Справа № 474/1207/24
Провадження № 2/474/81/25
РІШЕННЯ

Іменем України

24.03.25р. с-ще Врадіївка

Врадіївський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Сокола Ф.Г.

за участю секретаря судового засідання Багрін Н.А.

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

встановив:

14.11.2024р. ОСОБА_1 (далі - позивачка) звернулася з позовом до ОСОБА_2 (далі - відповідач), у якому просить розірвати шлюб зареєстрований між сторонами 30.07.2016р. виконавчим комітетом Гуляницької сільської ради Врадіївського району Миколаївської області, актовий запис № 1.

Позов обґрунтований тим, що сторони на даний момент припинили проживати разом, шлюбні відносини між ними припинені, вони перестали розуміти один одного, вести домашнє господарство, а також у них з`явилися розбіжності в поглядах на сімейне життя, сімейні обов`язки з виховання дитини, ведення спільного побуту. Шлюб носить формальний характер, а тому подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе і суперечить інтересам позивачки. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Також у позовній заяві позивачка просила судові витрати, які складаються з судового збору та з витрат на правову допомогу покласти на відповідача.

Позивачка та її представник ОСОБА_4 в судові засідання 03.03.2025р. та 24.03.2025р. не з`явилися, хоча належним чином в порядку, визначеному ст.ст. 128-130 ЦПК України, повідомлені про час, дату та місце судового розгляду, про причини неявки не повідомили. Водночас 21.01.2025р. представник позивачки ОСОБА_4 подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні та просив усі судові засідання здійснювати без його та позивачки участі.

Відповідач в судові засідання 03.03.2025р. та 24.03.2025р. не з`явився, хоча належним чином в порядку, визначеному ст.ст. 128-130 ЦПК України, повідомлений про час, дату та місце судового розгляду, шляхом направлення поштовим зв`язком судових повісток за адресою реєстрації місця проживання, а також через розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України про виклик відповідача до суду. Про причини неявки не повідомив, відзив на позов не подав, з заявами чи клопотаннями на адресу суду не звертався.

З огляду на приписи ст.ст. 211 та 223 ЦПК України суд визнав за можливе розглянути справу по суті без участі сторін за наявними у справі доказами.

Дослідив матеріали справи, судом встановлено таке.

Так, як вбачається з матеріалів справи, у свідоцтві про народження серії НОМЕР_1 , виданому повторно Південним районним у місті Кам`янське відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у ньому батьком дитини вказано ОСОБА_2 та матір`ю - ОСОБА_5 .

30.07.2016р. Виконавчим комітетом Гуляницької сільської ради Врадіївського району Миколаївської області було зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , актовий запис № 1, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 , виданим 30.07.2016р. Виконавчим комітетом Гуляницької сільської ради Врадіївського району Миколаївської області.

Прізвище після реєстрації шлюбу дружини з дошлюбного ОСОБА_6 було змінено на ОСОБА_7 .

Фактично сторони припинили шлюбні стосунки, не проживають разом.

Позивачка з квітня 2019р. зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (паспорт громадянина України серії та номеру НОМЕР_3 ).

Відповідач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 (адресна довідка № 783-15-01 від 24.12.2024р.).

29.10.2024р. між адвокатом Герсасимчук О.О. та позивачкою (клієнт) укладено договір про надання правової допомоги, в якому (п.п. 1.1, 1.2) адвокат прийняв на себе зобов`язання надавати клієнту правову допомогу, включаючи представництво та інші види адвокатської діяльності щодо захисту прав, інтересів та свобод клієнта, в тому числі в судах України усіх рівнів та інстанцій щодо розірвання шлюбу з ОСОБА_2 (збір та аналіз інформації, надання консультацій та роз`яснень, складання процесуальних документів, їх копіювання, інше). У розділі 3 договору сторони погодили розмір гонорару - 5 000 грн. 00 коп.

Згідно платіжної інструкції № Р24АD7936 від 01.11.2024р. ОСОБА_1 сплачено на користь ОСОБА_4 кошти у розмірі 6 100 грн. (переказ власник коштів).

Згідно ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану (ст. 21 СК України).

У відповідності до ч. 2 ст. 104 та ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Частинами 1 ст. 110 СК України визначено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

За вимогами ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам.

За приписами ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Позивачка просила стягнути з відповідача на свою користь витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000 грн. 00 коп.

Відповідно до ст. 1 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність № 5076-УІ від 05.07.2012р. (далі - Закон № 5076-УІ) договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009р. № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону № 5076-УІ).

У постанові від 15.06.2022р. Великої Палати Верховного Суду у справі № 910/12876/19 зауважено, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини. Водночас чинне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. З урахуванням наведеного суд зазначив, що процесуальним законодавством передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Так, у справі Схід / Захід Альянс Лімітед проти України (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. (ч. 4 ст. 137 ЦПК України).

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

У відповідності до ч. 6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони, тощо. Тобто у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката, суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у ч. 4 ст. 137 ЦПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям. Саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020р. у справі № 755/9215/15-ц вказала на виключення ініціативи суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Представником позивача на підтвердження понесених витрат надано договір про надання правової допомоги від 29.10.2024р. між адвокатом Герсасимчук О.О. та позивачкою, в якому (п.п. 1.1, 1.2) адвокат прийняв на себе зобов`язання надавати клієнту правову допомогу, включаючи представництво та інші види адвокатської діяльності щодо захисту прав, інтересів та свобод клієнта, в тому числі в судах України усіх рівнів та інстанцій щодо розірвання шлюбу з ОСОБА_2 (збір та аналіз інформації, надання консультацій та роз`яснень, складання процесуальних документів, їх копіювання, інше), а також платіжну інструкцію № Р24АD7936 від 01.11.2024р. ОСОБА_1 сплачено на користь ОСОБА_4 кошти у розмірі 6 100 грн. (переказ власник коштів).

Враховуючи вищевикладене, суд, керуючись принципом співмірності та розумності, реальністю адвокатських витрат, виходячи із складності справи та обставин розгляду справи у відсутність позивачки і її представника, які у судові засідання 03.03.2025р. та 24.03.2025р. не з`явилися, звернувшись 21.01.2025р. на адресу суду з заявою про розгляд справи у їх відсутність, дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивачки витрат на правничу допомогу у розмірі 1 500 грн. 00 коп.

На підставі ст. 141 ЦПК України, судові витрати зі сплати судового збору в сумі 968 грн. 96 коп. підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-89, 142, 258-268, 273 ЦПК України та ст.ст. 3, 104, 105, 110-112 СК України, суд, -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб зареєстрований 30.07.2016р. Виконавчим комітетом Гуляницької сільської ради Врадіївського району Миколаївської області між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , актовий запис № 1 - розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) судові витрати: судовий збір в сумі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) грн. 96 коп., витрати на професійну (правничу) допомогу в сумі 1 500 (одна тисяча п`ятсот) грн. 00 коп.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Врадіївський районний суд Миколаївської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У відповідності до ст. 115 СК України копію рішення після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Повний текст рішення складений та підписаний 25 березня 2025 року.

Суддя Ф.Г. Сокол