Справа № 348/2879/24
Провадження № 22-ц/4808/505/25
Головуючий у 1 інстанції Матолич В. В.
Суддя-доповідач Василишин Л. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі:

головуючої (суддя-доповідач): Василишин Л. В.,

суддів: Баркова В. М., Максюти І. О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скарг у ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Васютин Ярослав Володимирович, на рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 23 січня 2025 року, ухвалене в складі судді Матолич В. В. в місті Надвірна, у справіза позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дружини,

в с т а н о в и в:

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2024 року представник ОСОБА_2 адвокат Микитин Л. Й. звернулася до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дружини.

Позов мотивований тим, що 21 квітня 2001 року сторони зареєстрували шлюб. У шлюбі у них народилося троє синів: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . На час подання позову діти проживають з позивачкою та перебувають на її утриманні.

Молодший син сторін ОСОБА_5 є дитиною з інвалідністю, потребує постійного лікування, своєчасного оздоровлення, оскільки має фізичні вади, а саме вроджену клишоногість, у зв`язку з чим має проблеми з самостійним пересуванням та потребує сторонньої допомоги, а тому позивачка не може вийти на повноцінну роботу та отримувати гідну заробітну плату. Дохід позивачки складається лише з соціальних виплат по здійсненню догляду за дитиною з інвалідністю, а тому вона потребує матеріальної допомоги. Водночас відповідач тимчасово перебуває за кордоном, має офіційне місце роботи на підприємстві в Бельгії. Орієнтовний дохід відповідача становить 2400 Євро на місяць. Інші особи, які би перебували на утриманні останнього, відсутні. Вказане в сукупності свідчить про те, що ОСОБА_1 може виконувати покладений на нього законодавством обов`язок щодо матеріального утримання дружини на період, поки з нею проживає син, який є особою з інвалідністю.

Враховуючи викладене, представник позивачки просила суд стягувати з ОСОБА_1 аліменти на користь дружини ОСОБА_2 , з якою проживає малолітній син з інвалідністю ОСОБА_5 у розмірі 3000 грн щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

Короткий зміст оскаржуваного рішення суду

Рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 23 січня 2025 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Ухвалено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на її утримання, у зв`язку з тим, що вона проживає з дитиною з інвалідністю ОСОБА_5 , який не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується ним, в розмірі по 3000 грн щомісячно, починаючи з 03 грудня 2024 року по 01 грудня 2026 року.

В обґрунтування рішення суд зазначив, що оскільки позивачка опікується та проживає з неповнолітнім сином ОСОБА_5 , який є дитиною з інвалідністю, має обмежені можливості самообслуговування та самостійного пересування, а відповідач доказів на спростування факту неможливості надавати фінансову допомогу дружині не надав, то вимоги позивачки щодо стягнення аліментів на її утримання є обґрунтованими. Визначений позивачкою розмір аліментів, на думку суду, є необхідним та достатнім для забезпечення її потреб. Однак, враховуючи, що у медичному висновку визначено строк його дії до 01 грудня 2026 року, то суд уважав, що аліменти необхідно стягувати виключно до вказаної дати, а не до повноліття дитини з інвалідністю.

Водночас суд зазначив, що працездатність позивачки та її фінансовий стан не є тими обставинами, які потрібно враховувати при вирішенні питання про присудження аліментів на утримання дружини. Крім того, при вирішенні цього позову не підлягає доказуванню й та обставина, що відповідач сплачує аліменти на утримання дітей.

Короткий зміст та узагальнюючі доводи апеляційної скарги

ОСОБА_6 адвокат Васютин Я. В. на рішення суду подав апеляційну скаргу, в якій посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування судом норм матеріального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції, визначаючи розмір аліментів, які просила позивачка стягнути на її утримання із ОСОБА_1 не врахував, що окрім соціальних виплат, які виплачуються державою по здійсненню догляду за дитиною з інвалідністю, ОСОБА_2 також отримує соціальну допомогу за кордоном. Так, за період з 01 травня 2024 року по 01 листопада 2024 року остання отримала соціальну допомогу в м. Антверпен в загальному розмірі 6361,32 Євро, що згідно із офіційним курсом НБУ за вказаний період приблизно становить 270350 грн. Крім того, апелянт щомісячно сплачує їй аліменти на утримання дітей в розмірі по 5000 грн на кожну дитину. Вказане в сукупності спростовує той факт, що позивачка потребує матеріальної допомоги.

Крім того, представник апелянта зазначає, що після ухвалення оскаржуваного судового рішення, ОСОБА_2 звернулася із позовом до ОСОБА_1 до Сімейного суду Антверпенського суду першої інстанції Королівства Бельгії, в якому просила визначити місце проживання дітей з нею, стягувати на її користь аліменти на утримання дітей та витрати на правову допомогу. У поданій заяві вказала, що працює хатньою робітницею і працевлаштована в NV «Прімахом», де отримує дохід в розмірі 1420 Євро, а також допомогу на дитину 387 Євро. Зазначені обставини спростостовують доводи позивачки, а також зроблені на їх основі висновки суду першої інстанції про те, що через зайнятість у здійсненні постійного стороннього догляду за дитиною з інвалідністю, вона позбавлена можливості працевлаштуватися на роботу.

За таких обставин, представник апелянта просить оскаржуване рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити.

Позиція інших учасників справи

ОСОБА_2 своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалася, що відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.

Позиція Івано-Франківського апеляційного суду

Відповідно до частин 1, 3 статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, судове засідання не проводиться.

Враховуючи категорію справи та ціну позову в цій справі, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Згідно з статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній та додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення.

Фактичні обставини справи

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 21 квітня 2001 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 09 грудня 2024 року було розірвано (а.с. 41-43).

У шлюбі у них народилося троє синів: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 16-17, 22).

Відповідно до корінця медичного висновку про дитину-інваліда до 18 років № 129 від 10 грудня 2021 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , страждає на вроджену двобічну клишоногість, рецидивуючу. Стан після оперативного лікування. Діагноз відповідає розділу VI пункту 2 підпункту 2.26 Переліку медичних показань. Дійсний до 01 грудня 2026 року, дата переогляду 15 листопада 2026 року (а.с. 12).

ОСОБА_5 призначено державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям інвалідам, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 від 03 березня 2017 року (а.с. 15).

Відповідно до відомостей з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (форми ОК-5 та ОК-7), ОСОБА_2 отримує виплати з Управління соціального захисту населення Надвірнянської РДА (а.с. 5-9).

ОСОБА_2 у період з 01 травня 2024 року до 01 листопада 2024 року отримувала від Громадського центру соціального захисту Антверпена еквівалент прожиткового мінімуму, який становив 6361,32 євро (а.с. 38-40).

Згідно із розрахунком зі сплати аліментів згідно виконавчого листа № 348/1172/24 від 18 жовтня 2024 року, виданого Надвірнянським районним судом, у 2025 році у ОСОБА_1 відсутня заборгованість зі сплати аліментів на утримання дітей (а.с. 52-54).

Застосовані норми права та висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_2 в обґрунтування своїх позовних вимог зазначала, що проживає з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який є дитиною з інвалідністю, має проблеми із самостійним пересуванням, потребує сторонньої допомоги, а тому вона має право на отримання аліментів від її чоловіка ОСОБА_1 .

Правовідносини щодо прав та обов`язків подружжя з утримання регулюються главою 9 СК України.

Так, відповідно до статті 88 СК України, якщо один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною з інвалідністю, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання триває протягом всього часу проживання з дитиною з інвалідністю та опікування нею і не залежить від матеріального становища того з батьків, з ким вона проживає. Розмір аліментів тому з подружжя, з ким проживає дитина з інвалідністю, визначається за рішенням суду відповідно до частини першої статті 80 цього Кодексу, без урахування можливості одержання аліментів від своїх батьків, повнолітніх дочки або сина.

Виходячи з аналізу наведеної норми, обов`язковими умовами виникнення права на утримання одного з подружжя на підставі статті 88 СК України є проживання разом дитиною з інвалідністю, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, та опікування нею, а також можливість надання матеріальної допомоги іншим з подружжя.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаютьсясторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частини перша,третя статті 12, частини перша, п`ята, шоста статті 81 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 , виходив із того, що позивачка належним чином довела обставини, необхідні для виникнення у неї права на утримання відповідачем на підставі статті 88 СК України.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Матеріалами справи дійсно підтверджується, що позивачка проживає із ОСОБА_5 , який є дитиною з інвалідністю, у зв`язку з вродженою двобічною клишоногістю. Відповідно до Переліку медичних показань, що дають право на одержання державної соціальної допомоги на дітей-інвалідів віком до 16 років, захворювання ОСОБА_5 зумовлює значні обмеження рухів функції, з обмеженням можливостей самообслуговування та самостійного пересування. Водночас, ОСОБА_1 є працездатним, працевлаштований, а тому має можливість надавати матеріальну допомогу іншому з подружжя (колишньому).

Наявність вказаних обставин у сукупності підтверджують обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_2 .

Відповідач будь-яких належних та допустимих доказів на спростування таких обставин до суду першої інстанції не надав та не довів його неможливість сплачувати аліменти у заявленому позивачкою розмірі. Таких доказів не надано ним і до суду апеляційної інстанції. Посилання в апеляційній скарзі на позов ОСОБА_2 до Сімейного суду Антверпенського суду першої інстанції Королівства Бельгії, в якому остання повідомила про те, що працює хатньою робітницею і отримує дохід в розмірі 1420 євро, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки такий позов було пред`явлено після ухвалення судом першої інстанції оскаржуваного судового рішення. Водночас відсутність існування доказів на момент ухвалення рішення суду першої інстанції, виключає можливість прийняття судом апеляційної інстанції таких доказів. Ба більше, суд першої інстанції правильно зазначив, що майновий стан позивачки не враховується судом при призначенні аліментів на її утримання на підставі статті 88 СК України. При цьому, відповідач не позбавлений права звернутися до суду із позовом про зменшення розміру аліментів, у випадку зміни його матеріального стану.

Не заслуговують на увагу і твердження апелянта, що необхідність у коштах на утримання позивача є фактично додатковими витратами, які стягуються окремо, оскільки норма статті 88 СК України передбачає самостійне правове регулювання порядку стягнення витрат на утримання одного з подружжя, який проживає та опікується дитиною з інвалідністю.

Згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд уважає, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з`ясовано всебічно та повно, їм дано правильну правову оцінку, рішення суду постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Васютин Ярослав Володимирович, залишити без задоволення.

Рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 23 січня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і в касаційному порядку оскарженню не підлягає, а у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач: Л. В. Василишин

Судді: В. М. Барков

І. О. Максюта