Справа № 463/6434/17 Головуючий у 1 інстанції: Стрепко Н.Л.
Провадження № 22-ц/811/427/25 Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2025 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Копняк С. М.,

суддів: Бойко С. М., Ніткевича А. В.,

секретар судового засідання Марко О.Р.,

з участю стягувача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Ільчишин Любові Володимирівни, на ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 20 січня 2025 року у справі за поданням приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Ільчишин Любові Володимирівни про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України,

ВСТАНОВИВ:

у січні 2025 року приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Ільчишин Л. В. звернулася до суду із поданням про тимчасове обмеження боржника, громадянки України ОСОБА_2 , у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа шляхом заборони перетинати державний кордон України до виконання своїх зобов`язань, покладених на неї6

- виконавчим листом № 463/6434/17, виданим 25 серпня 2021 року Личаківським районним судом м. Львова, про стягнення з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 38 606, 30 грн та 3 195, 12 грн судових витрат;

- виконавчим листом № 463/7331/22, виданим 17 липня 2023 року Личаківським районним судом м. Львова, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 інфляційних втрат в сумі 11 035, 55 грн та трьох відсотки річних в сумі 2 095,80 грн, а всього 13131,35 грн та 3 088, 20 грн судових витрат;

- виконавчим листом № 463/11600/23, виданим 11 червня 2024 року Личаківським районним судом м. Львова, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 інфляційних втрат в сумі 5 860, 05 грн та трьох відсотків річних в сумі 2 098, 29 грн, а всього 7958,34 грн та 1 073, 60 грн судового збору, а також витрат на правову допомогу в розмірі 2 000, 00 грн.

Виконання ухвали просила покласти на Державну прикордонну службу України.

Подання обґрунтовує тим, що на виконанні в приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Ільчишин Л.В. перебувають: виконавче провадження № 69963695 з примусового виконання виконавчого листа №463/6434/17 від 25 серпня 2021 року, виданого Личаківським районним судом м. Львова, про стягнення з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 38606, 30 грн та 3 195, 12 грн судових витрат; виконавче провадження №72307285 з примусового виконання виконавчого листа № 463/7331/22 від 17 липня 2023 року, виданого Личаківським районним судом м. Львова, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 інфляційних втрат в сумі 11 035, 55 грн та трьох відсотків річних в сумі 2 095, 80 грн, а всього 13131, 35 грн та 3 088, 20 грн судових витрат; виконавче провадження №75489349 з примусового виконання виконавчого листа № 463/11600/23, виданого 11 червня 2024 року Личаківським районним судом м. Львова, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 інфляційних втрат в сумі 5 860, 05 грн та трьох відсотків річних в сумі 2 098, 29 грн, а всього 7958,34 грн та 1 073, 60 грн судового збору, а також витрат на правову допомогу в розмірі 2 000, 00 грн.

Вказує, що в ході виконання таких було винесено постанови про арешт майна та коштів боржника. Отримано відповіді на запити, згідно з якими боржник фізична особа-підприємець має відкриті рахунки в AT «Альфа-Бапн», AT «ПУМБ», AT «Універсал Банк», проте у боржника відсутні грошові кошти на рахунках, на які б можливо було звернути стягнення з метою погашення заборгованості згідно виконавчих документів. Боржник є самозайнятою особа, за боржником не зареєстровано транспортних засобів, дані про отримання доходу відсутні, станом до 1 січня 2023 року земельних ділянок, які б належали на праві власності боржнику на території області не зареєстровано.

Боржник документувалась паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 . Такий оформлений 19 травня 2017 року, орган видачі - 4612; перетинала державний кордон 21 червня 2022 року (виїзд) та 3 липня 2022 року (в`їзд), 2 серпня 2023 року (виїзд), 10 серпня 2023 року (в`їзд), 23 червня 2024 року (виїзд) та 25 червня 2024 року (в`їзд).

Зазначає, що з метою виконання рішень суду приватним виконавцем було здійснено виклики боржника. 18 жовтня 2022 року приватним виконавцем скеровано виклики боржнику ОСОБА_2 з вимогою з`явитись 28 жовтня 2022 року до виконавця та надати пояснення за фактом невиконання вимог виконавчого документа, надання документів, а також повідомити чи вживаються нею дії та заходи, що спрямовані на виконання рішення. Вказані виклики боржник отримала, проте за такими не з`явилася, жодних пояснень з приводу своєї неявки та невиконання судового рішення не надала, про що було складено відповідний акт.

1 листопада 2022 року скеровано виклики з вимогою з`явитись 14 листопада 2022 року. Вказаний виклик боржник отримала, за попередньою домовленістю у телефонному режимі з приватним виконавцем боржник ОСОБА_2 з`явилася в офіс приватного виконавця 7 листопада 2022 року у зв`язку з неможливістю з`явитися за викликом 14 листопада 2022 року, написала заяву від 7 листопада 2022 року, у якій зазначила причини невиконання рішення суду, за результатами виклику було складено відповідний акт.

15 лютого 2023 року приватним виконавцем скеровано виклики боржнику ОСОБА_2 з вимогою з`явитись 27 лютого 2023 року. Вказаний виклики боржник отримала, на виклик з`явилася та роз`яснила обставини несплати нею заборгованості. Приватний виконавець роз`яснила ОСОБА_2 про її обов`язок подати декларацію про доходи за період з дати відкриття виконавчого провадження, у зв`язку з чим боржник зобов`язалася подати таку декларацію.

Також вказує, що з метою виконання рішення суду приватним виконавцем було здійснено виклики боржника по виконавчих провадженнях ВП №69963695 та ВП №72307285: 12 червня 2024 року приватним виконавцем скеровано виклики боржнику ОСОБА_2 з вимогою з`явитись 24 червня 2024 року, вказані виклики боржник отримала, на виклик не з`явилася, однак зателефонувала та повідомила про неможливість прийти цього дня, зобов`язалася прийти 27 червня 2024 року. Приватний виконавець повідомила боржнику, що у випадку подальшого ухилення від сплати боргу, щодо неї буде скеровано у суд подання про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи за межі України. Також боржника повідомлена про кримінальну відповідальність за невиконання рішення суду. За результатами виклику було складено відповідний акт приватного виконавця від 27 червня 2024 року.

Окрім того з метою виконання рішення суду приватним виконавцем було здійснено виклики боржника по виконавчому провадженню ВП №75489349: 3 жовтня 2024 року приватним виконавцем скеровано виклик боржнику ОСОБА_2 з вимогою з`явитись 14 жовтня 2024 року, проте боржник за вказаним викликом не з`явилася, жодних пояснень з приводу своєї неявки та невиконання судового рішення не надала, про що було складено відповідний акт. 14 жовтня 2024 року приватним виконавцем скеровано повторний виклик боржнику ОСОБА_2 з вимогою з`явитись 24 жовтня 2024 року, проте боржник повторно за вказаним викликом не з`явилася. 28 жовтня 2024 року приватним виконавцем повторно скеровано електронні запити по вказаному виконавчому провадженню до Державної фіскальної служби України, Державної податкової служби України, Пенсійного фонду України та Міністерства внутрішніх справ України. 3 жовтня 2024 року виконавцем скеровано електронний запит у Державну міграційну службу, згідно з отриманими відповідями дані незмінні. 20 листопада 2024 року виконавцем скеровано електронний запит у Державну прикордонну службу України, щодо перетину державного кордону боржником, згідно з відповіддю боржник перетинала державний кордон неодноразово: 24 серпня 2024 року (виїзд), 27 серпня 2024 року (в`їзд), 28 вересня 2024 року (виїзд) та 29 вересня 2024 року (в`їзд).

Вказує, що на даний час судові рішення не виконано незважаючи на те, що приватним виконавцем вжито передбачених чинним законодавством заходів примусового виконання рішень, боржник ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього рішеннями суду. Станом на сьогоднішній день боржником заборгованість не погашена, жодних дій спрямованих на виконання судових рішень боржником не вчинено. Вчинені приватним виконавцем ряд дій з арешту коштів ОСОБА_2 , накладення арешту на майно, не дали результату. На думку приватного виконавця, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України буде найдієвішим заходом та на даний час єдиним способом спонукати боржника ОСОБА_2 виконувати рішення суду. З урахуванням наведеного, просила подання задовольнити.

Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 20 січня 2025 року в задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Ільчишин Любові Володимирівни про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України, відмовлено.

Ухвалу суду оскаржила приватний виконавець Ільчишин Л. В., подавши в лютому 2025 року апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 20 січня 2025 року, постановити нову ухвалу про задоволення подання.

Апеляційна скарга мотивована тим, що на виконанні в приватного виконавця виконавчого округу Львівська Ільчишин Л.В. перебуває ряд виконавчих проваджень з примусового виконавчих листів, де боржником є ОСОБА_2 .

Приватним виконавцем вжито передбачених чинним законодавством заходів примусового виконання рішень, боржник ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього рішеннями суду.

Станом на сьогоднішній день боржником заборгованість не погашена, жодних дій спрямованих на виконання судових рішень боржником не вчинено, зокрема, не надано у строк, встановлений приватним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким вона володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; на неодноразові виклики виконавця для дачі пояснень боржник не з`являється, письмово не повідомила приватному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Щодо висновків суду першої інстанції, що боржник ОСОБА_2 не отримувала копії постанови про відкриття виконавчого провадження від 09 липня 2024 року ВП №75489349, оскільки мало місце повернення поштового відправлення у зв`язку із закінченням терміну зберігання, апелянт звертає увагу на пункт 99 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 270 від 05 березня 2009 року та на пункт 116 Правил надання послуг поштового зв`язку.

Аналіз вищезазначеного свідчить про те, що у разі, якщо постанову про відкриття виконавчого провадження, виклик направлено за належною адресою, тобто адресою, яка вказана у виконавчому документі (і ця адреса є місцем реєстрації боржника, що підтверджується відповіддю на запит Відділу адресно-довідкової роботи), і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений належним чином.

У даному випадку, боржник отримувала неодноразові виклики, що підтверджується повідомленнями про вручення. Тобто, вона була належним чином повідомлена про вищевказані виконавчі дії.

Відзив на апеляційну скаргу від відповідача не надходив, що згідно з частиною третьою статті 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду судового рішення суду першої інстанції.

Відповідно до статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Учасники справи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи в суді апеляційної інстанції, що підтверджується матеріалами справи.

ОСОБА_2 направила клопотання про розгляд справи у її відсутності.

Якщо належним чином повідомлені сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.

Такий висновок узгоджується з постановами Верховного Суду від 02 жовтня 2024 року в справі № 757/61314/18-ц, від 17 липня 2024 року в справі № 182/3021/21, від 25 червня 2024 року в справі № 496/5051/19 та ін.

Враховуючи, що стягувач та приватний виконавець не з`явились в судове засідання, а боржник належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, повідомила, що перебуває за межами України та подала заяву про розгляд справи за її відсутності, те, що остання не реалізувала своє право подати відзив на апеляційну скаргу, а наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, з метою дотримання основних засад цивільного судочинства, зокрема, і розумних строків розгляду справи, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу по суті без участі сторін, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити.

До такого висновку колегія суддів дійшла, виходячи з такого.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (стаття 1 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до статті 2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження здійснюється з дотриманням, зокрема, таких засад: 1) верховенства права; 3) законності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Згідно з частиною першою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні. У разі якщо боржник без поважних причин не з`явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу (пункт 14 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження»).

За приписами частини п`ятої статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» боржник зобов`язаний: 1) утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; 2) допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій; 3) за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, електронні гаманці в емітентах електронних грошей, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України; 4) повідомити виконавцю про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідної обставини; 5) своєчасно з`являтися на вимогу виконавця; 6) надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

Відповідно до частини п`ятої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Відповідно до частини першої статті 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

Згідно частини третьої статті 441 ЦПК України суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця (частина четверта статті 441 ЦПК України).

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 6 Закону «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» передбачає, що право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він, зокрема, ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів

Для цього державні (приватні) виконавці мають право у передбачених законом випадках звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи чи керівника боржника юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів (пункт 19 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження»).

Отже, тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України - це певного виду санкція, яка може застосовуватися у зв`язку з ухиленням особи від виконання зобов`язання, зокрема, виконання судового рішення.

Поняття «ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Критерій достатності вжитих боржником з метою належного виконання зобов`язання заходів визначається судом.

Відповідно до статті 3 Конституції України гарантування прав і свобод людини є основним обов`язком держави.

Згідно зі статтею 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

У справах «Стецов проти України» (рішення 11 травня 2021 року, заява № 5170/15) та «Гупало проти України» (рішення 01 грудня 2022 року, заява №33705/17) Європейський суд з прав людини констатував порушення пункту 2 статті 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод на порушення права на свободу пересування та виїзду з країни. Європейський суд дійшов висновку, що до заявника були застосовані заходи, які не були достатньо обґрунтованими і не могли бути переглянуті до здійснення повної сплати заборгованості, у зв`язку з чим втручання у право заявника на виїзд з країни не було обґрунтованим та пропорційним обставинам.

Ураховуючи зазначене, обмеження права на свободу пересування та виїзду з країни має оцінюватися судом на предмет легітимної мети, співмірності та пропорційності.

Судом встановлено, що рішенням Личаківського районного суду м. Львова у справі №463/6434/17 від 27 січня 2020 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя задоволено частково; визнано за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 право спільної часткової власності за кожним на частки квартири АДРЕСА_1 ; в задоволені решти вимог відмовлено; зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя задоволено частково; виділено у власність ОСОБА_1 автомобіль марки Ravon, модель R2, державний номер НОМЕР_2 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 , рік випуску 2016; виділено у власність ОСОБА_2 автомобіль марки Renault, моделі Laguna, державний номер НОМЕР_4 ; стягнуто з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 38 606 ривень 30 копійок; в задоволені решти вимог відмовлено; стягнуто з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 3 195 гривень 12 копійок судових витрат.

01 лютого 2021 року Львівським апеляційним судом рішення Личаківського районного суду м. Львова від 27 січня 2020 року було залишено без змін.

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 05 червня 2023 року у справі № 463/7331/22 задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 інфляційні втрати в сумі 11 035, 55 грн та три відсотки річних в сумі 2095, 80 гривень, а всього 13 131, 35 гривень 35 копійок та 3 088, 20 гривень судових витрат.

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 10 квітня 2024 року у справі № 463/11600/23 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних задоволено, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 інфляційні втрати в сумі 5 860, 05 гривень та три відсотки річних в сумі 2 098, 29 гривень, а всього 7 958, 79 грн, 1 073, 60 грн. судового збору, а також витрати на правову допомогу в розмірі 2 000,00 грн.

З матеріалів подання вбачається, що 30 вересня 2022 року приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Ільчишин Л. В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 69963695 з примусового виконання виконавчого листа №463/6434/17, 20 липня 2023 року - про відкриття виконавчого провадження ВП №72307285 з примусового виконання виконавчого листа №463/7331/22 та 9 липня 2024 року - про відкриття виконавчого провадження ВП №75489349 з примусового виконання виконавчого листа №463/11600/23.

Боржник документований паспортом громадянина України для виїзду за кордон.

Згідно з частиною першою статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1- 4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження. Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Тлумачення абзацу першого частини першої статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» ( в редакції Закону України № 2475-VIII) свідчить, що виконавець не повинен пересвідчуватися в отриманні боржником копії постанови про відкриття виконавчого провадження, оскільки це суперечить положенню частини першої статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» згідно з якою копія постанови про відкриття виконавчого провадження направляється рекомендованим поштовим відправленням, та боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі

Вказане узгоджується з правовим висновком, викладеним у постановах Верховного Суду від 28 січня 2021 року у справі № 643/8028/15 (провадження № 61-10442св20), від 18 березня 2021 року у справі № 520/10954/15-ц (провадження № 61-7198св20), від 11 серпня 2021 року у справі №619/4981/13ц (провадження № 61-18721св20), на які міститься посилання в апеляційній скарзі, та який є усталеним в судовій практиці щодо застосування цієї норми Закону (див. постанови Верховного Суду від 17 серпня 2022 року у справі № 404/6999/13 (провадження № 61-19859св21), від 20 вересня 2022 року у справі № 203/4640/21 (провадження № 61-5592св22), від 16 грудня 2022 року у справі № 757/2272/14 (провадження № 61-9008св21), від 06 листопада 2024 року у справі № 2-1042/12 (провадження № 61-17316св23), від 27 листопада 2024 року у справі № 457/227/16-ц (провадження № 61-7585св23)).

У виконавчому листі, виданому 25 серпня 2021 року зазначено, що адреса боржника ОСОБА_2 є: АДРЕСА_2 , на яку їй скеровано усі документи виконавчого провадження.

У виконавчих листах, виданих 17 липня 2023 року та 11 червня 2024 року зазначено, що адреса боржника ОСОБА_2 є: АДРЕСА_3 , на яку їй скеровано усі документи виконавчого провадження.

Відтак, колегія суддів вважає невірними висновки суду першої інстанції про те, що приватним виконавцем не доведено, що боржник повідомлена про початок примусового виконання рішення суду у справі №463/11600/23 та, що така умисно ухиляється від виконання судових рішень, а аргумент апеляційної скарги щодо цього приймає як такий, що знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду.

Перевіряючи законність оскаржуваної ухвали, колегія суддів вважає, що матеріали цивільної справи містять достатньо доказів та обґрунтувань того, що приватним виконавцем вчинено усі належні дії по виконавчих провадженнях № 69963695, №72307285 та № 75489349, у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження» з метою виконання рішення суду, проте боржник ухиляється від виконання рішень суду та не вживає заходів щодо виконання таких, на виклики приватного виконавця не з`являється, декларацію про доходи та майно боржника не подала.

Також колегія суддів вважає, що тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України не порушуватиме її прав як боржника, передбачених статтею 33 Конституції України та статтею 2 Протоколу № 4 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки передбачене законодавством України, а застосування такого обмеження зумовлене ухиленням від виконання зобов`язань, покладених на неї судовим рішенням, яке, набрало законної сили.

В контексті зазначеного, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання щодо тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, а доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду.

Відповідно до вимог пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення, або змінити рішення.

За приписами частини першої статті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно частини другої статті 376 ЦПК України неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню; порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Враховуючи, що доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду, оскаржувану ухвалу слід скасувати, прийняти нове судове рішення про задоволення подання про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України.

Відповідно до статті 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначаються, зокрема, новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд, відповідно, змінює розподіл судових витрат (частина тринадцята статті 141 ЦПК України).

З урахуванням висновків суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги, з огляду на положення пункту 16 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір», згідно з якими судовий збір не справляється за подання заяви, апеляційної скарги у справах про тимчасове обмеження права громадян України на виїзд за межі території України, підстави для розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також для розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, відсутні.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 376, 382 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Ільчишин Любові Володимирівни задовольнити.

Ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 20 січня 2025 року скасувати, прийняти нове судове рішення.

Подання приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Ільчишин Любові Володимирівни про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України задовольнити.

Тимчасово обмежити ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 ) у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа шляхом заборони перетинати державний кордон України до виконання своїх зобов`язань, покладених на неї виконавчим листом № 463/6434/17, виданим 25 серпня 2021 року Личаківським районним судом м. Львова, про стягнення з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 38 606, 30 гривень та 3 195, 12 гривень судових витрат; виконавчим листом № 463/7331/22, виданим 17 липня 2023 року Личаківським районним судом м. Львова, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 інфляційних втрат в сумі 11 035, 55 гривень та трьох відсотків річних в сумі 2 095, 80 гривень, а всього 13 131, 35 гривень та 3 088, 20 гривень судових витрат; та виконавчим листом №463/11600/23, виданим 11 червня 2024 року Личаківським районним судом м. Львова, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 інфляційних втрат в сумі 5 860, 05 гривень та трьох відсотків річних в сумі 2 098, 29 гривень, а всього 7 958, 34 гривень та 1073, 60 гривень судового збору, а також витрат на правову допомогу в розмірі 2 000 гривень.

Виконання ухвали покласти на Державну прикордонну службу України.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий С.М. Копняк

Судді: С.М. Бойко

А.В. Ніткевич