велика Палата Верховного Суду висновувала у справі №686/5757/23, що необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, що випливає з принципу свободи заповіту.

Положеннями статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено: «Суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини, як джерело права».

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі «Ілхан проти Туреччини» від 27 червня 2000 року при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру.

За ст.6 Європейської конвенції з прав людини визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст.13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.

З врахування наданих позивачами доказів, беручи до уваги ту обставину, що, позивачі здійснюють спадкування за заповітом, про наявність якого не були обізнані, враховуючи те, що спадщина після смерті ОСОБА_3 до цього часу ніким не прийнята, суд приймає до уваги причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини та визнає їх поважними.

А тому, з огляду на наявність об`єктивних обставин незнання позивачами про наявність заповітів, що послужило до пропуску ними шестимісячного строку, суд дійшов до висновку про необхідність визначення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 додаткового строку для прийняття спадщини тривалістю 1 ( один) місяць.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 89, 175, 265 ЦПК України, на підставі ст.ст. 1222, 1261, 1268,1272 ЦК України, суд,

у х в а л и в :

Позов задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , додатковий строк для прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті її батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком один місяць з дня набрання рішенням законної сили.

Визначити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , додатковий строк для прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті його батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком один місяць з дня набрання рішенням законної сили.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Дата складання повного тексту рішення 25 березня 2025 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Т.М.Філюк