ПОСТАНОВА

Іменем України

06 березня 2025 року м. Кропивницький

справа № 396/1681/24

провадження № 22-ц/4809/355/25

Кропивницький апеляційний суд в складі:

Кропивницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді - Письменного О.А.,

суддів - Дуковського О.Л., Дьомич Л.М.,

при секретарі Федоренко Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Шишка Юлія Олександрівна, на додаткове рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 15 листопада 2024 року (суддя Русіна А.А.) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення 3% річних,-

встановив:

У вересні 2024 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 , в якому просив стягнути з останнього на свою користь 3 % річних за Договором позики від 20.12.2017 року в розмірі 7243,58 доларів США, що відповідно до офіційного курсу НБУ станом на дату подання позову складає 298 000,88 грн. та за договором позики від 10.12.2019 року в розмірі 5138,63 доларів США, що відповідно до офіційного курсу НБУ станом на дату подання позову складає 211403,24 грн.

Рішенням Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 17 жовтня 2024 року позов задоволено.

21.10.2024 представником позивача адвокатом Шишкою Ю,О. було подано клопотання про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат на правничу допомогу в розмірі 33680 грн.

Додатковим рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 15 листопада 2024 року відмовлено у задоволенні заяви адвоката Шишки Ю.О. про стягнення витрат на правничу допомогу по справі № 396/1681/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення 3% річних.

В апеляційній скарзі представник скаржника просить додаткове рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким заяву задовольнити. Вказує, що вказане рішення ухвалено з неправильним застосуванням судом норм матеріального права, є незаконним та необґрунтованим.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що професійна правнича допомога у цій справі надавалася позивачу адвокатом Шишкою Ю.О. на підставі Договору про надання правничої допомоги Б/Н від 11.09.2024 року (а.с.135), Додаткової угоди № 1 від 11.09.2024 року до Договору про надання правничої допомоги від 11.09.2024 року (а.с.136-137), ордеру на надання правничої допомоги (а.с.134).

У відповіді на відзив, поданої представником позивача 17.10.2024 року, зроблено заяву щодо витрат на професійну правничу допомогу, докази понесення позивачем витрат на правничу допомогу щодо супроводу справи № 396/1681/24 в Новоукраїнському районному суді Кіровоградської області будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу до суду подано: договір про надання правничої допомоги б/н від 11.09.2024 укладений між ОСОБА_1 та адвокатом Шишка Ю.О., Додаткову угоду № 1 до договору про надання правничої допомоги від 11.09.2024; ордер на надання адвокатом Шишкою Ю.О. правничої допомоги ОСОБА_1 від 11.09.2024 на підставі договору про надання правничої допомоги №б/н від 11.09.2024; Звіт про хід та результати виконання доручення (а.с.138-139) та опис виконаних робіт (а.с.140-141), з описом виконаних робіт та їх вартістю, загальна сума яких становить 33 680,00 грн.

Суд першої інстанції встановивши ненадання стороною позивача документів, що підтверджують оплату гонорару адвоката, відмовив у стягненні витрат на правничу допомогу, вважаючи їх не недоведеними.

Апеляційний суд не погоджуючись з таким висновком суду з огляду на таке.

Згідно з положеннями статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи і фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Чинне цивільне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, у тому числі, гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом робами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, у тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частини шостої статті 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У частині третій статті 141 ЦПК України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Тобто, ЦПК України передбачено критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення.

Відповідно до частини п`ятої статті 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Матеріали справи не містять клопотання відповідача про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката Шишки Ю,О., які підлягають розподілу між сторонами, а підстави вирішення судом питання про зменшення цих витрат з власної ініціативи відсутні.

Колегія суддів звертає увагу на те, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Дана позиція є усталеною, постанови Верховного суду від 23 грудня 2021 року у справі № 923/560/17, від 10 листопада 2021 року у справі № 329/766/18, від 24 січня 2024 року у справі № 357/13634/21.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову у стягненні витрат на правову допомогу з підстав недоведеності.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що додаткове рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу в сумі 33680 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Шишка Юлія Олександрівна, задовольнити.

Додаткове рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 15 листопада 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в сумі 33 680 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 21.03.2025.

Судді:

О.А.Письменний О.Л. Дуковський Л.М. Дьомич