Єдиний унікальний номер 722/2696/24
Номер провадження 2/722/156/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2025 року Сокирянський районний суд Чернівецької області

в складі:

головуючого судді Припхан І.І.

секретаря судового засідання Козак А.В.,

за участі:

відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засідання за правилами загального позовного провадження в залі суду в м.Сокиряни цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про припинення стягнення аліментів та звільнення від сплати заборгованості за аліменти,-

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2024 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про припинення стягнення аліментів.

В обґрунтування позову зазначив, що 30.04.2024 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до нього про стягнення аліментів на утримання батька.

04.07.2024 року Сокирянським районним судом Чернівецької області видано виконавчий лист по справі №722/868/24 про стягнення з нього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти на утримання батька.

На підставі виконавчого листа та заяви стягувача про відкриття виконавчого провадження від 04.07.2024 року головним державним виконавцем Сокирянського відділу державної виконавчої служби у Дністровському районі Чернівецької області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Хібовською К.В. було винесено постанову від 05.09.2024 року про відкриття виконавчого провадження ВП НОМЕР_3 про примусове виконання виконавчого листа №722/868/24.

Про вищевказане виконавче провадження йому стало відомо із повідомлення про блокування його рахунків в системі «Дія».

Отримавши копії документів у державного виконавця та ознайомившись із ними, вважає, що відповідач безпідставно звернувся до суду із заявою про стягнення з нього аліментів на утримання в розмірі 1/4 усіх видів доходів, оскільки: батько є пенсіонером та отримує пенсію, у батька наявні земельні ділянки, які знаходяться в селі Коболчин, Дністровського району, Чернівецької області та наскільки йому відомо дані земельні ділянки відповідач здає в оренду та отримує орендну плату. Також, у відповідача є донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка є здоровою працездатною особою та також може утримувати їх спільного батька. Окрім того, на утриманні позивача перебуває неповнолітній син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у якого наявний діагноз судомний синдром невстановленого генезису і даний синдром потребує постійного лікування та підтримування здоров`я дитини. Зазначив, що ОСОБА_1 проживає у його будинку, тобто ним надано батьку помешкання, оскільки останній не має свого, що на його думку і є утриманням.

За вказаних обставин позивачка, посилаючись на приписи норм права, які містяться в ст.202 СК України, просить припинити стягнення з нього аліментів та звільнити від сплати заборгованості за аліменти.

24.03.2025 року позивач подав до суду додаткові пояснення, за змістом яких позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити, додатково зазначив, що матеріали справи не містять жодних доказів в підтвердження додаткових витрат відповідача, чи то витрат на лікування, факт відвідування лікарні відповідачем не підтверджує понесення ним додаткових витрат на лікування, окрім того судом повинно враховуватись наявність одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову.

Позивач в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву за змістом якої просив розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання з`явився, відзив на позов не подав, водночас в судовому засідання зазначив, що проти задоволення позову заперечує.

Дослідивши та оцінивши докази, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 19.07.1968 року, батьками ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вказані ОСОБА_1 та ОСОБА_5 .

Заочним рішенням Сокирянського районного суду Чернівецької області від 03.07.2024 року, яке набрало законної сили, з ОСОБА_2 стягнуто на користь ОСОБА_1 аліменти на його утримання в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 30.04.2024 року.

Із заявою про перегляд заочного рішення ОСОБА_2 не звертався.

04.07.2024 року Сокирянським районним судом Чернівецької області видано виконавчий лист по справі №722/868/24 про стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти на утримання батька.

Згідно постанови головного державного виконавця Сокирянського відділу державної виконавчої служби у Дністровському районі Чернівецької області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Хібовською К.В. від 05.09.2024 року відкрито виконавче провадження ВП НОМЕР_3 з виконання виконавчого листа №722/868/24, виданого 04.07.2024 року.

Відповідно до копії довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб від 24.09.2024 року №517, за адресою АДРЕСА_1 , зареєстровані позивач ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_1 , та даний житловий будинок перебуває у власності ОСОБА_2 , що підтверджується копією договору купівлі-продажу житлового будинку від 17.04.2001 року.

Як вбачається з копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 30.04.2013 року, у позивача на утриманні перебуває малолітній син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який згідно копії заключення ЛКК № 432 від 16.08.2024 року страждає судомним синдромом невстановленого генезису.

Згідно зі ст. 51 Конституції України повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків.

У відповідності до ч. 1 ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Частиною 1 ст. 205 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін.

Згідно ч. 2 ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін, можливості одержання утримання від інших дітей, дружини, чоловіка та своїх батьків. Отже, при вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків необхідно враховувати, що таке право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей, виникає за умови непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Майновий стан дітей впливає на розмір аліментів і не є підставою для звільнення від обов`язку утримувати матір, батька.

Тлумачення ст. 202 СК України свідчить, що обов`язок повнолітніх «дітей» утримувати своїх батьків виникає на підставі сукупності наступних умов - походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (зокрема, усиновлення), непрацездатність матері, батька та потреба матері, батька в матеріальній допомозі.

Отже, зобов`язання повнолітніх «дітей» утримувати своїх батьків не виникає в разі відсутності хоча б однієї із вказаних умов. При цьому обов`язок повнолітніх «дітей» не пов`язується з їхньою працездатністю й можливістю надавати батькам матеріальну допомогу (це зазначено, зокрема, у постанові Верховного Суду від 05.09.2019 р. у справі №212/1055/18-ц).

У відповідності до ч. 1 ст. 204 СК України, дочка, син можуть бути звільнені судом від обов`язку утримувати матір, батька, якщо буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків.

Відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» непрацездатними особами, зокрема, є особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку або визнані інвалідами.

Відповідно до ст. 47 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні», діти зобов`язані піклуватися про батьків похилого віку, подавати їм допомогу і підтримку, в разі необхідності здійснювати догляд за ними. Таким чином, необхідною умовою для виникнення обов`язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є наявність двох обов`язкових підстав - непрацездатність батьків та потреба в матеріальній допомозі.

У п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року надано роз`яснення, що обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги не є абсолютним.

Якщо мати, батько були позбавлені батьківських прав і ці права не були поновлені, обов`язок утримувати матір, батька у дочки, сина, щодо яких вони були позбавлені батьківських прав, не виникає.

Згідно п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК), не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них (ст.204 СК). Таким чином, право на утримання від дочки, сина - мати та батько матимуть за умови, якщо вони є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги. Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи.

При вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Звільнення від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків, що передбачено ч. 1 ст. 204 СК України.

Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (усиновлення); непрацездатність матері, батька; потреба батька, матері в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї з вказаних обставин.

Обов`язок дітей утримувати батьків не залежить від їхнього матеріального стану.

Рішенням Сокирянського районного суду Чернівецької області від 03.07.2024 року, яке набрало законної сили, встановлено, що відповідач ОСОБА_1 в розумінні чинного законодавства є непрацездатною особою, пенсіонером за віком, а також з 14.02.2023 року інвалідом другої групи загального захворювання, довічно.

Згідно виписного епікризу з історії хвороби №3327, вбачається, що ОСОБА_1 в період з 07.12.2021 року по 25.12.2021 року перебував на лікуванні в хірургічному відділення КНП «Сокирянська лікарня», де 09.12.2021 року його було прооперовано.

Згідно копій виписок із медичної картки стаціонарного хворого на злоякісне новоутворення за №1551 від 16.02.2022 року, за №7459 від 03.08.2022 року, №8177 від 24.08.2022 року, ОСОБА_1 проходив стаціонарне лікування в ОКНПП «Буковинський клінічний онкологічний центр» в період з 14.02.22 року по 16.02.2022 року, з 01.08.2022 року по 03.08.2022 року, з 22.08.2022 року по 24.08.2022 року, діагноз: Са сигмовидної кишки. Стан після комбінованого лікування Кл. гр.ІІ.

Крім того, у зв`язку з наявними у позивача захворюваннями він вимушений періодично проходити ряд обстежень у лікувальних закладах.

Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Позивач звертає увагу на те, що має на утриманні малолітнього сина, який за станом здоров`я потребує лікування, однак доказів щодо витрат на лікування суду не надано. При цьому суд звертає увагу, що обов`язок сплати аліментів повнолітніх «дітей» не пов`язується з їхньою працездатністю й можливістю надавати батькам матеріальну допомогу (це зазначено, зокрема, у постанові Верховного Суду від 05.09.2019 р. у справі №212/1055/18-ц). Майновий стан дітей впливає на розмір аліментів і не є підставою для звільнення від обов`язку утримувати матір, батька.

Доводи сторони позивача про те, що відповідач здає в оренду земельні ділянки не знайшли свого підтвердження конкретними доказами.

Також суду не надано жодних доказів щодо наявності у відповідача ОСОБА_1 доньки ОСОБА_3 .

Щодо посилання позивача, що батько ОСОБА_1 проживає в будинку позивача та надає відповідачу місце для проживання, а відтак позивач здійснює його утримання, то варто зазначити, що спільне проживання в одному будинку не звільняє від обов`язку утримувати батьків.

Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З огляду на вище викладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, аналіз досліджених доказів та їх належна оцінка свідчать про безпідставність заявлених позовних вимог, а тому суд приходить до висновку, що в задоволенні позову ОСОБА_2 про припинення стягнення з нього аліментів та звільнення від сплати заборгованості за аліменти слід відмовити.

У зв`язку із відмовою судом у задоволенні позовних вимог, судові витрати по справі необхідно залишити за позивачем як фактично понесеним у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.12,13,81,82,258-259,263-265 ЦПК України, ст.ст. 202-203 СК України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенніпозовної заяви про припинення стягнення аліментів та звільнення від сплати заборгованості за аліменти - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернівецького апеляційного суду через Сокирянський районний суд Чернівецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: І.І.Припхан