справа № 439/2657/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2025 року м. Броди

Бродівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді: Рахімової О.В.,

при секретарі: Скорик І.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Броди цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу,

ВСТАНОВИВ:

Представник заявника звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, мотивуючи свої вимоги тим, що ОСОБА_1 з метою оформлення пенсії за віком при досягненні 60-річного віку звернувся до відділу обслуговування громадян № 11 (сервісний центр) Управління обслуговування громадян головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (розташоване в м. Броди Львівської області) та подав відповідні документи на оформлення пенсії. Однак, ОСОБА_1 було відмовлено в призначенні пенсії за віком, у відповідності до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відповідно до рішення від 18.11.2024 року № 56, оскільки не враховано до стажу період навчання згідно диплому № НОМЕР_1 з 01.09.1979 по 16.07.1982 (ім`я не відповідає паспортним даним) Додаток 8) та рішення від 29.11.2024 року № 66, оскільки за даними документами до страхового стажу не зараховано періоди навчання за довідкою № 68 від 22.11.2024 року, оскільки ім`я та по батькові (рос) не відповідає паспортним даним. Представник заявника наголошує, що встановлення факту належності правовстановлюючого документа має значення для реалізації права на отримання пенсії за віком та покликане захистити інтерес заявника на належне одержання пенсії, яка буде одним із джерел засобів для існування. Тому, просить встановити факт належності ОСОБА_1 диплому серії НОМЕР_2 виданого 16.07.1982 року на ім`я « ОСОБА_1 » за реєстраційним номером 9768.

Ухвалою Бродівського районного суду Львівської області від 18 грудня 2024 року відкрито провадження по справі.

Заявник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився.

Представник заявника адвокат Галушка В.В. подав заяву в якій зазначає, що заяву про встановлення факту належності правовстановлюючого документу підтримує, просить суд її задовольнити, з підстав викладених в ній, розгляд справи проводити у його відсутності.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомили.

З письмових пояснень представника Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області вбачається, що згідно з пунктом 1 Порядку 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Згідно абзацу 1 частини 12 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення вказано, що при розгляді справи про встановлення відповідно до п.6 ст. 273 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Відповідно до листа Верховного Суду України "Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення" від 1 січня 2012 року для порушення в судах справ про встановлення належності правовстановлюючих документів необхідно подавати заяву з доказами того, що цей документ належить заявнику і що організація, яка його видала, не може внести до нього відповідні виправлення. У цих справах суд встановлює належність особі правовстановлюючих документів, а не тотожність прізвища, імені, по батькові, неоднаково названих у різних документах, не присвоєння чи залишення одного з них. Тобто при розгляді цих справ суд встановлює саме належність особі документа, а не тотожність осіб, які неоднаково названі у різних документах. Разом з тим цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання тощо. Відповідно до чинного законодавства це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який ідеться в документі.

Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши сторони, з`ясувавши обставини справи та оцінивши зібрані по справі докази вважає, що заява підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Пониковиця Бродівського району Львівської області, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , яке видано повторно 03.10.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Бродівського районного управління юстиції у Львівській області (а.с. 4).

Паспорт громадянина України серії НОМЕР_4 виданий Бродівським РВ УМВС України у Львівській області від 21.07.2000 року, картка фізичної особи платника податків № НОМЕР_5 від 19.04.2021 року та витяг з реєстру територіальної громади № 2024/012873108 видані на ім`я ОСОБА_1 (а.с. 5-8).

Згідно відомостей трудової книжки серії НОМЕР_6 вбачається, що така видана 24.07.1982 року на ім`я ОСОБА_1 (рос), в якій містяться записи за № 01-02 про період навчання у профтехучилищі № 26 з 01.09.1979 по 16.07.1982 рр. на підставі диплому № НОМЕР_1 (а.с. 9).

Диплом серії НОМЕР_2 виданий 16.07.1982 року на ім`я ОСОБА_1 в тому, що він 01 вересня 1979 року вступив і 16 липня 1982 року закінчив повний курс середнього професійного училища № 26 м. Львова за професією токар і здобув загальну середню освіту (а.с. 10).

Згідно відомостей довідки № 68 від 22.11.2024 року виданої державним навчальним закладом «Львівське вище професійне училище інформаційно-комп`ютерних технологій» вбачається, що така видана про те, що « ОСОБА_1 » (згідно наказу № 14-к від 01.09.1979 року про зарахування, записано російською мовою в низці наказів контингенту учнів та запису в поіменній книзі), про те, що він дійсно навчався у міському середньому професійно-технічному училищі № 26. Наказом Львівського обласного управління професійної освіти від 13.08.1984 р. № 328 МПТУ № 26 м. Львова було перейменоване в середнє професійне училище № 26 м. Львова. Наказом комітету професійно-технічної освіти від 13.08.1997 р. № 211 із назви училище було вилучено слово «середнє) і з 01.10.1997 року СПТУ № 26 м. Львова перейменовано в професійно-технічне училище № 26 м. Львова.

Наказом Міністерства освіти і науки України № 1692 від 03.12.2013 року і наказу управління професійно-технічної освіти, координації діяльності вищих навчальних закладів і науки Департаменту Львівської обласної адміністрації № 402 від 12.12.2013 року змінено тип і назву Львівського професійного ліцею комп`ютерних технологій на Державний навчальний заклад «Львівське професійне училище інформаційно-комп`ютерних технологій») з 01.09.1979 р.(наказ про зарахування № 14-К від 01.09.1979р.) за професією «токар» і був випущений 18.07.1982 р. (наказ про випуск № 9-К від 18.07.1982 р.)

В книзі видачі дипломів « ОСОБА_1 » отримав диплом № НОМЕР_1 від 16.07.1982 року про що свідчить порядковий реєстраційний № 9768 (а.с. 11).

Отже, із вище викладеного вбачається, що при видачі диплому серії НОМЕР_2 виданого 16.07.1981 року допущено описку в імені заявника на частині диплому, яка заповнена на українській мові та в частині диплому яка заповнена на російській мові, і така не може бути виправлена у зв`язку із неодноразовою зміною назви та підпорядкування, як вбачається із відомостей вище зазначеної довідки № 68 від 22.11.2024 року.

У відповідності з п. 6 ч. 1ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають справи про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

За правовими позиціями Верховного Суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім`я, по батькові, місце чи час народження не відповідають записам у правовстановлюючому документі, якщо хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1ст. 315 ЦПК України, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995р. «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі прізвище, ім`я, по батькові якої зазначені в документі не збігаються в свідоцтві про народження, паспорті, свідоцтві про смерть, інше.

Проте, сам по собі факт належності документу не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджений документом. Таким чином, для заявника важливо, не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту, це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.

Таким чином, оскільки встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, а встановити даний факт в позасудовому порядку неможливо, тому суд вважає, що зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви.

Керуючись ст.ст.12,13,77,81,259,263-265,268 ЦПК України, суд

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту належності правовстановлюючого документу - задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (паспорт громадянина України серії НОМЕР_4 виданий Бродівським РВ УМВС України у Львівській області від 21.07.2000 року, РНОКПП НОМЕР_7 ) диплому серії НОМЕР_2 виданого 16.07.1982 року на ім`я ОСОБА_1 за реєстраційним номером 9768.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Рахімова