У Х В А Л А

про зупинення провадження у справі

19 березня 2025 рокум. Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючої судді Пилипюк Л. М.,

за участю секретаря судового засідання Алексеєнко В. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні ініціативи», третя особа: ОСОБА_1 , про визнання відсутності права вимоги у кредитора, припинення іпотеки, зняття заборони на відчуження майна,

у с т а н о в и в:

27 листопада 2024 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Корольовського районного суду м. Житомира з позовом до відповідача ТзОВ «Фінансова компанія «Приватні ініціативи», третя особа: ОСОБА_1 , про визнання відсутності права вимоги у кредитора, припинення іпотеки, зняття заборони на відчуження майна.

Позов обґрунтовано тим, що 01 жовтня 2008 року між ПАТ «Кредобанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір. З метою забезпечення зобов`язань за вищевказаним кредитним договором 01 жовтня 2008 року було укладено договір іпотеки між майновим поручителем ОСОБА_2 та ПАТ «Кредобанк», відповідно до умов якого передано в іпотеку квартиру за адресою: АДРЕСА_1 (далі по тексту рішення Договір іпотеки).

16 грудня 2011 року між ПАТ «Кредобанк» (первісний кредитор) та ТзОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» укладений договір про відступлення прав, на підставі якого право вимоги за Договором іпотеки перейшло до ТзОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції».

Рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 26 березня 2013 року в справі № 296/821/12 задоволено позов ТзОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» та стягнуто заборгованість з основного боржника та поручителя, звернуто стягнення на предмет іпотеки шляхом надання банку права укласти від імені ОСОБА_2 договір купівлі-продажу предмета іпотеки з будь-ким.

ІНФОРМАЦІЯ_1 іпотекодержатель ОСОБА_2 померла. Спадщину після смерті ОСОБА_2 прийняв ОСОБА_3 . Позивач вказує, що він звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_2 .

22 травня 2019 року ТзОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» продало іпотечну квартиру ТОВ «Інтерріск Україна» на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Апатенко М. А., зареєстрованого в реєстрі за № 429.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира у справі № 296/6431/19 від 02 грудня 2020 року вищевказаний договір купівлі-продажу визнано недійним. Постановою Житомирського апеляційного суду вказане рішення залишене без змін. Під час розгляду даної справи судом першої інстанції було встановлено, що «на час укладання та посвідчення оспорюваного правочину в реєстрі спадкових справ були наявні відомості про відкриття спадкової справи щодо спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_2 , можливості з`ясування кола спадкоємців».

Позивач зазначає, що станом на 22 травня 2019 року відповідачу ТзОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» була відомою та обставина, що іпотекодержатель ОСОБА_2 померла.

Аналізуючи положення статей 1281, 1282 ЦК України, а також положення закону України «Про іпотеку», позивач вважає, що сплив шестимісячного строку пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за основним та додатковим зобов`язанням, а також припинення таких зобов`язань.

Оскільки ТзОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» не пред`явило вимог до спадкоємця іпотокодавця (до позивача) за Договором іпотеки протягом встановлено Законом строку, то кредитор право вимоги за іпотечним договором втратив, однак існування іпотечного обтяження перешкоджає позивачу у здійсненні права власності та усуненні правової невизначеністі щодо успадкованої квартири.

На підставі наведеного позивач просить визнати відсутність права вимоги у ТзОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» за Договором іпотеки, укладеним між майновим поручителем ОСОБА_2 і ПАТ «Кредобанк» (право вимоги якої перейшло до відповідача); визнати припиненою іпотеку за договором іпотеки, укладеного між майновим поручителем ОСОБА_2 та ПАТ «Кредобанк» (право вимоги якої перейшло до Відповідача), посвідчений ПН ЖМНО Сетаком В. Я. та зареєстрований в реєстрі за номером 17782, на квартиру АДРЕСА_2 та зняти заборону на відчуження квартири АДРЕСА_2 .

Ухвалою судді від 02 грудня 2024 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

13 січня 2025 року до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву. Заперечуючи вимоги позову та покликаючись на відповідну практику Верховного Суду, представник відповідача вказує, що стаття 1281 ЦК України до спірних правовідносин спадкоємців іпотекодавця (майнового поручителя) та кредитора не застосовується, а смерть іпотекодавця не тягне за собою припинення кредитних зобов`язань.

Ухвалою суду від 24 лютого 2025 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті.

Представники сторін у судове засідання не з`явились, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для зупинення провадження у справі з огляду на таке.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 04 жовтня 2024 року передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду справу № 761/382/21.

Постановляючи зазначену ухвалу, колегія суддів вказала, що ключовим питанням, яке постало в цій справі є те, чи підлягають застосуванню положення статей 1281, 1282 ЦК України у разі смерті іпотекодавця (майнового поручителя), який не є боржником за основним зобов`язанням, чи залежить їх застосування від настання строку вимоги за основним зобов`язанням на момент відкриття спадщини, а також, незалежно від застосування статті 1281 ЦК України, чи підлягає врахуванню порядок виконання такого обов`язку спадкоємцями, передбачений у статті 1282 ЦК України, з метою визначення належних способів захисту прав кредитора.

Колегія суддів вважала за необхідне відступити від висновків щодо застосування статей 1281, 1282ЦК України у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду України від 8 квітня 2015 року у справі № 6-33цс15 та Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 25 серпня 2020 року у справі № 905/1959/19, та зробити висновок про те, що: «у разі смерті іпотекодавця (майнового поручителя), який не був боржником за основним зобов`язанням, положеннястаті 1281ЦК України не підлягають застосуванню до правовідносин його спадкоємців з кредитором незалежно від настання строку вимоги за основним зобов`язанням на момент відкриття спадщини, оскільки такі спадкоємці не є боржниками в розумінністатті 1281 ЦК України».

У разі переходу права власності на предмет іпотеки у порядку спадкування право іпотеки є чинним для спадкоємця, який як спадкоємець набуває статусу іпотекодавця, смерть майнового поручителя не впливає на порядок виконання основного зобов`язання, забезпеченою іпотекою, тому у таких правовідносинах не підлягають врахуванню і положеннястатті 1282 ЦК України».

Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2024 року справу № 761/382/21 (провадження № 14-132цс24) прийнято до розгляду.

Постановляючи ухвалу, Велика Палата Верховного Суду виходила з того, що єдність судової практики є фундаментальною засадою здійснення судочинства і визначається тим, що має гарантувати стабільність правопорядку, об`єктивність і прогнозованість правосуддя. Застосування ж судами різних підходів до тлумачення законодавства, навпаки, призводить до невизначеності закону, його суперечливого та довільного застосування. Також єдність судової практики є складовою вимогою принципу правової визначеності.

Відповідно до частини шостої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та частини четвертої статті 263 ЦПК України висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду і, зокрема, Великої Палати Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права, і судді зобов`язані дотримуватися цих висновків.

Велика Палата Верховного Суду вважає мотиви, наведені Верховним Судом у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в ухвалі від 04 жовтня 2024 року, такими, що містять обґрунтування необхідності вирішення питання щодо відступу від висновків, сформованих у постановах Верховного Суду України від 08 квітня 2015 року в справі № 6-33цс15 та Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 25 серпня 2020 року у справі № 905/1959/19, щодо застосування положень статей 1281, 1282 у подібних до справи, що переглядається, правовідносинах, а саме - звернення стягнення на майно, обтяжене іпотекою, за обставин смерті іпотекодавця (майнового поручителя), який не є боржником за основним зобов`язанням.

Констатуючи наявність підстав для прийняття справи до розгляду, Велика Палата Верховного Суду врахувала, що наявність глибоких і довгострокових розходжень у судовій практиці касаційних судів у межах одного Верховного Суду, неспроможність правової системи держави подолати їх призводить до порушення права на справедливий судовий розгляд, гарантованого пунктом 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Від результату вирішення Великою Палатою Верховного Суду питання щодо можливості застосування у подібних правовідносинах (у разі смерті іпотекодавця (майнового поручителя), який не є боржником за основним зобов`язанням) статей 1281, 1282 ЦК України, залежить висновок щодо правильності застосування судами норм матеріального права.

Пунктом 10 частини першої статті 252 ЦПК України встановлено, що у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі.

Відповідно до пункту 14 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 10 частини першої статті 252 цього Кодексу, - до закінчення перегляду в касаційному порядку.

Так як правовідносини у цій справі є подібними до правовідносин у справі № 761/382/21, яка прийнята та призначена до розгляду Великою Палатою Верховного Суду, то суд дійшов висновку про наявність підстав для зупинення провадження у справі до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 761/382/21.

Керуючись ст. 251, 253 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні ініціативи», третя особа: ОСОБА_1 , про визнання відсутності права вимоги у кредитора, припинення іпотеки, зняття заборони на відчуження майна зупинити до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду справи №761/382/21.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Корольовського районного суду

міста Житомира Лілія ПИЛИПЮК