ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/791/23
провадження № 2/753/2552/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2025 року місто Київ

Дарницький районний суд м. Києва в складі головуючого судді Кулика С.В., при секретарі Боярської Є.О., позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , відповідача ОСОБА_3 , представника відповідача ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа Дванадцята Київська державна нотаріальна контора про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,-

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом до відповідача. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначив, що його батько ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . На момент смерті, батько позивача перебував у зареєстрованому шлюбі із відповідачем ОСОБА_3 та постійно мешкав у місті Києві. Позивач періодично проживав в с. Оріхово-Василівка, Бахмутського району, Донецької області та у м.Києві. Село Оріхово-Василівка, відноситься до Соледарської міської територіальної громади, Донецької області та внесена до переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, та оточені станом на 27.04.2022 року.

08.12.2022 року, позивач став на облік у м. Києві, як внутрішньо переміщена особа, а 14.11.2022 року, він отримав витяг зі спадкового реєстру, з якого дізнався про відкриття після смерті ОСОБА_5 . Дванадцятою Київською державною нотаріальною конторою спадкової справи 30.09.2022 року. Позивач прибув до зазначеної державної нотаріальної контори, де йому було відмовлено в усній формі у прийомі заяви про прийняття спадщини з мотивів необхідності попереднього запису щонайменше за один календарний місяць та повідомлено про сплив десятимісячного строку на прийняття спадщини. Не дивлячись на зазначене, позивач 17.11.2022 року, склав заяву про прийняття спадщини та разом з копіями відповідних документів направив поштовим відправленням до Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори. Вказує, що враховуючи вимоги законодавства у 2022 році, строк прийняття спадщини позивачем, після смерті його батька ОСОБА_5 , фактично сплинув 16.10.2022 року. При цьому звернувся позивач до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини 17.11.2022 року. Вважає, що пропуск встановленого законодавством строку для прийняття спадщині є незначним та відбувся з поважних та незалежним від позивача причин. В період з 16.12.2021 року і по 24.02.2022 року, в Україні діяли карантинні обмежувальні заходи, запроваджені відповідно до Постанови Кабінету міністрів «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19 №1237 від 09.12.2020 року, які суттєво обмежували можливості позивача на пересування та вільне спілкування, встановлювали певний порядок роботи органів влади, місцевого самоврядування , у тому числі і нотаріату. В період з 24.02.2022 року і по теперішній час внаслідок введення Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року в Україні воєнного стану у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, було запроваджено особливості функціонування органів державної влади і зокрема нотаріату. З моменту військової агресії РФ проти України, позивач деякий час проживав в районі ведення активних воєнних (бойових) дій за зареєстрованим місцем проживання у с.Оріхово-Василівка, Соледарської міської територіальної громади Бахмутського району, Донецької області, а потім був змушений шукати прихисток в інших регіонах України і тільки 08.11.2022 року, через 22 дні після закінчення граничного строку на прийняття спадщини, став на облік у м. Києві, як внутрішньо переміщена особа. В зазначений період всі думки позивача та зусилля були направлені тільки на вирішення проблем фізичного виживання особисто позивача та його близьких, пошуку прихистку та засобів для існування. Враховуючи наведене, просив визнати поважними пропуск строку для прийняття спадщини, визначити позивачу як спадкоємцю першої черги за законом, додатковий строк для прийняття спадщини, після смерті батька.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 27.01.2023 року, по справі було відкрито провадження за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 19.04.2023 року, було витребувано відомості про період роботи позивача ОСОБА_1 .

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 05.07.2023 року, було витребувано з Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори належним чином завірену копію спадкової справи.

Відповідно до ухвали Дарницького районного суду м. Києва від 21.09.2023 року, було закрито підготовче провадження у вказані цивільній справі.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 06.12.2023 року, позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа Дванадцята Київська державна нотаріальна контора про визначення додаткового строку для подання спадщини залишено без розгляду.

Постановою Київського апеляційного суду від 28.02.2024 року, апеляційну скаргу ОСОБА_1 було задоволено та скасовано ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 06.12.2023 року скасовано, а справу направлено для продовження розгляду до суду 1-ї інстанції.

Відповідач не погодившись з заявленими позовними вимогами надіслала на адресу суду відзив на позовну заяву. В якому зазначено, що батько позивача ОСОБА_5 та відповідач проживав з 2011 році як подружжя без реєстрації шлюбу. 07 грудня 2016 року ОСОБА_5 та відповідач офіційно зареєстрували шлюб. 14 лютого 2015 року, позивач одружився з донькою відповідача ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 у позивача та доньки відповідача народився син ОСОБА_7 . 27 січня 2020 року за рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області справа шлюб між позивачем та ОСОБА_6 було розірвано. Після розірвання шлюбу, позивач виїхав за кордон. ІНФОРМАЦІЯ_3 від загострень внаслідок коронавірусної хвороби раптово помер ОСОБА_5 . Організацію та поховання померлого здійснювала самостійно відповідач. 3 17 на 18 грудня 2021 року, на поховання батька приїхав позивач ОСОБА_1 . Після смерті спадкодавця відкрилась спадщина на майно. За місцем реєстрації померлий не мав жодного майна. Однак за кошти відповідача, від продажу належного їй особисто приватного будинку та земельної ділянки в місті Києва, біля метро Славутич, на ім?я померлого була зареєстрована нерухомість. Позивач, був обізнаний, що спадкодавець та відповідач, як дідусь та бабуся, планували подарувати придбану на кошти відповідача, та зареєстровану на ім?я померлого, квартиру АДРЕСА_1 , їхньому онуку, ОСОБА_7 , проте не встигли це зробити через раптову смерть ОСОБА_5 . Після поховання померлого під час обговорення з відповідачем питання спадкування, ОСОБА_1 , вказував, що жодних прав на спадкове майно не планує заявляти, та залишає це право за відповідачем. Однак у стані алкогольного сп`яніння, пред`являв відповідачу свої вимоги на спадщину. Після поховання батька у грудні 2021 року, ОСОБА_1 , залишився проживати в місті Києві. Періодично ночував у ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_2 та не повертався за зареєстрованим місцем проживання у село Оріхова-Василівка Бахмутського району в Донецькій області. 23 січня 2022 року, ОСОБА_1 за запрошенням відповідача був присутній на сороковинах після смерті батька. 16 лютого 2022 року, відповідач звернулась до нотаріальної контори, із заявою про прийняття спадщини, однак їй було надано інформацію, що звертатись необхідно за місцем реєстрації померлого, тобто в Бахмутського району, Донецької області. Після початку повномасштабного вторгнення, ОСОБА_1 тимчасово не працював, залишившись у місті Києві, час від часу навідувався до відповідача, яка його підтримувала продуктами харчування, як колишнього зятя, та сина покійного чоловіка. В цей час позивач проживав у друзів біля метро Славутич в місті Києві. Далі сторони бачились один з одним у місті Києві в період зимових, весняних та літніх місяців 2022 року. У період з весни 2022 року, позивач влаштувався на роботу в магазині мережі «Анжіо», за адресою Славутич, вул. Центральна, 12, Київ, який знаходився поруч біля місця проживання відповідача. Відповідач разом з онуком, часто його відвідували за місцем роботи. 26 червня 2022 року, ОСОБА_1 подарував своєму сину та онуку відповідача на день народження мобільний телефон. Таким чином, з грудня 2021 року, позивач, після смерті батька фактично знаходився, проживав та працював у Києві. У зв`язку зі змінами законодавства, позивач перебуваючи у Києві мав можливість звернутись до будь-якого нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті батька, ОСОБА_5 , у строки встановлені законом. Однак не скористався своїм правом. У свою чергу, за заявою відповідача Дванадцятою Київською державною нотаріальною конторою, після смерті ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 була заведена спадкова справа.

Вважає, що позивач ОСОБА_1 не надав жодного доказу, який би доводив наявність у нього поважної причини, для пропуску строків на прийняття спадщини, та обґрунтовує такий пропуск загальновідомими обставинами, в яких перебували все населення України, як то наявність карантинних заходів та ведення воєнного стану на території України. При цьому, за наявності тих самих обставин відповідач дотрималась вимог закону, та скористалась своїм правом для подання заяви про прийняття спадщини у строки, встановлені законом. Крім того, позивач посилається на те, що він зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 . Проте факт реєстрації на території проведення активних бойових дій ніяк не перешкоджало позивачу йому фактично проживати та бути працевлаштованим в місті Києві. На зазначене вказує і позивач, що він періодично проживав як за місцем реєстрації так і в місті Києві. Крім того, введення воєнного стану на території України, згідно Указу Президента України N?64/2022 від 24 лютого 2022 року, в певній мірі спростило механізми подання заяви для прийняття спадщини. Зокрема в умовах воєнного або надзвичайного стану спадкова справа заводиться за зверненням заявника будь-яким нотаріусом України, незалежно від місця відкриття спадщини. Вважає, що позивач ОСОБА_1 міг скористатись своїм правом на прийняття спадщини та звернутись із заявою до будь-якого нотаріуса, фактично проживаючи в Києві, будучи працевлаштованим, він цього не зробив. Тому вважає, що у ОСОБА_1 були відсутні з об`єктивні, непереборні, істотні труднощі, що перешкоджали йому подати у встановлений строк заяву про прийняття спадщини.

Позивач та його представник в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримали з викладених у позовній заяві підстав. Наполягали на їх задоволенні.

Відповідач ОСОБА_3 та її представник заперечували проти задоволення заявлених позовних вимог з підстав вказаних у відзиві на позовну заяву.

Допитаний під час судового розгляду свідок ОСОБА_8 , вказав, що позивач ОСОБА_1 є його онуком. Про смерть ОСОБА_5 дізнався в кінці 2021 року. Відносини між позивачем та його батьком були нормальні. Наприкінці осені 2022 року, ОСОБА_1 забрав свідка до себе до міста Києва, через бойові дії. Після переїзду він зареєструвався у місті Києві як ВПО. До цього свідок проживав в с. Міньківка, Соледарської міської громади, Бахмутського району, Донецької області. Позивач також був зареєстрований там та періодично проживав.

Допитаний під час розгляду справи свідок ОСОБА_9 , зазначила, що позивач ОСОБА_1 , був зятем відповідача ОСОБА_3 . Батько позивача ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 . Його похорони організовувала відповідач. ОСОБА_1 , також був присутнім на похоронах. Позивача бачила у місті Києві ще один раз в літку 2022 року.

Аналогічні за змістом свідчення надав і свідок ОСОБА_10 .

Допитана під час розгляду справи свідок ОСОБА_6 , зазначила, що вона є дочкою відповідача, позивач є її колишнім чоловіком. Шлюб між ними було розірвано у 2020 році. Від цього шлюбу у них є син. Батько позивача ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 . Вона повідомила про смерть батька позивача. Він в цей час перебував на заробітках на території РФ. Позивач приїхав на похорони та був на поминках та на сороковинах. Після цього проживав за місцем мешкання відповідача. Питаннями поховання займалась відповідач ОСОБА_3 . У першій половині 2022 році позивач ОСОБА_1 знаходився у місті Києві і свідок неодноразово його бачила, так само як і восени 2022 року. Оскільки позивач систематично вживав спиртне між ним та відповідачем відбувались конфлікти. В наслідок одного з них позивач покинув місце мешкання відповідача та почав самостійно винаймати квартиру. Зазначила, що відповідач продала належний їй будинок та за ці кошти була придбана квартира, яку оформили на батька позивача. В подальшому цю квартиру збирались подарити, її сину, який є онуком відповідача та ОСОБА_5 .

Суд заслухавши думку учасників судового засідання, дослідивши письмові матеріали справи приходить до наступного.

Згідно свідоцтва про народження виданого повторно серії НОМЕР_1 від 08.09.2021 року виданого виконавчим комітетом Міньківської сільської ради Артемівського району, Донецької області було зареєстровано народження ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_7 , батьками якого зазначено ОСОБА_5 та ОСОБА_11 .

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 14.06.2022 року, виданого Дарницьким відділом державної реєстрації цивільного стану у м. Києві центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ), було зареєстровано смерть ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Києві.

Зі змісту свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 від 07.12.2016 року, виданого Деснянськім районним у м.Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, було зареєстровано шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 від 07.12.2016 року.

Згідно довідки від 08.11.2022 року №3002- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_4

Відповідно до витягу зі спадкового реєстру (спадкової справи та видані на їх підставі свідоцтва про права на спадщину) №70626780 від 14.11.2022 року, після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , Дванадцятою Київською державною нотаріальною конторою від 30.09.2022 року, була відкрита спадкова справа.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , звернувся до Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори, з заявою про прийняття спадщини, після смерті його батька ОСОБА_5 .

Згідно паспорту громадянина України, виданого на ім`я ОСОБА_1 НОМЕР_11 Артемівським РВ ГУМВС України в Донецькій області від 17.12.2006 року, позивач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_5 від 14.02.2015 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві, 14.02.2015 року, було зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 . Після реєстрації шлюбу прізвище подружжя ОСОБА_6 .

Зі змісту свідоцтва про народження, виданого відділом ЗАГС Харківського РСК м.Києва, вбачається що було зареєстровано народження ОСОБА_14 від 01.10.1991 року, батьками якої є ОСОБА_15 та ОСОБА_3 .

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_6 виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві від 21.07.2015 року, було зареєстровано народження ОСОБА_7 , батьками якого є ОСОБА_1 та ОСОБА_6 .

Відповідно до заочного рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 27.01.2020 року, було розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_16 .

Зі змісту договору-замовлення №23.23321П на організацію та проведення поховання від 17.12.2021 року, укладеного між ОСОБА_3 та Ритуальної служби СКП «Спецкомбінат ПКПО», вбачається, що предметом вказаного договору є організація та проведення поховання, облаштування місця поховання, надання ритуальних послуг та реалізації предметів ритуальної належності на кладовищі м. Києва, померлого ОСОБА_5 на загальну суму 2798,3 грн.

Згідно накладних СПД ОСОБА_17 від 17.12.2021 року на загальну суму 12570 грн., та ФОП ОСОБА_18 на суму 7300 грн, було надано ритуальні послуги на зазначені суми.

Відповідно до довідки від 09.03.2023 року №3002-, про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_8 останній зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 , взятий на облік за адресою: АДРЕСА_4 .

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_7 , від 18.02.2020 року, виданого Бахмутським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного-міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), було зареєстровано смерть ОСОБА_19 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_9 .

Відповідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_8 , від 06.12.2019 року, виданого Бахмутським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного-міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), було зареєстровано смерть ОСОБА_20 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_10 .

Зі змісту відповіді на ухвалу суду з Державної податкової служби України, від 31.05.2023 року, вбачається, що станом на 26.05.2023 року, відомості про доходи отримані від податкових агентів за період з 1 кварталу 1998 року по 1 квартал 2023 року по ОСОБА_1 відсутні.

Згідно відповіді на ухвалу суду №61 від 08.06.2023 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 не перебував в трудових відносинах з ПФ «Анжіо».

Відповідно до заяви ОСОБА_3 від 16.02.2022 року, остання звернулась до Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, після смерті чоловіка ОСОБА_5 .

Згідно зі ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Згідно ч. 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

В рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (заява № 26864/03) від 26.06.2008 зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивної і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За змістом ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Частиною 1 ст. 1270 ЦК України визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч.2 ст.1220 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

У постанові від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17 (провадження № 61-38298св18) Верховний Суд зазначив, що поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Аналізуючи надані докази по справі, суд враховує, що позивачем не доведено в передбаченому законом порядку поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини та існування об`єктивних, непереборних обставин та труднощів необхідних для подання заяви про прийняття спадщини.Доводи зазначені позивачем в обгрунтування заявлених вимог є загальновідомими. Позивачем під час розгляду справи не представлено належних та допустимих доказів того, що протягом 10-ти місяців після смерті батька він постійно проживав на території проведення бойових дій і як наслідок не міг подати в передбаченому законом порядку заяву про прийняття спадщини. Крім того, суд враховує, що для подання заяви про прийняття спадщини необов`язково їхати до нотаріальної контори, оскільки діюче законодавство не позбавляє права спадкоємця направити таку заяву за допомогою засобів поштового зв`язку.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 49, 51, 76-81, 84, 90, 259, 263, 268, 273 ЦПК, ч.3 ст. 1272 ЦК України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа Дванадцята київська державна нотаріальна контора про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_9 , АДРЕСА_4 .

Відповідач: ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_10 , АДРЕСА_6 .

Третя особа : Дванадцята Київська нотаріальна контора, , м. Київ, вул. Гната Юри, 9.

Суддя С.В.Кулик