КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2025 року

м. Київ

єдиний унікальний номер судової справи 757/31896/19-ц

номер провадження 22-ц/824/3982/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.,
суддівБерезовенко Р.В., Мостової Г.І.,
за участю секретаря судового засідання Єфіменко І.О.,
учасники справи: представник приватного виконавця Скрипник П.Г.,

представник боржника Шуляк Н.О.,

представник зацікавленої особи Тернова В.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Жаботинського Івана Володимировича

на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 18 жовтня 2024 року /суддя Ільєва Т.Г./

у справі за поданням приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Жаботинського Івана Володимировича про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1 у межах виконавчого провадження НОМЕР_3, -

В С Т А Н О В И В:

17.10.2024 р. у провадження судді Печерського районного суду м. Києва Ільєвої Т.Г. надійшло подання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Жаботинського Івана Володимировича про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1 у межах виконавчого провадження НОМЕР_3.

Приватний виконавець просив суд надати дозвіл на примусове проникнення до об`єкта житлової нерухомості, квартири за адресою: АДРЕСА_1 , в якій зареєстроване місце проживання боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП: НОМЕР_1 .

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 18 жовтня 2024 року відмовлено у задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Жаботинського Івана Володимировича про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1 у межах виконавчого провадження НОМЕР_3. /т. 3 а.с. 117-120/

Не погоджуючись з вказаним рішенням, приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Жаботинський І.В. звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив ухвалу суду скасувати, задовольнивши вимоги подання.

На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилався на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції не повно з`ясовані обставини справи. Зокрема, до подання надано докази відправлення на адресу боржника постанови про відкриття виконавчого провадження. Вказував, що з моменту винесення приватним виконавцем 08.05.2024 р. повідомлень про арешт майна боржника, направлення їх на адреси ТОВ "БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ ВЕРТИКАЛЬ" та ТОВ "ЖУРНАЛ ДУМКА" (з метою отримання документів фінансової звітності) і по теперішній час ігноруються боржником та вказаними вище товариствами рекомендована кореспонденція. Через неотримання відповідної фінансової звітності від товариств приватний виконавець не може провести незалежну оцінку часток, що належать боржнику у відповідних статутних фондах та таким чином - виконати судове рішення. Незважаючи на вчинення приватним виконавцем першочергових дій, які були спрямовані на виконання рішення суду і передбачені приписами ст.ст. 10, 48 ЗУ «Про виконавче провадження», рішення суду щодо стягнення з боржника відповідної заборгованості по теперішній час залишається не виконаним.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явились у судове засідання, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а судове рішення залишенню без змін на підставі наступного.

Судом встановлено, що у приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Жаботинського І. В. на примусовому виконанні знаходиться виконавче провадження НОМЕР_3 з примусового виконання рішення Печерського районного суду міста Києва від 01 лютого 2023 року по справі 757/31896/19-ц, щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 компенсації половини внеску до статутного фонду Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія Вертикаль" та до статутного фонду Товариства з обмеженою відповідальністю "Журнал Думка" в загальній сумі 1 025 250,00 грн.

29.04.2024 р. приватний виконавець виніс постанову про відкриття виконавчого провадження.

Пунктом 2 постанови про відкриття виконавчого провадження від 29.04.2024 р., боржника зобов`язано протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження подати декларацію про доходи та майно.

Приватний виконавець зазначає, що зазначену декларацію або окремі відомості щодо майна, боржником не подано.

29.04.2024 р., приватний виконавець виніс постанову про арешт коштів боржника, яку направлено до банківських установ для виконання.

29.04.2024 р., приватний виконавець виніс постанову про арешт майна боржника (1/2 частки квартири, що належить ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_2 ).

07.05.2024 р., приватний виконавець виніс постанову про арешт майна боржника: частки в розмірі 40% у Товаристві з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія Вертикаль" () та частки в розмірі 2,02% у Товаристві з обмеженою відповідальністю "Журнал Думка" ().

08.05.2024 р. приватним виконавцем прийнято повідомлення про арешт майна боржника за №10025 та направлено його на адресу ТОВ "БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ ВЕРТИКАЛЬ", з метою отримання документів фінансової звітності.

08.05.2024 р. приватним виконавцем прийнято повідомлення про арешт майна боржника за №10024 та направлено його на адресу ТОВ "ЖУРНАЛ ДУМКА", з метою отримання документів фінансової звітності.

25.07.2024 р. приватним виконавцем, з метою перевірки майнового стану боржника, здійснено виїзд за адресою: АДРЕСА_2 . На вимогу приватного виконавця двері відкрила жінка, яка назвала себе донькою боржника. Впустити приватного виконавця до квартири для опису майна вона відмовилася, про що складено відповідний акт приватного виконавця від 25.07.2024 р.

26.09.2024 р. було повторно направлено платіжні інструкції на списання коштів до АТ "ОЩАДБАНК" та АТ КБ "ПРИВАТБАНК". Платіжна інструкція АТ КБ "ПРИВАТБАНК" була відхилена, АТ "ОЩАДБАНК" не надав відповіді.

19.09.2024 приватним виконавцем було винесено постанову №17597 про звернення стягнення на заробітну плату боржника, яку останній отримує у військовій частині НОМЕР_2 та направлено її копію на адресу Міністерства оборони України задля виконання.

Відмовляючи у задоволенні подання, суд першої інстанції вірно керувався вимогами ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження», про те, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. Під час здійснення виконавчого провадження, серед іншого, виконавець має право звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб.

За правилом статті 439 ЦПК України, питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця. Питання про примусове проникнення до житла повинно вирішуватися не інакше як шляхом прийняття вмотивованої ухвали суду з додержанням принципу верховенства права.

Отже, критерій достатності вжитих боржником з метою належного виконання зобов`язання заходів визначається судом.

Звертаючись до суду з даним поданням, приватний виконавець посилався на ті підстави, що боржником не вчиняються дії для виконання виконавчого документа, що трактується не інакше, як ухилення від погашення існуючої заборгованості.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України «ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)», вжите у пункті 5 частини першої ст. 6 Закону № 3857-ХІІ та у пункті 18 частини третьої ст. 11 Закону № 606-ХІV, позначає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків. У зв`язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Особа, яка має невиконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде встановлено протилежне.

На момент звернення до суду з поданням, факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Разом з цим, суд першої інстанції вірно встановив, що при звернені виконавця з даним поданням, останнім не надано суду підтверджень виклику боржника до виконавця, зафіксованих його неявок, а отже, ухилення.

Проникнення до житла є крайньою мірою при примусовому виконанні рішення суду та суд може задовольнити подання про примусове проникнення до житла лише у випадку з`ясування всіх обставин, які мають значення для його вирішення.

Також в матеріалах справи відсутні докази реалізації виконавцем своїх повноважень, передбачених п. 18 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» щодо адресування боржнику вимоги надати пояснення за фактом невиконання законної вимоги виконавця щодо входження до квартири з метою опису належного боржнику майна.

Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні подання.

Доводи апеляційної скарги, щодо свідомого ухилення від прийняття кореспонденції, апеляційним судом відхиляються як такі, що не підтверджені належними доказами.

Крім того, приватним виконавцем прийнято рішення щодо арешту майна боржника (1/2 частки квартири, що належить ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_2 ). При цьому, приватний виконавець не звертається з вимогами про її виділ зі спільного майна та подальший продаж, отже, є незрозумілою мета доступу до вказаного житла, з урахуванням належності боржникові частки житла та можливим порушенням прав власника іншої частки квартири.

Таким чином, з урахуванням відсутності доказів отриманих викликів боржником, зафіксованих неявок, відсутності звернення до військової частини, де відбувались відрахування з грошового утримання боржника, приватним виконавцем не доведена ані обізнаність боржника про виконавче провадження, ані свідомого ухилення, як і мети доступу до житла.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та містяться на формальних міркуваннях.

Відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Жаботинського Івана Володимировича на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 18 жовтня 2024 року - залишити без задоволення.

Ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 18 жовтня 2024 року - залишити без змін.

Постанову суду апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення.

Головуючий: Судді: