Справа № 535/894/24
Провадження № 2/535/112/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2025 року с-ще Котельва

Котелевський районний суд Полтавської області у складі:

головуючої судді: Гуляєвої Г.М.

секретаря судових засідань Васильченко В.О.,

за участі позивача ОСОБА_1

та представника відповідача -адвоката Христич О.С.

в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з власних технічних засобів

розглянувчи у відкритому судовому засіданні в с-щі Котельва цивільну справу за позовом ОСОБА_2 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до ОСОБА_3 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП: не відомо), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Акціонерне товариство «Страхова група «ТАС» (приватне) (місце знаходження: 03117, м.Київ, проспект Берестейський, буд.66, ЄДРПОУ: не відомо) про відшкодування шкоди , заподіяної у наслідок ДТП;-

УСТАНОВИВ:

15.10.2024 ОСОБА_1 звернувся до Котелевського районного суду Полтавської області з позовом до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Акціонерне товариство «Страхова група «ТАС» (приватне) про відшкодування шкоди, заподіяної у наслідок ДТП.

В обгрунтування своїх позовних вимог зазначає, що 01 червня 2024 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля MAZDA СХ5 д.н.з. НОМЕР_2 , який належить на праві власності позивачу ОСОБА_1 та автомобілем ВАЗ 2109 д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_4 при наступних обставинах, а саме водій ОСОБА_4 рухаючись заднім ходом на автомобілі ВАЗ 2109 д.н.з. НОМЕР_3 по провулку Полтавський в сел. Котельва, Полтавського району, Полтавської області не врахував порожню обстановку, не переконався в безпечності напрямку руху, допустив зіткнення в припаркованим на узбіччі автомобілем MAZDA СХ5 д.н.з. НОМЕР_2 , належному на праві власності позивачу.

Згідно постанови Котелевського районного суду від 17.06.2024 року по справі №535/465/24 винуватцем ДТП визнано ОСОБА_4 .

Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Про настання страхового випадку було повідомлено АТ «СГ «ТАС» (приватне), яка є страхувальником цивільної відповідальності ОСОБА_4 , невідкладно на місці події.

Схемою складеною працівниками СПД №1 ВП №4 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області від 01.06.2024 р. та актом огляду транспортного засобу (дефектна відомість) від 18.06.2024 р. був встановлений перелік пошкоджень отриманих автомобілем MAZDA СХ5 д.н.з. НОМЕР_2 у результаті ДТП.

На підставі даних АТ «СГ «ТАС» встановлено суму страхового відшкодування в розмірі 85027,94 грн. Дані кошти були перераховані на рахунок ОСОБА_1 01.07.2024 року.

АТ «СГ «ТАС» було розраховано суму страхового відшкодування з урахуванням матеріальної шкоди завданої транспортному засобу та вартості пошкоджених деталей з урахуванням зносу, що становить 67,3 %, що є досить заниженим, оскільки автомобіль позивача MAZDA СХ5 д.н.з. НОМЕР_2 , до моменту ДТП та і на даний час має відмінний стан, та не відповідає заявленій AT «СГ «ТАС» зношеності.

При зверненні до AT «СГ «ТАС» позивачу було повідомлено, що різниця у вартості ремонту та страхових виплатах полягає в тому, що при розрахунку виплати враховується коефіцієнт фізичного зносу автомобіля, а при здійсненні ремонту деталі міняються на нові, а отже і різниця в понесених позивачем ОСОБА_1 витратах підлягає стягненню саме з відповідача, як безпосереднього винуватця дорожньо-транспортної пригоди.

У зв`язку з цим 29.07.2024 року суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_5 на замовлення позивача було проведено огляд об`єкту оцінки MAZDA СХ5 д.н.з. НОМЕР_2 , про що належним чином було повідомлено винуватця ДТП ОСОБА_6 .

На підставі звіту про оцінку майна А07/07 від 02.09.2024 р. ринкова вартість об`єкту оцінки, ПДВ не нараховується, складає: 1 010 828 грн., вартість відновлювального ремонту (без урахування значення коефіцієнту фізичного зносу КТЗ) з урахуванням ПДВ на запасні частини складає 304 771 грн., вартість матеріального збитку з урахуванням ПДВ на запасні частини складає 176 225 грн.( копію надаю суду). Вартість за надання послуг з незалежної оцінки майна згідно рахунки фактури № 1146 від 29.07.2024 р. становить 6 600 грн.

За час фактично повного відновлення (автомобіль MAZDA СХ5 д.н.з. НОМЕР_2 відновлено для можливості використання, але не в повному обсязі) позивачем ОСОБА_1 понесено значно більші витрати на ремонт автомобіля, а ніж отримані страхові відшкодування, а саме: виконано малярно-кузовні роботи та ремонтні роботи, що підтверджується: актом виконаних робіт №387 від 28.08.2024 р. проведено малярно - кузовні роботи загальна вартість яких склала 47 500 грн., актом виконаних робіт №1455 від 29.08.2024 р., виконано поточний ремонт загальна вартість якого склала 2 635 грн., актом наданих послуг 400-744244-016 від 31.08.2024 р., виконано поточний ремонт, вартість якого склав 750 грн., платіжною інструкцією P24AD3446 д 28.08.2024 р., на суму 2000 грн.

Замовлено та придбано запасні частини та деталі на проведення малярно-кузовних робіт та ремонтних робіт, що підтверджується: видатковою накладною №БУХ00001603 від 31.07.2024 р., загальна вартість складає 56 830 грн., видатковою накладною №БУХ00001792 від 02.09.2024 р., загальна вартість складає 30700 грн., 3-ма фіскальними чеками (завдаток №JZDIVjFmVik від 24.07.2024 р., після оплата №NJCkihglSp4 від 01.08.2024 р., та послуги доставки ТОВ Нова Пошта № від 05.09.2024 р.) на замовлення товару ід 2, на загальну вартість 4524 грн., видатковою накладною №23996 від 14.08.2024 р., квитанцією про оплату товару №dbd9daf3-97cf-4bce-ac60-af2flb069473 від 15.09.2024 р, фіскальним чеком ТОВ Нова Пошта RRN 23, платіжною інструкцією P24AP24AD8727 від 01.08.2024 р., на загальну вартість 2381 грн. 15 коп., фіскальним чеком 0:36.827.49 на суму 1466 грн, 05 коп., видатковою накладною №0409-6в від 04.09.2024р., фіскальним чеком RRN29 від 06.09.2024 р., на загальну вартість 5 623 грн., 33 коп.

Таким чином загальна вартість витрачених коштів позивачем на часткове відновлення пошкодженого транспортного засобу MAZDA СХ5 д.н.з. НОМЕР_2 , станом на момент подання позовної заяви, становить 154409,53 грн.

Станом на момент подання позовної заяви у зв`язку з відсутністю грошових коштів позивачу не представилося за можливе відновити пошкоджені частини автомобіля MAZDA СХ5 д.н.з. НОМЕР_2 , а саме MODULE-L/, котрий відповідає за безпеку під час руху автомобіля та задній правий титановий диск котрі було пошкоджено в наслідок ДТП, пошкодження яких підтверджується Актом огляду ТЗ (дефектна відомість) представником АТ «СГ «ТАС» та суб`єктом оціночної діяльності.

З відповіді відділу запчастин СТО «Мазда» вбачається, що вартість MODULE- L/становить 34 010 грн., а також витрати на проведення відповідної заміни та калібрування в м. Києві, становлять близько 5 000 грн.

На підставі моніторингу сервісних центрів котрі проводять роботи по відновленню колісних титанових дисків вартість подальших витрат з боку позивача становитиме близько 4 000 грн.

Також у зв`язку з тим, що відновлювальні роботи проводилися в м.Полтава, Полтавської області, а позивач проживає в сел. Котельва Полтавського району малася необхідність у витраті пального для поїздок до м. Полтава для контролю виконання робіт та доставления запасних частин, у зв`язку з чим позивач поніс матеріальні витрати на загальну суму 3 741 грн.

Крім того, розмір душевних страждань позивача і страждань його родини оцінюється позивачем в 10 000 гривень. Ціна враховує в себе усі страждання, які довелося перенести позивачеві зокрема: порушення звичайного способу життя, негативного впливу на стан здоров`я, а також моральних страждань, пов`язаних з дорожньо-транспортною пригодою.

Оскільки вина відповідача щодо пошкодження транспортного засобу позивача повністю встановлена постановою суду, кошти витрачені позивачем на ремонт транспортного засобу підтверджені належним чином, страхові відшкодування не в повній мірі покрили понесені витрати, на письмову заяву спрямовану позивачем на адресу АТ «СГ «ТАС», щодо перерахунку страхової виплати, було проігноровано, тому вважаю що саме з відповідача підлягає стягненню різниця між отриманими страховими виплатами в розмірі 85 027 грн. 94 коп., додатковими компенсаційними коштами в розмірі 20000 грн., сплачених на рахунок позивача, відповідачем ОСОБА_4 та реальними витратами у розмірі 154 409 грн. 53 коп, вже понесеними позивачем ОСОБА_1 на виконання робіт, а також подальшими витратами необхідними для повного відновлення пошкодженого автомобілю в сумі 43010,00 грн., витратами на проведення експертного дослідження в розмірі 6600,00 грн., та витратами на контроль за виконанням проведення робіт пов`язаних з поїздками до м.Полтава в розмірі 3 741 грн.

Таким чином загальна вартість матеріальної шкоди понесеної позивачем ОСОБА_1 складає 102 732 грн. 59 коп.

Тому позивач вимушений був звернутися до суду з відповідним позовом.

Ухвалою судді Котелевського районного суду Полтавської області від 17.10.2024 року було відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження і призначено підготовче судове засідання.

05.11.2024 представник відповідача -адвокат Христич О.С. надала до суду відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 оскільки відсутні підстави для стягнення матеріального збитку з відповідача з огляду на те, що він застрахував свою цивільну відповідальність і саме страховик ((ПАТ «Страхова Група «ТАС» (приватне)) повинен нести тягар відшкодування завданої шкоди, крім того відсутні підстави для покладення на відповідача обов`язку здійснити доплату страхового відшкодування ОСОБА_1 в розмірі 96 132,59 грн, що визначена згідно з звіту про оцінку автомобіля, також безпідставними та недоведеними є понесені позивачем витрати на проведення експертного дослідження в розмірі 6600 грн.,оскільки потерпілим не був дотриманий порядок залучення експерта. Позивачем також не доведено, якими саме діями відповідачів було завдано останньому моральну шкоду й причинний зв`язок між ними, оскільки вимоги позивача полягають у недостатності страхових виплат на покриття ремонту власного транспортного засобу (а.с.90-96).

07.11.2024 ухвалою Котелевського районного суду Полтавської області клопотання позивача та клопотання представника відповідача про витребування доказів було задоволено.

02.12.2024 ухвалою Котелевського районного суду Полтавської області закрито підготовче судове засідання по справі та призначено справу до судового розгляду.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 свої позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх з підстав викладених в позові.

Представник відповідача-адвокат Христич О.С. в судовому засіданні просила відмовити у задоволені позовних вимог позивача, оскільки вони є безпідставними та недоведеними, з мотивів наведених у відзиві.

Представник Акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» (приватне) в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяв та клопотань не надходило.

Заслухавши пояснення сторін, повно та всебічно з`ясувавши обставини, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Судом встановлено, що 01 червня 2024 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля MAZDA СХ5 д.н.з. НОМЕР_2 , який належить на праві власності позивачу ОСОБА_1 та автомобілем ВАЗ 2109 д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_4 при наступних обставинах, а саме водій ОСОБА_4 рухаючись заднім ходом на автомобілі ВАЗ 2109 д.н.з. НОМЕР_3 по провулку Полтавський в сел. Котельва, Полтавського району, Полтавської області не врахував порожню обстановку, не переконався в безпечності напрямку руху, допустив зіткнення в припаркованим на узбіччі автомобілем MAZDA СХ5 д.н.з. НОМЕР_2 , належному на праві власності позивачу.

Згідно постанови Котелевського районного суду від 17.06.2024 року по справі №535/465/24 винуватцем ДТП визнано ОСОБА_4 та притягнуто його до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850,00 грн. (а.с.11).

Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Про настання страхового випадку було повідомлено АТ «СГ «ТАС» (приватне), яка є страхувальником цивільної відповідальності ОСОБА_4 , невідкладно на місці події.

Схемою складеною працівниками СПД №1 ВП №4 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області від 01.06.2024 р. та актом огляду транспортного засобу (дефектна відомість) від 18.06.2024 р. був встановлений перелік пошкоджень отриманих автомобілем MAZDA СХ5 д.н.з. НОМЕР_2 у результаті ДТП (а.с.12-13).

На підставі даних АТ «СГ «ТАС» встановлено суму страхового відшкодування в розмірі 85027,94 грн. Дані кошти були перераховані на рахунок ОСОБА_1 01.07.2024 року (а.с.14).

На письмове звернення позивача ОСОБА_1 АТ «СГ «ТАС» повідомила, що за результатами проведеного огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування. Про це свідчить подана ОСОБА_1 заява про страхове відшкодування від 26.06.2024, згідно якої він погодився з тим, що розмір страхового відшкодування складає 85077,94 грн. з вирахуванням франшизи та не наполягав на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. Належна йому сума страхового відшкодування 85077,94 грн. перерахована на реквізити, вказані в заяві на виплату страхового відшкодування. Підстави для перегляду рішенні та доплати страхового відшкодування, в АТ "СГ "ТАС" (приватне), відсутні.

Що стосується Звіту про оцінку майна А07/07 від 02.09.2024 СОД ФОП ОСОБА_5 , в ньому присутні пошкодження, які не зафіксовано в Акті огляду від 18.06.2024, який було проведено за участі позивача. У той же час на адресу АТ "СГ"ТАС" (приватне) не надходило, а ні повідомлення про виявлення прихованих пошкоджень, ані запрошення на фіксацію представником АТ "СГ"ТАС" (приватне) вказаних прихованих пошкоджень (а.с.117-118).

29.07.2024 року суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_5 на замовлення позивача було проведено огляд об`єкту оцінки MAZDA СХ5 д.н.з. НОМЕР_2 , про що належним чином було повідомлено винуватця ДТП ОСОБА_6 (а.с.17-42).

На підставі звіту про оцінку майна А07/07 від 02.09.2024 р. ринкова вартість об`єкту оцінки, ПДВ не нараховується, складає: 1 010 828 грн., вартість відновлювального ремонту (без урахування значення коефіцієнту фізичного зносу КТЗ) з урахуванням ПДВ на запасні частини складає 304 771 грн., вартість матеріального збитку з урахуванням ПДВ на запасні частини складає 176 225 грн.( копію надаю суду). Вартість за надання послуг з незалежної оцінки майна згідно рахунки фактури № 1146 від 29.07.2024 р. становить 6 600 грн.

Загальна вартість витрачених коштів позивачем на часткове відновлення пошкодженого транспортного засобу MAZDA СХ5 д.н.з. НОМЕР_2 , зазначена в позові, станом на момент подання позовної заяви, становить 154409,53 грн.

Посилання позивача на те, що на момент подання позовної заяви у зв`язку з відсутністю грошових коштів позивачу не представилося за можливе відновити пошкоджені частини автомобіля MAZDA СХ5 д.н.з. НОМЕР_2 , а саме MODULE-L/, котрий відповідає за безпеку під час руху автомобіля та задній правий титановий диск котрі було пошкоджено в наслідок ДТП, не підтверджено відповідними документами, які б підтвердили вартість пошкодженого.

У судовому засіданні встановлено та не заперечується сторонами у справі, що на момент розгляду справи транспортний засіб вже забрано позивачем з СТО, відремонтований ним за власний рахунок.

Таким чином, при встановленні факту проведення ремонту пошкодженого автомобіля будь-яке автотоварознавче дослідження, у тому числі судова експертиза, втрачає статус належного доказу розміру заподіяних збитків.

У такому разі визначальними доказами слугують виключно розрахункові документи (фіскальні чеки, товарні чеки, квитанції, тощо), у яких відображено розмір реально понесених позивачем витрат.

Вказана позиція узгоджується з правовою позицією викладеною у Постанові ВС по справі № 753/19288/14-ц від 30 жовтня 2019 року.

Під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі пошкодженням речі, витрати, вже здійсненні потерпілим, або які мають бути ним здійсненні. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Факт проведення відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля та проведення позивачем оплати за його проведення підтверджується актом виконаних робіт та квитанцією про сплату грошових коштів (постанова Верховного Суду від 25.03.2019 у справі № 591/3152/16-ц).

З матеріалів позовної заяви вбачається, що за час фактичного повного відновлення авто позивачем понесені наступні витрати, які доводять розмір реально понесених ним витрат.

Виконано малярно-кузовні роботи та ремонтні роботи, що підтверджується:

1.актом виконаних робіт №387 від 28.08.2024 р. проведено малярно- кузовні роботи загальна вартість яких склала 47 500 грн. та рахунком №56 від 29.08.2024, платіжною інструкцією від 30.08.2024:

2.актом наданих послуг 400-744244-016 від 31.08.2024 р., згідно якого, виконано поточний ремонт, вартістю 750 грн.

3.видатковою накладною №БУХ00001603 від 31.07.2024 р., платіжною інструкцією загальна вартість складає 56 830 грн.

4.Фіскальним чеком від 24.07.2024 за завданок по замовленню 136168 та платіжною інструкцією від 24.07.2024 ( в призначенні вказано обшивка багажнику Мазда) на суму 1500 грн. та яка може бути доказам понесених фактичних витрат. Однак, матеріали справи не містять інформації що було пошкоджено та підлягає заміні обшивка багажнику.

Всього доведено позивачем реально понесені витрати на ремонт у розмірі 108 465 грн.

Згідно договору страхування АТ "СГ"ТАС" (приватне) ліміт страхової суми відповідача за договором обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну майну складав 160 000 грн. та 1600 грн. франшиза, обов`язок АТ страхова група «ТАС» (приватне) здійснити виплату страхового відшкодування потерпілій особі встановлюється в межах 158 400 грн. = 158 400) (а.с.100).

Тобто, фактично завдана позивачу відповідачем шкода в результаті ДПТ, не перевищує ліміт відповідальності страховика 160 000 грн.

На обгрунтування понесених витратпозивачем надані:

- акт виконаних робіт №1455 від 29.08.2024 р., про виконання поточного ремонту загальна вартість якого склала 2 635 грн. та чек від 31.08.2024 на суму 2635, однак ні платника ні отримувача не можна встановити (а.с.48);

- платіжна інструкція Р24АD3446 від 28.08.2024 р., на суму 2000 грн. У якій вказано в призначенні платежу «переказ власних коштів» ОСОБА_7 не зазначено за які товари чи послуги було сплачено (а.с.50);

Крім того, позивач посилається на видаткову накладну ТОВ «Автосервіс-Альянс» БУХ00001792 від 02.09.2024 на підставі рахунку №БУХ00002437 від 01.08.2024, проте вказана видаткова накладна не містить доказів сплати позивачем грошових коштів за вказані у ній запчастини, а містить лише перелік запчастин та їх вартість у розмірі 30 700 грн.

фіскальний чек НП від 05.08.2024 за переказ коштів у загальному розмірі 3024 грн., з них 1800 грн. - переказ коштів, а 1168 грн. - переказ коштів за послуги НП, 56 грн. комісія за грошовий переказ. Однак вказаний чек не підтверджує понесення позивачем витрат на ремонт авто. Оскільки із нього не вбачається хто є платником, за що саме було перераховано вказану суму.

Фіскальний чек від 01.08.2024 за придбання карти багажника заднього правого на суму 1800 грн. Однак доказів сплати вказаної суми саме позивачем відсутні.

Квитанція Nedbd9daf3-97cf-4bce-ac60-af2f1b069473 на загальну суму 1250,12 грн. У квитанції вказано призначення платежу: переказ в оплату товарів та послуг за ЕН/замовлення (плата картою). Видаткова накладна №23996 від 14.08.2024 р. на суму 1206 грн. не містить підписів, будь яких платіжних документів на підтвердження отримання чи перерахування вказаної суми матеріали справи не містять. Квитанція Nedbd9daf3-97cf-4bce-ac60-af2f1b069473 на загальну суму 131.03 грн.У квитанції вказано призначення платежу : переказ в оплату товарів та послуг за ЕН/. Тому, не є належним доказом вказана квитанція та видаткова накладна на підтвердження розміру фактично понесених позивачем витрат на відновлення пошкодженого майна (реальних збитків)

Платіжна інструкція від 01.08.2024 на суму 1000 грн в призначені вказано «оплата за вживані запчастини, бризговики задні». Проте, позивачем в судовому засіданні було підтверджено, що вказані бризговики були повернуті.

Фіскальний чек на суму 1466 грн, 05 коп. за купівлю в Епіцентрі тенту автомобільного не підтверджує здійснення фактично понесених саме позивачем витрат на відновлення пошкодженого майна (реальних збитків), не доведено, що вказаний тент був необхідний для відновлювального ремонту.

Видатковою накладною №0409-6в від 04.09.2024 р. та фіскальним чеком RRN29 від 06.09.2024 р., на загальну вартість 5 623 грн. 33 коп. Дані документи не містять доказів сплати позивачем грошових коштів за вказані у ній запчастини. Розбіжність між видатковою накладною (сума 5573,00) та фіскальним чеком (сума 5 623,33) (а.с.59).

Позивачем долучено до матеріалів справи: відповідь відділу запчастин ЧТО «Мазда», а саме скіншот електронної розмови невідомої особи з відділом запчастин щодо вартості 34 010 грн., та 5000 грн. (позивач надає скріншот з соцмережі сторінки з Інстанрам) (а.с.62-63); скіріншот моніторингу сервісних центрів, які проводять роботи по відновленню колісних титанових дисків щодо вартості подальших робіт у розмірі 4000 грн. (а.с.64-65); надані позивачем чеки витрати на пальне у розмірі 3 741 грн., не містять доказів сплати саме позивачем грошових коштів, а також не підтверджують необхідність цих витрат у зв`язку з ремонтом автомобіля.

Отже, у разі здійснення відновлювального ремонту автомобіля, розмір збитків, які слід стягувати повинен підтверджуватися документами, що підтверджують перелік, обсяг і вартість робіт та витрачених матеріалів.

У разі не проведення ремонту відшкодуванню підлягає вартість матеріалів і робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі у майбутньому, що має бути підтверджена документально.

Однак, у справі, позивачем не надано відомостей про понесені ним витрати на проведення ремонту автомобіля, про перерахування коштів за проведений ремонт автомобіля, про закупівлю запчастин для проведення ремонту, в тому числі і у майбутньому.

Ліміт страхової суми відповідача за договором обов`язкового страхування цивільно -правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну майну складав 160 000 грн. та 1600 грн. франшиза, обов`язок АТ страхова група «ТАС» (приватне) здійснити виплату страхового відшкодування потерпілій особі встановлюється в межах 158 400 грн. = 158 400).

Страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку (частина шістнадцята статті 9 Закону України «Про страхування»).

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно з статтею 999 ЦК України до відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Відносини страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів врегульовані Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон №1961-IV).

Відповідно до статті 3 Закону №1961-IVобов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників.

У разі настання страхового випадку страховик (страхова компанія) у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи (пункт 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV).

Згідно з пунктом 36.1 статті 36 цього Закону страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Верховний Суд у постанові від 04 грудня 2019 року в справі №359/2309/17 вказав, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі №147/66/17 (провадження №14-95цс20), зазначено, що: «Велика Палата Верховного Суду послідовно наголошує, що основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми. Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом № 1961-IV у страховика (страховика) не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961-IV) (постанова Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі №760/15471/15-ц з урахуванням постанови Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі №147/66/17).

Внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди виникають цивільні права й обов`язки, пов`язані з її відшкодуванням. Зокрема, потерпілий набуває право отримати відшкодування шкоди, а обов`язок виплатити відповідне відшкодування за Законом №1961-IV виникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність (у визначених Законом №1961-IV випадках - МТСБУ) та в особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, зокрема на суму франшизи, чи якщо страховик (МТСБУ) за Законом №1961-IV не має обов`язку здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату).

Тобто внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ).

Враховуючи розподіл у деліктному зобов`язанні між винуватцем ДТП (страхувальником) і страховиком (МТСБУ) обов`язку з відшкодування шкоди, завданої під час експлуатації наземних транспортних засобів, а також те, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем має визначені законом межі та порядок реалізації, Велика Палата Верховного Суду відступає від висновку Верховного Суду України про те, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним, і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована (постанови Верховного Суду України від 20 січня 2016 року у справі №6-2808цс15, від 14 вересня 2016 року у справі №6-725цс16, від 26 жовтня 2016 року у справі №6-954цс16).

З огляду на зазначене, уточнення правових позицій, висловлених у пунктах 149, 150 цієї постанови, Велика Палата Верховного Суду вважає, що суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку про альтернативне право потерпілого в цій справі обирати особу, до якої можна звернутись із вимогою про виплату відшкодування.

Велика Палата Верховного Суду в постановах від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц (провадження №14-176цс18) (пункт 59), від 03 жовтня 2018 року у справі №760/15471/15-ц (провадження №14-316цс18) неодноразово звертала увагу на те, що у справах про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної страхувальником за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у межах ліміту страхового відшкодування належним відповідачем буде страховик. Принцип повного відшкодування шкоди, закріплений у статті 1166 ЦК України, реалізується у відносинах страхування через застосування положень статті 1194 цього Кодексу.

Вказана норма передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди за загальним правилом зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно, якщо такої різниці немає та шкода покрита в повному обсязі страховою виплатою, в такому випадку в цій справі відсутні підстави для покладення відповідальності на страхувальника».

У постанові Верховного Суду від 20.08.2024 року у справі №712/9328/21 (провадження №61-12562св23) «касаційний суд акцентує увагу, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Тобто внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ). Відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми. Обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах такої різниці. Визначення відповідачів, предмета і підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи».

Верховний Суд у постанові №686/17155/15-ц від 03 жовтня 2018 року підтримав правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі №6-691цс15, де зазначено, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці, незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

На підставі цього висновку Верховний Суд визначив, що страховик за договором обов`язкового страхування відповідає у межах страхового ліміту за вартість матеріального збитку пошкодженого транспортного засобу, а винна особа, дії якої спричинили дорожньо-транспортну подію - відповідає за різницю між вартістю відновлювального ремонту автомобіля та вартістю матеріального збитку.

Отже, відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем дорожньо-транспортної пригоди, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, або розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Виходячи з наведеного, внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди виникають цивільні права й обов`язки, пов`язані з її відшкодуванням. Зокрема, потерпілий набуває право отримати відшкодування шкоди, а обов`язок виплатити відповідне відшкодування за Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність та в особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, зокрема на суму франшизи, чи якщо страховик за Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не має обов`язку здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату).

Тобто внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком.

Відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик (страхова компанія) та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми. Обсяг відповідальності страхувальника (винної особи в ДТП) обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкодив межах такої різниці.

Визначення відповідачів, предмета і підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача (висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений в постанові від 17 квітня 2018 року у справі №523/9076/16-ц, провадження № 14-61цс18, пункти 40, 41).

Велика Палата Верховного Суду звертала увагу, що поняття «сторона у спорі» може не бути тотожним за змістом поняттю «сторона у процесі»: сторонами в процесі є такі її учасники, як позивач і відповідач; тоді як сторонами у спорі є належний позивач і той належний відповідач, до якого звернута чи має бути звернута відповідна матеріально-правова вимога позивача. Такі висновки сформульовані у постановах від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (провадження № 14-208цс18, пункт 70), від 29 травня 2019 року у справі № 367/2022/15-ц (провадження № 14-376цс18, пункт 66), від 07 липня 2020 року у справі № 712/8916/17 (провадження № 14-448цс19, пункт 27), від 09 лютого 2021 року у справі № 635/4741/17 (провадження № 14-46цс20, пункт 33.2).

У постанові від 26 червня 2019 року у справі № 910/17792/17 (провадження № 12-280гс18) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що підставою для вступу (залучення) в судовий процес третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, є її заінтересованість у результатах вирішення спору - ймовірність виникнення у майбутньому в неї права на позов або пред`явлення до неї позовних вимог зі сторони позивача чи відповідача. Водночас предмет спору повинен перебувати за межами цих правовідносин, інакше така особа може мати самостійні вимоги на предмет спору. Для таких третіх осіб неможливий спір про право з протилежною стороною в зазначеному процесі. Якщо такий спір допускається, то ця особа повинна мати становище співвідповідача у справі, а не третьої особи.

Якщо позивач не заявляє клопотання про залучення інших співвідповідачів у справах, в яких наявна обов`язкова співучасть, тобто коли неможливо вирішити питання про обов`язки відповідача, одночасно не вирішивши питання про обов`язки особи, не залученої до участі у справі як співвідповідача, суд відмовляє у задоволенні позову (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 січня 2022 року в справі № 457/726/17 (провадження № 61-43201св18)).

Відповідно до поданої заяви про страхове відшкодування, страховик АТ «Страхова група «ТАС» (приватне) здійснила виплату страхового відшкодування потерпілій особі ОСОБА_1 в загальному розмірі 85 027.94 коп. та 20 000 грн здійснено оплату відповідачем, що підтвердив у судовому засіданні сам позивач.

Разом з тим, згідно п.п. 9.1, 9.2 ст.9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

У постановах Верховного Суду від 30 січня 2020 року в справі № 761/30025/16-ц, від 10 березня 2021 року в справі № 226/817/19 зазначено, що пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

Ураховуючи вищевикладене, у позивача фактично виник спір не із відповідачем, як особою винною у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, а з його страховиком - у межах ліміту відповідальності, яким було виплачено суму страхового відшкодування на думку позивача не у повному розмірі, а тому відповідач є неналежним відповідачем у даній справі.

Доводи позивача про те, що залишок недоплаченої суми має відшкодовувати безпосередньо винуватець ДТП, тобто, відповідач, є безпідставними та такими, що спростовуються вищенаведеними висновками суду та правовою позицією, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц.

Зазначене узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 20 серпня 2024 року в справі №712/9328/21.

Ураховуючи вищевикладене, у позивача фактично виник спір не із ОСОБА_4 , як особою винною у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, а з його страховиком АТ «Страхова група «ТАС» (приватне) у межах ліміту відповідальності, яким було виплачено суму страхового відшкодування на думку позивача не у повному розмірі, а тому відповідач ОСОБА_4 є неналежним відповідачем у даній справі.

Крім цього, власник пошкодженого автомобіля ОСОБА_1 подавши заяву про виплату страхового відшкодування та в подальшому, надавши реквізити рахунку для перерахування грошових коштів, фактично погодився із розміром та способом здійснення страхового відшкодування, який був визначений на той час страховиком, а також те, що АТ «Страхова група» «ТАС» (приватне) у встановлені Законом строки здійснила огляд пошкодженого транспортного засобу позивача, склала розрахунок завданої шкоди та здійснила виплату страхового відшкодування, тому, на переконання відповідача відсутні ознаки порушення вимог ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Отже, отримання відшкодування потерпілим ОСОБА_1 свідчить про добровільне врегулювання обов`язку та розміру відшкодування за спрощеною процедурою без додаткового експертного дослідження, що унеможливлює в майбутньому вимагати додаткового відшкодування.

Щодо вимоги про відшкодування витрат на складання оцінки заподіяного збитку у розмірі 6 600 грн. 00 коп.

Доказів сплати позивачем 6600.00 грн. в матеріалах справи відсутні.

Окрім того, витрати на проведення дослідження автомобіля суб`єктом оціночної діяльності не є витратами на експертизу відповідно до положень ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, та те, що замовлення звіту про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу відбулось за ініціативою позивача до звернення до суду з позовом, відсутні підстави для стягнення вказаних витрат з відповідача.

Як зазначено Верховним Судом у постанові від 30.10.2019 у справі №753/19288/14-ц: системний аналіз положень законодавства дає підстави для висновку, що у разі здійснення відновлювального ремонту пошкодженої речі розмір збитків визначається як реальна вартість матеріалів і робіт, затрачених на її відновлення, а у разі не проведення ремонту - як вартість матеріалів і робіт, необхідних для її відновлення у майбутньому. При цьому особою, яка має право на відшкодування збитків у разі проведення відновлювального ремонту, є саме та особа, що понесла відповідні витрати.

Встановивши відсутність доказів на підтвердження понесення позивачем витрат на здійснення відновлювального ремонту автомобіля, і їх розміру, суди попередніх інстанцій обґрунтовано відмовили у стягненні відповідного відшкодування. Оскільки автомобіль фактично відремонтований, тому розмір збитку, про відшкодування якого просить позивач, повинен визначатися як вартість затрачених на відновлювальний ремонт коштів, тобто як вартість реально витрачених матеріалів та проведених робіт. У такому разі звіт автотоварознавчого дослідження не є визначальним доказом розміру завданих збитків, оскільки у ньому зазначені лише можливі витрати, які можуть бути понесені позивачем. Розпорядившись своїми процесуальними правами на власний розсуд, доказів на підтвердження розміру витрат на відновлювальний ремонт і того, що вони понесені саме ним, позивач судам попередніх інстанцій не надав, тому висновок судів про недоведеність позовних вимог є правильним.

Враховуючи, що страховик відповідача здійснив виплату страхового відшкодування Беспальку саме на підставі Акту огляду ТЗ від 18.06.2024 та розрахунку страхового відшкодування за його заявою, а позивачем не доведено належними та допустимими доказами необхідність відшкодування завданої шкоди в результаті ДТП саме на підставі Звіту про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу А07/07 від 02.092024, яким визначено завданий збиток у більшому розмірі, врахуванню при визначенні вартості відновлювального ремонту такий звіт не підлягає.

Крім того, з заявами про виявлення після огляду автомобіля прихованих пошкоджень, позивач до страховика не звертався.

З урахуванням відсутності доказів на підтвердження розміру фактично понесених позивачем витрат на відновлення пошкодженого майна (реальних збитків) у більшому розмірі, потрібно виходити із погодженої зі страховиком вартості відновлювального ремонту транспортного засобу у розмірі 85 027,94 грн.

Щодо стягнення моральної шкоди з відповідача.

Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральноїшкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до п. 9 зазначеної постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Так, в позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача моральну шкоду, яку він

оцінює в розмірі 10 000 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач вказує, що вказана ціна враховує в себе усі страждання, які довелося перенести Позивачеві, зокрема: порушення звичайного способу життя, негативного впливу на стан здоров`я, а також моральних страждань, пов`язаних з дорожньо транспортною пригодою.

Проте, позивачем не доведено, якими саме діями відповідачів було завдано останньому моральну шкоду й причинний зв`язок між ними, оскільки вимоги позивача полягають у недостатності страхових виплат на покриття ремонту власного транспортного засобу.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги те, що підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної у наслідок ДТП в ході судового розгляду судом не встановлено, суд приходить до висновку, що у задоволення позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити повністю.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 259, 263, 264, 265, 354 ЦПК України;

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Акціонерне товариство «Страхова група «ТАС» (приватне) про відшкодування шкоди, заподіяної у наслідок ДТП-відмовити.

З текстом рішення можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Г.М. Гуляєва