Справа № 285/2749/24
провадження № 6/0285/20/25
У Х В А Л А

21 березня 2025 року м. Звягель

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області

в складі: головуючої судді Михайловської А.В.,

за участі секретаря судового засідання Валінкевич І.І.

сторони у справі: позивач Акціонерне товариство «СЕНС БАНК» (надалі - АТ «СЕНС БАНК»), представник позивача - Рудницький Ю.І., відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши поданняприватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Волкової Є.О. про вирішення питання про звернення стягнення на незареєстроване нерухоме майно боржника у цивільній справі позовною заявою Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

установив:

17.03.2025 приватний виконавець виконавчого округу Житомирської області Волкова Є.О. подала до суду подання, в якому просила вирішити питання про звернення стягнення на незареєстроване нерухоме майно боржника у цивільній справі позовною заявою АТ «СЕНС БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування заяви вказав, що у її провадженні перебуває виконавче провадження № 76442124 щодо примусового виконання рішення у справі про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «СЕНС БАНК» заборгованості за кредитним договором. Під час примусового виконання рішення суду у вказаній справі встановлено, що у власності боржника знаходиться земельна ділянка площею 0,0045 га, цільове призначення для будівництва індивідуальних гаражів, кадастровий номер: :00:37:0800, місцезнаходження: АДРЕСА_1 , гаражна ділянка № НОМЕР_1 , на підставі договору дарування земельної ділянки. Також встановлено, що Управлінням містобудування, архітектури та земельних відносин Звягельської міської ради від 26.11.2024 за вих. № 177 повідомлено, що 02.11.2023 боржнику була видана довідка № 16/23 про відповідність розташування одноповерхового гаража № НОМЕР_1 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 . 16.12.2024 за вих. № 520 КП Новоград-Волинське міжміське бюро технічної інвентаризації видано технічний паспорт на будівлю гараж АДРЕСА_3 . Тому просить у порядку ч. 4 ст. 50 Закону України Про виконавче провадження вирішити питання щодо звернення стягнення на нерухоме майно боржника ОСОБА_1 , право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, а саме: гараж АДРЕСА_3 , загальною площею 41,9 м2.

У судове засідання приватний виконавець не зявилася, про час та місце розгляду заяви повідомлена, у заяві до суду просила подання розглянути у її відсутності, яке просила задовольнити.

Зясувавши обставини, на які приватний виконавець посилається як на підставу заявлених вимог, дослідивши докази, якими вони обгрунтовуються, суд дійшов таких висновків.

Встановлено, що у провадженні приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Волкової Є.О. перебуває виконавче провадження № 76442124 щодо примусового виконання рішення у справі про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «СЕНС БАНК» заборгованості за кредитним договором.

Під час примусового виконання рішення суду у вказаній справі встановлено, що у власності боржника знаходиться земельна ділянка площею 0,0045 га, цільове призначення для будівництва індивідуальних гаражів, кадастровий номер: :00:37:0800, місцезнаходження: АДРЕСА_1 , гаражна ділянка № НОМЕР_1 , на підставі договору дарування земельної ділянки.

Також встановлено, що Управлінням містобудування, архітектури та земельних відносин Звягельської міської ради від 26.11.2024 за вих. № 177 повідомлено, що 02.11.20234 боржнику видана довідка № 16/23 про відповідність розташування одноповерхового гаража № НОМЕР_1 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 .

16.12.2024 за вих. № 520 КП Новоград-Волинське міжміське бюро технічної інвентаризації видано технічний паспорт на будівлю гараж АДРЕСА_3 .

Під час надання правової оцінки даним правовідносинам суд враховує наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження"виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно зі ст. 50 Закону України "Про виконавче провадження", звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник. Разом із житловим будинком стягнення звертається також на прилеглу земельну ділянку, що належить боржнику.

Частинами 3 та 4 статті 50 Закону України"Про виконавче провадження" встановлено, що у разі звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи щодо з`ясування належності майна боржнику на праві власності, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом. Після документального підтвердження належності боржнику на праві власності об`єкта нерухомого майна виконавець накладає на нього арешт та вносить відомості про такий арешт до відповідного реєстру у встановленому законодавством порядку. Про накладення арешту на об`єкт нерухомого майна, заставлене третім особам, виконавець невідкладно повідомляє таким особам. У разі якщо право власності на нерухоме майно боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно.

Відповідно до ст. 181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Згідно з ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 ЦК України до завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

Щодо моменту виникнення права власності на новостворене нерухоме майно встановлені особливості, передбачені ч. 2 ст. 331 ЦК України, відповідно до якої право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва. Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту прийняття його до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Положення ч. 2 ст. 331 ЦК України слід розуміти у системному зв`язку з положенням ст. 182 ЦК України щодо державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухомі речі, яка не передбачає винятків. Як правило, всі об`єкти нерухомого майна, зважаючи на свою специфіку, після завершення будівництва підлягають прийняттю до експлуатації та державній реєстрації.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону № 1952-ІV права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Отже, моментом виникнення права власності на новостворене нерухоме майно є державна реєстрація.

Зважаючи на вищенаведені положення чинного законодавства, суд приходить до висновку, що подання державного виконавця про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, може бути задоволено судом та виконавцем може бути звернуто стягнення на таке майно за наявності у їх сукупності наступних умов:

на момент звернення державного виконавця до суду із вказаним поданням майно повинне мати статус нерухомого майна (нерухомості), яке прийняте в експлуатацію в установленому законом порядку;

на момент звернення державного виконавця до суду із вказаним поданням таке нерухоме майно повинне належати на праві власності боржнику за виконавчим провадженням, тобто у боржника на цей момент має виникнути право власності на таке нерухоме майно;

належність боржнику на праві власності такого об`єкта нерухомого майна має бути документально підтверджена;

право власності боржника на таке майно не зареєстровано в установленому законом порядку.

Відповідно до статей 12, 13, 76, 81 ЦПК України обов`язок доказування наявності вищенаведених обставин, які є підставою для задоволення подання державного виконавця, покладається на державного виконавця, який звертається до суду із відповідним поданням.

Разом з тим приватним виконавцем суду не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження наведених вище умов.

Суд вважає, що сам по собі факт розміщення об`єкту незавершеного будівництва на земельній ділянці, яка знаходиться у власності боржника, не є беззаперечним підтвердженням факту виникнення та наявності права власності боржника на такий об`єкт, зважаючи на вищенаведені та наступні положення чинного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 375 ЦК України передбачено, що власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам.

Відповідно до ч. 2 ст. 375 ЦК України власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно.

Частинами 3 та 4 статті 375 ЦК України встановлено, що право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Правові наслідки самочинної забудови, здійсненої власником на його земельній ділянці, встановлюються статтею 376 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Згідно ч. 2 ст. 376 ЦК України, особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

При цьому, суд може визнати за особою право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на земельній ділянці, якщо це не порушує права інших осіб та лише на вимогу власника (користувача) земельної ділянки, що передбачено ч. 5 ст. 376 ЦК України.

Зважаючи на вищенаведене, суд приходить до висновку про те, що приватним виконавцем не доведено обґрунтованості подання та наявності передбачених законом підстав для звернення стягнення на нерухоме майно боржника ОСОБА_1 , право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, а саме: гараж АДРЕСА_3 , загальною площею 41,9 м2.

На підставі викладеного, суд доходить до висновку про відмову у задоволенні подання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, яке не було зареєстровано у встановленому законом порядку.

Керуючись ст.ст. 258-261, 271, 354-355, 440 ЦПК України, суд

постановив:

У задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Волкової Є.О. про вирішення питання про звернення стягнення на незареєстроване нерухоме майно боржника у цивільній справі позовною заявою Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повне найменування або ім"я сторін та інших учасників справи:

позивач - Акціонерне товариство "Сенс Банк" (код , місцезнаходження - м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 100 );

відповідач - ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання - АДРЕСА_4 ).

Дата складення повного тексту ухвали 21.03.2025.

Суддя А.В.Михайловська