Справа № 450/6182/23 Провадження № 2-др/450/8/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2025 року суддя Пустомитівського районного суду Львівської області Добош Н.Б., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про повернення судового збору, сплаченого при подачі заяви про скасування судового наказу від 11.03.2024 року по справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівгаз збут» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за спожитий природний газ з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних,-

в с т а н о в и в:

11.03.2024 року Пустомитівським районним судом Львівської області видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівгаз збут», - 1 483, 23 грн. основного боргу за спожитий природній газ; 44, 15 грн. - інфляційні втрати та 9, 18 грн. 3 % річних.

08.10.2024 року Пустомитівським районним судом Львівської області заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу від 11.03.2024 року повернуто заявнику без розгляду.

25.11.2024 року Пустомитівським районним судом Львівської області заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу від 11.03.2024 року повернуто заявнику без розгляду.

06.12.2024 року ухвалою Пустомитівським районним судом Львівської області, судовий наказ від 11.03.2024 року по справі № 450/6182/23 про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівгаз збут», - 1 483, 23 грн. основного боргу за спожитий природній газ; 44, 15 грн. - інфляційні втрати та 9, 18 грн. 3 % річних, скасовано.

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про повернення судового збору, сплаченого при подачі заяви про скасування судового наказу.

Дослідивши матеріали справи, суд доходить наступного висновку.

Відповідно до ст.4-2 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду заяви про скасування судового наказу судовий збір встановлюється у таких розмірах: 0,05 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (сума 151,40 грн.).

Заявником при зверненні до суду із заявою про скасування судового наказу було сплачено судовий збір визначений ст. 4-2 Закону України «Про судовий збір».

Вичерпний перелік підстав повернення судового збору визначений частиною 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір».

Сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: 1) зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом; 2) повернення заяви або скарги; 3) відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі; 4) залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв`язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням); 5) закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Повернення судового збору сплаченого при подачі заяви про скасування судового наказу не передбачено.

Порядок розгляду справ наказного провадження визначений розділом II ЦПК України «Наказне провадження». Вказаний розділ ЦПК України окремо не встановлює порядку відшкодування судових витрат, які понесені боржником.

При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 164 ЦПК України, в разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Зі змісту зазначених норм процесуального права випливає, що судові витрати підлягають розподілу між позивачем та відповідачем (сторонами у позовному провадженні) у разі вирішення спору по суті, тобто при ухваленні судом остаточного рішення, оскільки саме тоді на суд покладається обов`язок вирішення питання щодо розподілу судових витрат з урахуванням приписів ст. 141 ЦПК України.

Разом з тим, ЦПК України не містить визначеного порядку розподілу судових витрат між учасниками наказного провадження, зокрема, не містить норми, відповідно до якої у випадку скасування судового наказу на заявника, за судовим наказом, покладався би обов`язок відшкодування боржнику судових витрат. Отже, судові витрати підлягають розподілу тільки за результатами розгляду справи. У справі наказного провадження спір між стягувачем та боржником суд не вирішує, а тому підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку, що подана заява задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.7 Закону України «Про судовий збір», ст. 353 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

в задоволенні заяви ОСОБА_1 про повернення судового збору, сплаченого при подачі заяви про скасування судового наказу від 11.03.2024 року по справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівгаз збут» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за спожитий природний газ з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних,- відмовити.

Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.

СуддяН. Б. Добош