Справа № 740/1499/25
Провадження № 2-о/740/97/25
УХВАЛА

25 березня 2025 року м. Ніжин

Суддя Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області Шевченко І. М., перевіривши заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Лосинівська селищна рада Ніжинського району Чернігівської області, ОСОБА_2 , про встановлення факту належності правовстановлюючого документа,

установила:

24.03.2025 заявниця подала до Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області вказану заяву, в якій просила встановити факт належності правовстановлюючого документа, а саме належності свідоцтва про право власності від 26.02.2012 року б/н, виданого Виконавчим комітетом Данинської сільської ради, відомості про яке внесено до Реєстру прав власності на нерухоме майно, реєстраційний номер майна 36084410, - ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Перевіривши заяву, слід зазначити таке.

Пунктом 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Згідно із ч. 1 ст. 316 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подаєт ься до суду за місцем її проживання.

Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Правовідносини, пов`язані зі свободою пересування та вільним вибором місця проживання в Україні, порядок реалізації свободи пересування та вільного вибору місця проживання, випадки їх обмеження регулює Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" місце проживання це житло з присвоєною у встановленому законом порядку адресою, в якому особа проживає, а також апартаменти (крім апартаментів у готелях), кімнати та інші придатні для проживання об`єкти нерухомого майна, заклад для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, стаціонарна соціально-медична установа та інші заклади соціальної підтримки (догляду), в яких особа отримує соціальні послуги.

Згідно із ч. 2 ст. 16 Прикінцевих положень Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" місце проживання особи, яке на день набрання чинності цим Законом підтверджувалося пропискою або було відповідно зареєстроване, вважається зареєстрованим.

Частиною 1 ст. 5 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» передбачено, що громадянин України, який проживає на території України, а також іноземець чи особа без громадянства, який на законних підставах постійно або тимчасово проживає на території України, зобов`язані протягом 30 календарних днів після прибуття до нового місця проживання (перебування) задекларувати або зареєструвати його.

Таким чином, при визначенні підсудності заяви фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, береться до уваги саме зареєстроване місце проживання заявника, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 16.10.2019 у справі № 449/1352/15-ц та в постанові від 07.11.2018 у справі № 758/15840/16-ц.

Крім того, Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 24.06.2024 року у справі № 554/7669/21 вказав, що в нормах ЦПК України передбачено використання лише зареєстрованого місця проживання, фактичне місце проживання фізичної особи не має правового значення.

А тому використання для встановлення конкретного суду за визначеною територіальною підсудністю фактичної адреси проживання матиме наслідком невизначеність при вчиненні окремих процесуальних дій, адже фактичне місце проживання може змінюватись чи не щодня. Крім того, особа може мати більше ніж одне фактичне місце проживання, але зареєстроване може бути лише одне місце проживання.

Звертаючись до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, тобто із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, заявниця зазначила своє місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , що також підтверджується доданою до заяви копією паспорта ОСОБА_1 .

Подаючи до Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області вищевказану заяву про встановлення факту, що має юридичне значення, заявниця не надала жодних доказів на підтвердження того, що у встановленому законом порядку її місце проживання зареєстроване в межах м. Ніжина або Ніжинського району Чернігівської області, а тому з урахуванням ч. 1 ст. 316 ЦПК України справа не підсудна Ніжинському міськрайонному суду Чернігівської області.

Оскільки зареєстроване місце проживання заявниці знаходиться в межах м. Білої Церкви Київської області, то відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦПК України справа підсудна Білоцерківському міськрайонному суду Київської області.

За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

З урахуванням викладеного, зазначена справа не підсудна Ніжинському міськрайонному суду Чернігівської області, а підсудна Білоцерківському міськрайонному суду Київської області за місцем проживання (реєстрації) заявниці.

За таких обставин, справу слід передати за підсудністю до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області.

Керуючись ст. 2, 31, 32, 259 261, 315, 316 ЦПК України, -

ухвалила:

Справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Лосинівська селищна рада Ніжинського району Чернігівської області, ОСОБА_2 , про встановлення факту належності правовстановлюючого документа передати за підсудністю до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області.

Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення.

Передача справи на розгляд іншого суду за встановленою ЦПК України підсудністю з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до ст. 261 ЦПК України.

Суддя І. М. Шевченко