ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/4374/24
Провадження № 2/362/523/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2025 року Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Лебідь-Гавенко Г.М.,

за участю секретаря Тельнової О.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без фіксування технічними засобами в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України в м. Василькові Київської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

До суду через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява в порядку цивільного судочинства ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №00-7564593 від 14.04.2023 року в розмірі 13 650,00 грн., яка складається з 4050,00 грн. - заборгованості за тілом кредиту, 9 555,00 грн. заборгованості за відсотками, судових витрат та витрат на професійну правничу допомогу.

Свої вимоги обгрунтовує тим, що 14.04.2023 року між ТОВ «Качай гроші» та ОСОБА_1 укладено договір кредитної лінії №00-7564593 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит в розмірі 3 900,00 грн., за вирахуванням суми комісії, шляхом переказу коштів безготівковим зарахуванням через ТОВ «ФК «Сан-райз Фінанс» на платіжну картку №5355-28ХХ-ХХХХ-1511, терміном на 120 днів. Позичальник зобов`язалась повернути кошти 12.08.2023 року або достроково. ТОВ «Качай гроші» свої зобов`язання за укладеним договором виконало. При цьому, відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконала, в результаті чого утворилась заборгованість в розмірі 13 650,00 грн., яка складається з 4050,00 грн. заборгованості за тілом кредиту, 9 555,00 грн. заборгованості за відсотками. 30.10.2023 року між ТОВ «Качай гроші» та ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» укладено договір факторингу №30102023, відповідно до умов якого позивачу було відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №00-7564593 на загальну суму 13 650,00, які підлягають стягненню в судовому порядку. Також позивач просить стягнути витрати на професійну правничу допомогу в ромірі 5 000,00 грн.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 22.08.2024 року відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 117).

10.09.24 року представник відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 подав відзив на позовну заяву, зазначив, що відповідач не укладала кредитного договору з ТОВ «Качай гроші», грошові кошти не отримувала, а тому відсутня заборгованість за кредитним договором №00-7564593 від 14.04.2023 року. Крім того, позивачем до матеріалів справи не додано платіжний документ щодо переказу та зарахування грошових коштів на рахунок відповідача та користування такими коштами, а тому, відповідно не доведено виникнення у ОСОБА_1 обов`язку з повернення кредиту та сплати процентів відповідно до умов договору. З долучених до матеріалів справи Правил надання грошових коштів у позику неможливо встановити, що відповідач була ознайомлена саме з такими правилами, а також, що вказані правила на момент укладення договору містили зазначені умови. Кредитний договір, паспорт споживчого кредиту відповідачем не підписувались. Вільне волевиявлення відповідача на укладення правочину позивачем не доведено. Долучення до позовної заяви документів із зазначенням персональних даних відповідача, не підтверджує їх підписання ОСОБА_1 , а розрахунок заборгованості не є документом первинного бухгалтерського обліку, а є лише одностороннім арифметичним розрахунком стягуваних сум, який залежить від волевиявлення позичальника, а тому не є доказом розміру боргу, який останній просить стягнути. Отримання кредитних коштів відповідачем не доведено. Крім того, встановлення в кредитному договорі відсотків у розмірі 9 555,00 грн. за кожен день користування коштами, є несправедливими у розумінні ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів», суперечить принципу розумності та справедливості. Стягнення комісії за договором, що не є послугою, є нікчемною. Реєстр боржників за кредитними договорами до договору факторингу від 30.10.2023 року не відповідає затвердженій формі, який позивач долучає як додаток до договору. Позивачем не додано доказів на підтвердження сплати ним грошових коштів первісному кредитору за передачу права грошової вимоги. Заявлена позивачем сума правничої допомоги є завищеною та неспівмірною. Позовні вимоги є необгрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню (а.с. 111-137).

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 12.11.2024 року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про витребування доказів (а.с. 165-164).

Представник позивача, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, у прохальній частині позовної заяви просить розглядати справу в його відсутність, проти заочного рішення не заперечує (а.с. 12).

ОСОБА_1 та її представник в судове засідання не з`явилися, повідомлялися належним чином (а.с. 156, 167-168), причини неявки суду не відомі

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Отже, оскільки сторони не з`явилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

За наведених обставин, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, враховуючи відзив відповідача, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до висновку про можливість постановлення по справі рішення та відмови у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У відповідності до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що 14.04.2023 року між ТОВ «Качай гроші» та відповідачем ОСОБА_1 укладено Договір кредитної лінії №00-7564593, відповідно до п.1.1 якого Кредитодавець надає Позичальнику кредит у національній валюті у вигляді кредитної лінії на умовах, передбачених Договором, а Позичальник зобов`язується одержати та повернути кредит, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором (а.с. 19-24).

Сума кредитного ліміту складає 4095,00 грн., строк дії кредитної лінії становить 120 днів, термін повернення кредиту 12.08.2023 року. Знижена та стандартна процента ставка становить 2,50 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом (п.1.2 п. 1.4.2 договору).

Пунктом 2.2.1 договору визначено, що за надання кредиту, позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю комісію у розмірі 195,00 грн. Тобто, позичальнику перераховується сума кредиту 3 900,00 грн., за вирахуванням суми комісії, сплаченої за надання кредиту.

Для укладення договору №00-7564593 від 14.04.2023 року, ОСОБА_1 14.04.2023 року о 11:53:52 надано одноразовий ідентифікатор коду 6012F, про що зазначено в довідці про ідентифікацію (а.с. 34).

Відповідно до виписки з особового рахунку за кредитним договором №00-7564593, заборгованість ОСОБА_1 станом на 31.05.2024 року складає 13 650,00 грн., яка складається з 4050,00 грн. заборгованості за тілом кредиту, 9 555,00 грн. заборгованості за відсотками (а.с. 35).

30.10.2023 року ТОВ «Качай гроші» та позивач уклали Договір факторингу №30102023, відповідно до умов якого Фактор зобов`язується передати (сплатити) Клієнту суму фінансування, а Клієнт зобов`язується відступити Факторові права вимоги за укладеними кредитними договорами згідно реєстру, в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги (а.с. 58-62).

Вирішуючи спір, суд враховує наступні положення законодавства, що регулює спірні правовідносини.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно ч.1 ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми (ч.1 ст.1047 ЦК України).

Частиною 1 ст.1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною першою статті 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Разом з тим, особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Так, пунктами 5, 6, 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» встановлено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додається до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним із моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Правилами ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію" регламентовано, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

У постанові Верховного Суду по справі №175/35/16-ц від 01.06.2022, від 30 січня 2018 року у справі № 161/16891/15-ц (провадження №61-517св18) зазначено, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Згідно вказаної норми Закону України, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, (на даний час п. п. 41-42, 63 Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України, затвердженого Постановою правління Національного банку України від 04.07.2018 №75), виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.

Позивач, зазначаючи про факт отримання відповідачем кредитних коштів та існування заборгованості через неналежне виконання умов кредитного договору, посилається на повідомлення ТОВ «Фінансова Компанія «Сан- Райз Фінанс» та розрахунок заборгованості.

Проте, дані документи не є первинними документами, які підтверджують отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані в позовній заяві, а отже не є належним доказом наявності заборгованості. Вказаний розрахунок із зазначенням конкретного розміру заборгованості, є документом, що створений самим позивачем, а відтак, інформація зазначена в ньому, за умови відсутності первинних документів, на підставі яких він був складений, не може бути доказом наявності заборгованості, на якій наполягає представник позивача.

Враховуючи викладене вище, представником позивача не надано первинних документів щодо заборгованості за кредитним договором №00-7564593 від 14.04.2023 року, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості перевірити наявність підстав для стягнення заборгованості з ОСОБА_1 .

Стосовно договору факторингу та тверджень позивача про наявність у нього права вимоги до відповідача, суд зазначає наступне.

Згідно зі статтею 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою.

Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом.

Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб) а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

У відповідності до ч. 1 ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу має бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Отже, для стягнення заборгованості за кредитним договором, суд на підставі відступлення права вимоги до інших осіб, повинен перевірити на підставі належних та допустимих доказів як факт наявності в Клієнта права вимоги до боржників, так і факт переходу права вимоги до Фактора, зокрема, здійснення повної оплати Фактором Клієнту права вимоги, що переходить.

Відсутність доказів на підтвердження повної оплати за договором факторингу є самостійною та достатньою підставою для відмови у задоволені заяви про стягнення заборгованості.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 17.01.2020 року у справі № 916/2286/16, від 17.01.2020 року у справі № 910/16109/14.

Також, Верховний Суд у постанові від 03.11.2021 року у справі № 301/2368/14-и зазначив, що вирішуючи питання про перехід до нового кредитора права грошової вимоги, слід звернути увагу на наявність доказів на підтвердження обставин здійснення повної оплати за кожним договором відступлення на час або після його укладення, тобто доказів, які б підтверджували належність виконання заявником своїх зобов`язань за договором.

Додатковою угодою до договору факторингу №30102023 від 30.10.2023 року, укладеною між ТОВ «Качай гроші» та позивачем від 31.10.2023 року, сторони домовились, що фактор сплачує клієнту суму фінансування шляхом безготівкового перерахування грошових коштів у сумі 626 185,59 грн. на банківський рахунок до 05.12.2023 року (а.с. 69).

Проте, належних та допустимих доказів на підтвердження сплати ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» грошових коштів первісному кредитору ТОВ «Качай гроші» за передачу права грошової вимоги згідно договору факторингу №30102023 від 30.10.2023 року та зарахування їх на рахунок останнього, суду не надано, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи викладене, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності та взаємному зв`язку, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до змісту ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахування наведеного, не підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір за подання позову до суду та витрати на правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 11, 12, 76-81, 141, 258-260, 263-265, 280-289 ЦПК України, статтями 509, 512, 514, 525, 526, 527, 530, 599, 610, 629, 1050, 1054, 1077, 1078, 1079, 1082, 1084 ЦК України, суд,

у х в а л и в:

У задоволені позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Ейс», , місцезнаходження: 02090, м. Київ, Харківське шосе, буд. 19, оф. 2005.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Текст рішення складено 07.02.2025 року.

Суддя Г.М. Лебідь-Гавенко