справа № 373/1371/23
головуючий у суді І інстанції Чехов С.І.
провадження № 22-ц/824/1202/2025
суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Мостова Г.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

19 березня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Мостової Г.І.,

суддів: Березовенко Р.В., Лапчевської О.Ф.,

за участі секретаря судового засідання Лазоренко Л.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Софійського Сергія Юрійовича на ухвалу Баришівського районного суду Київської області від 10 квітня 2024 року

за заявою представника ОСОБА_1 - адвоката Софійського Сергія Юрійовича про забезпечення позову

у справі за позовом ОСОБА_1 до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Семенівське» про виділення майна в натурі, -

в с т а н о в и в :

У липні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Баришівського районного суду Київської області із позовом до СТОВ «Семенівське», у якому він просить суд зобов`язати відповідача СТОВ «Семенівське» виділити в натурі майно позивачу ОСОБА_1 на суму 166 820 грн з оформленням акту приймання-передавання цього майна відповідно до свідоцтва про право власності на майновий пай члена КСП (майновий сертифікат) від 28 травня 2012 року серія КИ-1 №09231, виданого Семенівською сільською радою, у якому частка позивача становить 166 820 грн.

Також представник ОСОБА_1 - адвокат Софійський С.Ю. подав до Баришівського районного суду Київської області заяву про забезпечення позову, у якій він просить заборонити СТОВ «Семенівське» вчиняти будь-які дії та приймати рішення щодо передачі, відчуження належного йому рухомого та нерухомого майна. Накласти арешт на рухоме та нерухоме майно, належне СТОВ «Семенівське».

Заява обґрунтована тим, що, враховуючи предмет позову, ефективним заходом забезпечення позову є арешт спірного майна та зупинення вчинення можливих дії, рішень відповідача з відчуження спірного майна до вирішення судом справи по суті. Після ознайомлення з позицією та доказами наданими відповідачем стало розуміло, що з моменту виникнення у нього права власності на спірне майно з 26 вересня 2002 року, відповідачем вживаються різні за своїм характером, змістом та ознаками дії щодо можливого уникнення будь-якої відповідальності та можливого в майбутньому виділення майна надбаного за нікчемними правочинами. Так відповідач СТОВ «Семенівське» з 26 вересня 2022 року є правонаступником колективного сільськогосподарського підприємства «Семенівка», що підтверджується статутом затвердженим 11 квітня 2000 року і функціонує на даний момент, відповідно до статуту якого до нього перейшли права членів попередніх підприємств.

Ухвалою Баришивського районного суду Київської області від 10 квітня 2024 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що зі статуту СТОВ «Семенівське» не вбачається, що указане товариство є правонаступником КСП «Семенівка».

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 - адвокат Софійський С.Ю. подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу Баришивського районного суду Київської області від 10 квітня 2024 року та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити заяву про забезпечення позову.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що предметом позову є виділення майна в натурі з СТОВ «Семенівське» на користь ОСОБА_1 , тому ефективним заходом забезпечення позову є арешт спірного майна та зупинення вчинення можливих дії, рішень відповідача з відчуження спірного майна до вирішення судом справи по суті.

Зазначає, що суд першої інстанції, розглядаючи заяву про забезпечення позову розглянув не питання можливого уникнення відповідачем будь-якої відповідальності та можливого в майбутньому ускладнення виконання рішення суду, а фактично розглянув одне з основних питань по суті позову, а саме встановив, що відповідач не є правонаступником попереднього власника майна КСП «Семенівка».

Відповідач СТОВ «Семенівське» не скористалося своїм процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, заперечень щодо змісту та вимог апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції не направило.

Учасники справи у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Виходячи з положень статті 13 ЦПК України кожна сторона розпоряджається своїми правами на власний розсуд, у т. ч. правом визначити свою участь в судовому засіданні, а з огляду на положення статті 372 ЦПК України явка до суду апеляційної інстанції не є обов`язковою.

Зважаючи на вимоги частини 9 статті 128, частини 5 статті 130, частини 2 статті 372 ЦПК України колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Колегія апеляційного суду, вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, дійшла висновку про таке.

Згідно із частиною 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Одним із механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову.

Частиною 1, 2 статті 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують реальне виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Мета забезпечення позову - це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкоджання спричинення значної шкоди позивачу.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову з підстав відсутності доказів того, що СТОВ «Семенівське» є правонаступником КСП «Семенівка, суд першої інстанції залишив поза увагою, що при розгляді заяви про забезпечення позову вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову і не вирішуються матеріально-правові вимоги та заперечення осіб, які беруть участь у справі, а також не вирішується наперед результат розгляду справи по суті позову.

Разом з тим, колегія суддів зауважує, що при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків від заборони відповідачу/ іншим особам здійснювати певні дії (постанова Верховного Суду від 22 липня 2021 року у справі № 910/4669/21).

У вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову суду необхідно дотримуватися принципу їх співмірності із заявленими позивачем вимогами.

Заходи щодо забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову (аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 18 лютого 2022 року у справі № 910/12404/21).

Верховний Суд неодноразово наголошував (у тому числі у постановах від 09 грудня 2020 року у справі № 910/9400/20, від 21 грудня 2020 року у справі № 910/9627/20) на необхідності конкретизації заходів забезпечення позову в аспекті співмірності заходів забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами.

У заяві про забезпечення позову представник позивача просив заборонити СТОВ «Семенівське» вчиняти будь-які дії та приймати рішення щодо передачі, відчуження належного йому рухомого та нерухомого майна; накласти арешт на рухоме та нерухоме майно, належне СТОВ «Семенівське».

Тобто представник позивача просив суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно відповідача без наведення переліку такого майна, що перешкоджає суду переконатися у забезпеченні збалансованості інтересів сторін, а також у тому, що вжиті заходи забезпечення позову не є надмірними.

Таким чином суд першої інстанції зробив правильний висновок про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову, проте помилково відмовив з підстав недоведеності правонаступництва відповідача, а тому оскаржена ухвала суду першої інстанції підлягає зміні з викладенням її мотивувальної частини в редакції цієї постанови.

Відповідно до частини 1, 4 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

Керуючись статтями 367, 369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Софійського Сергія Юрійовича задовольнити частково.

Ухвалу Баришивського районного суду Київської області від 10 квітня 2024 року змінити, виклавши мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 24 березня 2025 року.

Головуючий Г.І. Мостова

Судді Р.В. Березовенко

О.Ф. Лапчевська