КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Унікальний номер справи № 752/4698/23 Головуючий у суді першої інстанції - Кордюкова Ж.І.
Апеляційне провадження № 22-ц/824/423/2025 Доповідач у суді апеляційної інстанції - Нежура В.А.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2025 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Нежура В.А.,

судді Верланов С.М., Невідома Т.О.,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана адвокатом Гнатуш Наталією Вікторівною на заочне рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 14 червня 2023 року по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Комфортна оселя» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором надання послуг,

встановив:

У березні 2023 року позивач ТОВ «Комфортна оселя» звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання послуг.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що ТОВ «Комфортна оселя» є виконавцем послуг у багатоквартирному будинку ЖК «Park Avenue».

Відповідачка є власницею приміщень НОМЕР_3, розташованих у ЖК «Park Avenue» за адресою: АДРЕСА_1.

Обслуговування зазначених приміщень здійснює позивач відповідно до укладених договорів про умови надання послуг з забезпечення правопорядку, ремонтного обслуговування та інших додаткових послуг тощо та надає споживачу послуги з прибирання прибудинкових територій, сходових клітинок, підвалу, вивезення побутових відходів, поточного ремонту та технічного обслуговування систем тощо.

Відповідачка повинна сплачувати надані послуги за встановленими тарифами.

Проте зазначеного обов`язку відповідачка не виконує, що призвело до виникнення заборгованості у загальному розмірі 192 690,46 грн, з яких 111 952,93 грн - заборгованість за приміщенням НОМЕР_2, 80 737,53 грн - заборгованість за приміщенням НОМЕР_1.

Розмір заборгованості розрахований відповідно до тарифу 50,87 грн та загальної площі приміщень НОМЕР_2 та НОМЕР_1, розмір яких становить 123,3 кв.м та 89,8 кв.м, а щомісячна вартість послуги 62 72,27 грн та 4568,13 грн, відповідно.

Посилаючись на викладене, просив стягнути з відповідачки на його користь заборгованість з оплати послуг у розмірі 192 690,46 грн.

Заочним рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 14 червня 2023 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Комфортна оселя» заборгованість в розмірі 192 690,46 грн та судові витрати в розмірі 2890,37 грн.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 26 жовтня 2023 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить заочне рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 14 червня 2023 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що належним балансоутримувачем будинку може бути тільки ОСББ, яким позивач не є. Тому ТОВ «Комфортна оселя» не мало права укладати договори із власниками квартир та нежитлових приміщень у будинку. Стверджує, що укладені нею з ТОВ «Комфортна оселя» договори не відповідають вимогам закону щодо таких договорів.

Зазначає, що у багатоквартирному будинку узагалі відсутня прибудинкова територія, відсутня містобудівна та землевпорядна документація щодо ділянки, на якій розміщено будинок.

Вказує, що ОСОБА_2 , яка підписала позовну заяву від імені та в інтересах позивача, не мала на це повноважень.

Посилається також на відсутність належних доказів фактичного надання послуг позивачем та необґрунтованість розрахунку заборгованості.

Відзив на апеляційну скаргу від позивача не надходив.

За правилами ч.1 ст.369 ЦПК України (в редакції, чинній на день подачі апеляційної скарги) апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, предметом позову є стягнення заборгованості за договором про надання послуг у розмірі 192 690 грн.

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що ОСОБА_1 є власником нежитлових приміщення НОМЕР_4, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом №616 та №467.

23.05.2018 між ТОВ «Комфортна оселя» та ОСОБА_3 були укладені договори №23/05-1017 та №23/05-1024 про надання послуг з утримання нежитлових приміщень НОМЕР_2 та НОМЕР_1, розмір яких становить 123,3 кв.м та 89,8 кв.м, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , з розрахунку 50,87 грн. за 1 кв.м площі приміщення, договори №23/05-1017 та №23/05-1024 про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної, гарячої води і водовідведення, договори №23/05-1017 та №23/05-1024 про умови надання послуг з забезпечення правопорядку, ремонтного обслуговування та інших додаткових послуг з тарифом 9,50 грн. за за 1 кв.м площі приміщення.

Згідно з наданими позивачем актами звіряння за період з 01.06.2018 по 23.02.2023 по приміщенню НОМЕР_1 відповідачці була нарахована заборгованість за надані послуги в сумі 80 737,53 грн, а за період з 01.07.2018 по 23.02.2023 по приміщенню НОМЕР_2 - 111 952,23 грн.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» співвласник багатоквартирного будинку (далі - співвласник) - власник квартири або нежитлового приміщення у багатоквартирному будинку.

Предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі реалізації прав та виконання обов`язків власників квартир та нежитлових приміщень як співвласників багатоквартирного будинку (ч. 1 ст. 2 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку»).

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» співвласники зобов`язані виконувати рішення зборів співвласників.

Відповідно до ч. 4 ст. 319 ЦК України власність зобов`язує.

Згідно зі ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Згідно з ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів.

Індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами (п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Згідно з п. 10 ч. 1, ч. 2 ст. 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» співвласники зобов`язані своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги.

Кожний співвласник несе зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонту технічного перепланування спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно його частки співвласника.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» управління багатоквартирним будинком здійснює об`єднання через свої органи управління.

За рішенням загальних зборів функції з управління багатоквартирним будинком можуть бути передані (всі або частково) управителю або асоціації.

Згідно з ч. 1 ст. 13 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» якщо функції з управління багатоквартирним будинком за рішенням загальних зборів об`єднання передано управителю, відносини з управління регулюються договором, укладеним між об`єднанням і управителем, умови якого повинні відповідати умовам типового договору, затвердженого центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної житлової політики і політики у сфері житлово-комунального господарства.

В силу положень ч. 1 ст. 15 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» співвласник зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі.

Судом встановлено, що відповідачка, яка є власником двох нежитлових приміщень, не виконувала своїх зобов`язань перед позивачем з оплати послуг, надання яких здійснюється за укладеними між сторонами договорами.

Зазначене свідчить про те, що відповідачка, як споживач послуг і сторона договору, порушує права позивача, який надав послуги та обґрунтовано вимагає їх оплати відповідачем.

Відповідачка свої зобов`язання належним чином не виконала, що призвело до виникнення заборгованості по приміщенню НОМЕР_1 та НОМЕР_2 в розмірі 80737,53 грн. та 111952,23 грн., відповідно. Отже, відповідачка як споживач вказаних послуг має обов`язок оплатити позивачу їх вартість.

Доказів, що підтверджують повну чи часткову оплату заборгованості, а також власного розрахунку заборгованості відповідачка суду не надала.

Враховуючи викладене, оцінюючи всі досліджені судом докази в їх сукупності, зважаючи на те, що з боку відповідачки не надано суду доказів на підтвердження виконання нею своїх зобов`язань, передбачених законом, по оплаті за надані позивачем житлово-комунальні послуги, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про обґрунтованість та доведеність заявлених позивачем вимог.

Доводи апеляційної скарги щодо неналежності позивача колегія суддів відхиляє як необґрунтовані, оскільки послуги з утримання будинку та прибудинкової території надавались позивачем на підставі письмових договорів, укладених з відповідачкою. Вказані договори відповідають вимогам закону щодо їх форми та змісту, у встановленому порядку не оскаржувались.

При цьому, відповідачка від наданих позивачем послуг у встановленому законом порядку не відмовлявся, доказів ненадання послуг або надання послуг неналежної якості, що б давало підстави для звільнення від їх оплати, нею не надано.

Відповідачка також не надала суду доказів на підтвердження того, що він звертався до позивача з приводу ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості комунальних послуг, складав відповідні акти-претензії чи викликав представників позивача для перевірки кількості та/або якості наданих послуг у порядку, передбаченому законом.

Доказів того, що житловий будинок АДРЕСА_1 передавався на баланс об`єднання співвласників багатоквартирного будинку або що таке об`єднання взагалі було створене зборами співвласників відповідно до вимог Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» та Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» матеріали справи не місять, тому доводи апеляційної скарги щодо відсутності рішень про визначення управителя чи затвердження умов договору з управителем є безпідставними.

Посилання у апеляційній скарзі на відсутність доказів повноважень представниці позивача на підписання та подання позовної заяви спростовується наявною у матеріалах справи довіреністю №03/1 від 03.10.2022, яка дійсна до 03.10.2023.

В цілому доводи апеляційної скарги ґрунтуються на незгоді відповідачки із необхідністю сплачувати вартість наданих житлово-комунальних послуг у належних їй нежитлових приміщеннях за встановленими тарифами, не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставою для скасування рішення.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів доходить висновку, що рішення суду є законним і обґрунтованим, підстави для його скасуванні відсутні.

Керуючись ст.ст. 369, 374, 375, 382, 383, 384 України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана адвокатом Гнатуш Наталією Вікторівною залишити без задоволення.

Заочне рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 14 червня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та, відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач: В.А. Нежура

Судді: С.М. Верланов

Т.О. Невідома