У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2025 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі головуючого судді Фазикош О.В., за участю секретаря Цмур В.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород заяву відповідача ОСОБА_1 про розстрочення виконання рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області 29 лютого 2024 року у цивільній справі № 308/11546/23 на 12 місяців, шляхом внесення щомісячних платежів у рівних частинах,-

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ч.6 ст.259 та ч.6 ст.268 ЦПК України 12.03.2025 року було проголошено вступну та резолютивну частини ухвали. Повний текст ухвали виготовлено та підписано 20.03.2025.

Відповідач ОСОБА_1 , звернулася до суду із заявою про розстрочення виконання рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області 29 лютого 2024 року у цивільній справі № 308/11546/23 на 12 місяців, шляхом внесення щомісячних платежів у рівних частинах.

Заява мотивована тим, що заочним рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29 лютого 2024 року у цивільній справі № 308/11546/23 за позовоною заявою АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК», що подана представником - Безменко Микитою Євгеновичем до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, вимоги банку задоволено. Зокрема, суд: - стягнув солідарно з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь позивача АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. ІД; адреса для листування: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 50 Код pax. № H0MEP_4 (для погашення заборгованості та судових витрат) МФО №305299) заборгованість у розмірі 339 206 (триста тридцять дев`ять тисяч двісті шість) гривень 06 коп., станом на 29.05.2023 р. за кредитним договором № MKH7GA від 16.08.2019 року, яка складається з наступного: 263696 (двісті шістдесят три тисячі шістсот дев`яносто шість) гривень 34 коп. заборгованість за кредитом (тілом і кредиту); 75509 (сімдесят п 'ять тисяч п 'ятсот дев`ять) гривень 72 коп. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; - стягнув з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь позивача АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. ІД; адреса для листування: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 50 КОД рах. № НОМЕР_4 (для погашення заборгованості та судових витрат) МФО №305299) сплачену позивачем суму судового збору у розмірі 2 544 грн. 05 коп. з кожного.

Відповідач зазначає, що вона на даний час не має можливості у повному обсязі виконати рішення суду. Стягнення коштів одним платежем може призвести до відсутності коштів для виховання та харчування її дітей. Враховуючи наведене просить у справі № 308/11546/23 розстрочити виконання рішення на дванадцять місяців рівними платежами.

Відповідач зазначає, що також, у разі примусового виконання рішення суду у відповідності до ЗУ "Про виконавче провадження" з підприємства додатково буде стягнено 10% від суми заборгованості та на витрати виконавця. Натомість за доводами відповідача, розстрочення виконання рішення суду, надасть можливість виконати рішення суду у повному обсязі. При цьому, надання розстрочки не матиме наслідком уникнення Відповідачем відповідальності, а навпаки, сприятиме погашенню заборгованості перед позивачем.

Відповідач покликається на положення ст. 129-1 Конституції України, ч.ч.І, 3 ст.435 ЦПК України, рішення Конституційного Суду України N 5-пр/2013 від 26.06.2013, ч.1 ст. 6 Конвенції.

ОСОБА_1 зазначає, що враховуючи те, що розстрочення виконання судового рішення сприятиме дотриманню обумовленого сторонами справедливого балансу між інтересами сторін, який, зокрема, полягає у можливості боржника виконати свої зобов`язання перед стягувачем. Натомість розстрочення рішення суду надасть можливість стягувачу у нетривалий проміжок часу одержати виконання від боржника рішення суду без ускладнень та необхідності відкриття виконавчого провадження з примусового його виконання. Так, відповідач зазначає, що беручи до уваги вищезазначені обставини, зокрема те, що на даний час вона має поганий матеріальний стан, що істотно ускладнює виконання рішення суду, а тому заява про розстрочку виконання рішення підлягає до задоволення. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. . З ЗУ «Про судовий збір», чи встановлення способу, порядку і строку виконання судового рішення.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 260, 273, 435 ЦПК України, відповідач просить: розстрочити виконання рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області 29 лютого 2024 року у цивільній справі № 308/11546/23 на 12 місяців, шляхом внесення щомісячних платежів у рівних частинах.

Представником позивача подано відзив на заяву про розстрочення виконання рішення суду, зокрема вказано на те, що відповідач не навів доводів та не надав конкретних доказів наявності у нього виняткових обставин, які б дозволили задовольнити заяву про розстрочку виконання судового рішення. В матеріалах справи відсутні будь-які дані про наявність обставин, що утруднюють виконання рішення суду, як то дані про тяжкий матеріальний стан боржника або стан його здоров`я. Також заявником не надано доказів, що у подальшому, за наявності можливого застосування розстрочення виконання рішення суду, воно буде виконуватися належним чином.

Представник позивача зауважує, що з моменту ухвалення рішення по справі заявник не здійснював жодних дій щодо погашення заборгованості, що на переконання представника позивача свідчить про те, що на даний час заявник продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за Договором про надання банківських послуг, що є порушенням законних прав та інтересів АТ КБ "ПРИВАТБАНК".

При цьому у відзиві на заяву про розстрочення виконання рішення суду представник позивача покликається на ст.ст. 13, ст. 81, 82 ЦПК України, ст. 526 ЦК України

Представник позивача звертає увагу на те, що розстрочення виконання рішення суду не буде мати значного ефекту для боржника за причиною продовження дії кредитних правовідносин. У сукупності, з урахуванням заборгованості боржника, на кінець виплат відповідно до розстрочення, у наявності буде новий борг, який донарахується протягом визначеного часу.

Враховуючи викладене, представник позивача просить суд відмовити у задоволені заяви про розстрочення виконання рішення суду.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду заяви повідомлений належним чином, на адресу суду подав заяву про розгляд заяви про розстрочення виконання рішення суду без участі представника позивача.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду заяви повідомлена належним чином, заяв та клопотань не подавала.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду заяви повідомлена належним чином, заяв та клопотань не подавала

Суд не вбачає підстав для відкладення розгляду заяви, враховуючи, що ч.2 ст.435 ЦПК не передбачає обов`язкової участі учасників при розгляді такої заяви, а лише передбачає їх повідомлення, крім того, за загальним правилом, встановленим процесуальним законом для розгляду заяв, що подаються на розгляд в порядку, передбаченому розділом шостим ЦПК України (щодо вирішення питань, пов`язаних з виконанням судових рішень), неявка заявника не є перешкодою для розгляду заяви. Суд також враховує, що судове засідання було призначене з наданням учасникам справи достатнього часу для отримання повідомлення, подання можливих заяв, доказів та для підготовки до розгляду, і такого часу заявник мав достатньо для того, щоб подати всі наявні у нього документи, надати пояснення у разі необхідності, в тому числі письмові. Таким чином, суд вважає можливим розглянути заяву у відсутності заявника і інших учасників, повідомлених у відповідності до вимог ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.ч. 1,3-7 ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Якщо судове рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, чи рішення, яке підлягає виконанню, набрало законної сили, то відсутність матеріалів судової справи у зв`язку з їх витребуванням судом апеляційної або касаційної інстанції не перешкоджає розгляду заяви, передбаченої абзацом першим цієї частини, крім випадку зупинення виконання судового рішення судом касаційної інстанції або зупинення виконавчого провадження.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим….

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

При відстроченні або розстроченні виконання судового рішення суд може вжити заходів щодо забезпечення позову.

Про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, встановлення чи зміну способу та порядку його виконання або відмову у вчиненні відповідних процесуальних дій постановляється ухвала, яка може бути оскаржена. У необхідних випадках ухвала надсилається установі банку за місцезнаходженням боржника або державному виконавцю, приватному виконавцю.

Заочним рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 29 лютого 2024 року ухвалено «Стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН: НОМЕР_1 ) та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_2 , ІПН: НОМЕР_2 ) на користь позивача АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д; адреса для листування: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 50 КОД ЄДРПОУ 14360570 pax. № НОМЕР_3 (для погашення заборгованості та судових витрат) МФО №305299) заборгованість у розмірі 339 206 (триста тридцять дев`ять тисяч двісті шість) гривень 06 коп., станом на 29.05.2023 р. за кредитним договором № MKH7GA від 16.08.2019 року, яка складається з наступного: 263 696 (двісті шістдесят три тисячі шістсот дев`яносто шість) гривень 34 коп. заборгованість за кредитом (тілом кредиту); 75509 (сімдесят п`ять тисяч п`ятсот дев`ять) гривень 72 коп. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом.

Стягнути з відповідачів ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН: НОМЕР_1 ) та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_2 , ІПН: НОМЕР_2 ) на користь позивача АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д; адреса для листування: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 50 КОД ЄДРПОУ 14360570 pax. № НОМЕР_3 (для погашення заборгованості та судових витрат) МФО №305299) сплачену позивачем суму судового збору у розмірі 2 544 грн. 05 коп. з кожного.»

Постановою Закарпатського апеляційного суду від 23 січня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення. Заочне рішення Ужгородського міськрайонного суду від 29 лютого 2024 року залишено без змін.

23.01.2025 вказане рішення набрало законної сили.

Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Закон не передбачає конкретного переліку обставин, які є підставою для відстрочення виконання рішення суду, а лише встановлює критерії для їх визначення, надаючи суду можливість у кожному конкретному випадку вирішувати питання про їх наявність з урахуванням усіх обставин справи.

Судом встановлено, що підставою відстрочення виконання рішення суду відповідач ОСОБА_1 , вказує на те, що у неї поганий матеріальний стан. Відповідач зазначає, на даний час немає можливості у повному обсязі виконати рішення суду. Стягнення коштів одним платежем може призвести до відсутності коштів для виховання та харчування її дітей.

Виходячи із вимог ст. 435 ЦПК України і 33 Закону України «Про виконавче провадження» відстрочення виконання судового рішення може бути застосовано судом лише у виключних випадках, оскільки рішення суду підлягає обов`язковому виконанню у повній мірі в строк і порядок, передбачений чинним законодавством. Підставою для застосування вказаних норм є виняткові обставини, які перешкоджають належному виконанню рішення суду, ускладнюють його виконання або роблять неможливим.

Вирішуючи питання щодо можливості відстрочення чи розстрочення виконання рішення, суд повинен враховувати майнові інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини кожної сторони у виникненні спору та інші обставини. Матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для розстрочення чи відстрочення виконання рішення суду і підлягає оцінці у сукупності з іншими фактичними обставинами.

Вказана вище правова позиція є відображенням правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 27 лютого 2019 р. у справі № 796/43/2018.

Отже, при вирішенні заяви сторони у справі про відстрочення виконання судового рішення суду потрібно мати на увазі, що відповідно до статті 435 ЦПК України їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Системний аналіз норм ЦПК України свідчить про те, що при вирішенні заяви державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення.

Вказане узгоджується з Постановою Верховного Суду від 30 жовтня 2019 року у справі № 2-1230/11.

З огляду на вищенаведене, розстрочення виконання рішення можливе судом лише у виключних випадках за наявності обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Підставою для відстрочення виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у строк встановлений судом, тому всі ці обставини повинні бути доведені заявником.

Такі обставини повинні виникнути після ухвалення судового рішення та мають бути об`єктивними, такими що не залежать від волі сторін.

Крім того, під час вирішення питання про відстрочення виконання рішення суду обов`язково мають враховуватись також інтереси сторони, на користь якої ухвалене рішення, тобто стягувача.

Так, згідно положень статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України, судове рішення є обов`язковим до виконання.

Виконання рішення суду є невід`ємною частиною права на справедливий суд. Правосуддя визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості й забезпечує ефективне поновлення у правах. Судове рішення за своєю суттю охороняє права, свободи та законні інтереси громадян і є завершальною стадією судового провадження, без належного виконання судових рішень правосуддя втрачає сенс.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

За приписами ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і неупередженим судом.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.2004 по справі «Шмалько проти України» (заява №60750/00) зазначено, що для цілей ст. 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина «судового розгляду».

У рішенні від 17 травня 2005 року по справі «Чіжов проти України» (заява №6962/02) Європейський суд з прав людини зазначив, що позитивним обов`язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб переконатися, що неналежне зволікання відсутнє та що система ефективна і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантії, передбаченої параграфом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

В п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 20.07.2004 року у справі "Шмалько проти України" (заява N 60750/00) суд наголошує, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Було б незрозуміло, якби стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і, водночас, не передбачала виконання судових рішень. Якщо тлумачити статтю 6 як таку, що стосується виключно доступу до судового органу та судового провадження, то це могло б призводити до ситуацій, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду".

Правові висновки про те, що виконання рішення, ухваленого тим чи іншим судом, треба розглядати як складову частину судового розгляду, як цього вимагає положення статті 6 Конвенції, у якій йдеться про необхідність забезпечення справедливого судового процесу, містяться також у рішеннях Європейського суду у справах «Бурдов проти Росії», «Горнсбі проти Греції».

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що право на доступ до суду включає право на своєчасне виконання рішення (рішення у справі «Трихліб проти України», заява №58312/00, пп.25-32, від 20 вересня 2005 року, у справі «Іммобіліаре Саффі проти Італії», заява №22774/93, ЄСПЛ 1999-V, п.66).

Таким чином, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Згідно з правовою позицією Європейського суду з прав людини, не своєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, розстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, згідно якої «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру...», а у системному розумінні даної норми та національного закону, суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах, шляхом виконання судового рішення, тобто довготривале виконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути виправдано за конкретних обставин справи та є наслідком зменшення вимог щодо розумності строку.

Крім того, довготривале невиконання рішення суду порушує право на повагу до власності та на вільне володіння власністю у зв`язку з тим, що рішення набуває ознак довготривалого виконання.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що межі виправданої затримки виконання рішення суду залежить, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру, що визначено судом.

Стосовно системності виконання Європейський суд підкреслює, що присудження грошових коштів не надає пом`якшення у виконавчому провадженні, а отже сама можливість надання розстрочки виконання судового акту повинна носити виключний характер.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З сукупного аналізу вищевказаних положень законодавства вбачається, що відстрочення виконання судового рішення може бути застосовано судом лише у виключних випадках, оскільки рішення суду підлягає обов`язковому виконанню у повній мірі в строк і порядок, передбачений чинним законодавством. При цьому, відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Ураховуючи наведене, суд звертає увагу на те, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження наявності виняткових обставин, які перешкоджають належному виконанню рішення суду, ускладнюють його виконання або роблять неможливим. Так, ОСОБА_1 на підтвердження доводів про її важний матеріальний стан та відсутність можливості на даний час одним платежем виконати рішення суду, не додано жодних доказів.

Вищенаведені заявником обставини, без надання належних та допустимих доказів на їх підтвердження, не є підставою для відстрочення виконання рішення суду в розумінні статті 435 ЦПК України.

Крім того, слід звернути увагу, що спірні правовідносини між сторонами тривають значний проміжок часу. Відповідачами тривалий час рішення суду не виконується. Як вказує представник позивача, з моменту ухвалення рішення по справі заявник не здійснював жодних дій щодо погашення заборгованості, це свідчить про те, що на даний час Заявник продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за Договором про надання банківських послуг, що є порушенням законних прав та інтересів АТ КБ "ПРИВАТБАНК".

За наведеного,суд вважає, що розстрочення виконання рішення суду, призведе до порушення прав та законних інтересів стягувача, що суперечитиме принципу обов`язковості виконання судових рішень та принципу правової визначеності.

Заявником не доведено наявність жодних виняткових обставин, що виникли в ході виконання рішення суду та мають особливий характер і ускладнюють виконання рішення суду або роблять його неможливим, з наявністю яких ст.435 ЦПК України пов`язує можливість здійснити розстрочення або відстрочення виконання судового рішення.

З огляду на наведене суд, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному розгляді справи, суд не знаходить підстав для розстрочення виконання рішення суду з огляду на те, а наведені ОСОБА_1 обставини у поданій нею заяві, не є винятковими у розумінні статті 435 ЦПК України, тому у задоволенні заяви відмовляє.

Керуючись ст. 260,261,435,353 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви відповідача ОСОБА_1 про розстрочення виконання рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області 29 лютого 2024 року у цивільній справі № 308/11546/23 на 12 місяців, шляхом внесення щомісячних платежів у рівних частинах,- відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено ЦПК України.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Суддя Ужгородського

Міськрайонного суду О.В.Фазикош