Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/97/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

18.03.2025 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в складі: головуючого - судді Левка Т.Ю., секретар судового засідання Онисько С.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Виноградів цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Виноградівської міської ради, про позбавлення батьківських (материнських) прав та припинення стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Дидинська Б.М., звернувся до Виноградівського районного суду Закарпатської області із позовом до відповідачки ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Виноградівської міської ради, про позбавлення батьківських (материнських) прав та припинення стягнення аліментів.

Позовні вимоги мотивовано тим, що з 12 липня 2005 року і до 12.01.2022 року позивач перебував в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою. Від шлюбу у них народилось троє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Після розірвання шлюбу діти залишились проживати з матір"ю. Рішенням Виноградівського районного суду від 26 листопада 2021 року позивач сплачував аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей. Сім"я розпалась із-за негідної поведінки відповідачки, яка вживала спиртні напої. Перебуваючи в нетверезому стані, вона ставала агресивною. Бували випадки, що позивач викликав працівників поліції, щоб втихомирити дружину. Перебуваючи в нетверезому стані, влаштовувала скандали, сварки, викрикувала нецензурні слова. Постановою Виноградівського районного суду від 20 грудня 2018 року відповідачку притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП, накладено штраф в розмірі 170 гривень. Сторони офіційно розлучились в січні 2022 року, але фактично припинили спільно проживати за декілька років до розірвання шлюбу із-за того, що позивачка зловживала спиртні напоями, вела розгульний, аморальний спосіб життя. Після розлучення діти вирішили залишитись проживати з матір"ю, але відповідачка самоусунулась від їхнього виховання. 14.01.2020 року, 21.09.2020 року та 28.04.2023 року за різними частинами статті 184 КУпАП України ОСОБА_2 притягнута до адміністративної відповідальності за ухилення її як матері від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей. Відповідачка тривалий час вживала спиртні напої , що привело до залежності від алкоголю. Діагноз захворювання: токсико-метаболічна (алкогольна) енцефалопатонейропатія з грубими статико-координаторними порушеннями функції ходи з помірним когнітивним зниженням, грубим порушенням функції нервової системи розладу психіки поведінки внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності. На даний час вона є інвалідом першої групи, перебуває у геріатричному пансіонаті.

Діти проживають з батьком в Словацькій Республіці. Старший син ОСОБА_6 є повнолітнім, працює тривалий час у Словаччині. Молодша донька ОСОБА_7 навчається у Бучанській початковій школі з дитячим садком, що підтверджується довідкою, виданою директором цієї школи та заявою батька про прийняття її до школи. Після того як мама дітей повністю припинила ними цікавитись, їхня бабуся по лінії матері, привезла дітей у Словацьку Республіку до батька. ОСОБА_4 також проживає з батьком у м. Братіславі ІІ, Братислава -Ружінов . Йому на підставі рішення суду дозволено перебувати на території Словацької Республіки від 13.08.2024 року по 04.03.2025 року. Він заочно навчається в школі. Батько дітей самостійно займається вихованням дітей, їхнім матеріальним забезпеченням, дбає про їхній духовний, фізичний розвиток, їм добре і комфортно з батьком. Діти є дисциплінованими, спокійними, врівноваженими , добре розвинуті, проживають з батьком на орендованій квартирі. Позивач матеріально забезпечений, працює на заводі. Має самостійний дохід і постійне місце проживання. Спиртними напоями не зловживає. Відповідачка повністю самоусунулась від виховання, спілкування з дітьми. Батько за відсутності матері приймає постійно участь у вихованні та житті дітей, турбується про здоров`я дітей, створив комфортні умови для розвитку, проводить свій вільний час разом з ними.

За таких обставин з метою найбільш повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів дітей, позивач вважає за необхідне вирішити питання про позбавлення відповідачки батьківських (материнських) прав та вирішити питання щодо припинення стягнення з нього аліментів, які стягуються на користь відповідачки згідно рішенням Виноградівського районного суду від 26 листопада 2021 року, оскільки з червня 2024 року позивач повністю утримує один самостійно дітей.

Позивач ОСОБА_1 та представник позивача адвокат Дидинська Б.М. в судове засідання не з`явилися, однак представник позивача подала до суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи без їх участі.

Відповідачка ОСОБА_2 належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання з невідомих причин не з`явилася, причини неявки не повідомила, відзив на позов не подала.

Представник третьої особи Органу опіки та піклування Виноградівської міської ради в підготовче засідання також не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність та надав до суду висновок органу опіки та піклування про позбавлення відповідачки батьківських прав відносно її дітей.

У відповідності до порядку, встановленого ст. ст. 223, 280, 281 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд прийшов до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних міркувань.

Суд встановив, що за період з 12 липня 2005 року по 12 січня 2022 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі.

Від шлюбу у них народилося троє дітей - син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який досяг повноліття, син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Сімейне життя у сторін не склалося і рішенням Виноградівського районного суду від 12 січня 2022 року по справі № 299/3945/21 шлюб між сторонами розірвано.

Після розірвання шлюбу діти залишились проживати з матір"ю.

Рішенням Виноградівського районного суду від 26 листопада 2021 року по справі № 299/5337/21, позивач сплачував аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей.

Сторони припинили спільне проживання та розірвали шлюб через поведінку відповідачки, яка на ґрунті зловживання спиртними напоями вчиняла сварки та скандали. вела розгульний, аморальний спосіб життя.

Постановою Виноградівського районного суду від 20 грудня 2018 року відповідачку притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства - ч.1 ст. 173-2 КУпАП , накладено штраф в розмірі 170 гривень.

Відповідачка самоусунулась від виховання дітей.

14.01.2020 року, 21.09.2020 року та 28.04.2023 року за різними частинами статті 184 КУпАП України ОСОБА_2 притягнута до адміністративної відповідальності за ухилення її як матері від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

На даний час діти сторін проживають разом з батьком в Словацькій Республіці та перебувають на його повному утриманні.

Мати дітей, відповідачка ОСОБА_2 не бере участь у житті, утриманні та вихованні сина і доньки.

Відповідачка тривалий час вживала спиртні напої , що привело до залежності від алкоголю. Діагноз захворювання: токсико-метаболічна (алкогольна) енцефалопатонейропатія з грубими статико-координаторними порушеннями функції ходи з помірним когнітивним зниженням, грубим порушенням функції нервової системи розладу психіки поведінки внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності. На даний час вона є інвалідом першої групи, перебуває у геріатричному пансіонаті. Згідно путівки Департаменту соціального захисту населення Закарпатської ОВА № 33 від 23.07.2024 року вона влаштована до КУ «Виноградівський геріатричний пансіонат» Закарпатської обласної ради та з 30.07.2024 року по даний час проживає і значиться на повному державному утриманні.

З висновку органу опіки та піклування Виноградівської міської ради про позбавлення батьківських прав відповідачки ОСОБА_2 відносно дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 від 17.02.2025 № 02.1-15/631 встановлено, що питання про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , відносно дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 було винесено на розгляд засідання Комісії з питань захисту прав дитини 14.02.2025 року. На засіданні представник ОСОБА_1 - ОСОБА_9 розповіла, що подружжя офіційно розлучилося в січні 2022 року, але фактично припинили спільно проживати п`ять років до юридичного розірвання шлюбу, із-за зловживання ОСОБА_2 спиртних напоїв, ведення нею розгульного, аморального способу життя. Повідомила, що її довіритель щоб утримувати сім`ю та належно сплачувати аліменти виїхав закордон. У зв`язку з тим, що ОСОБА_2 перебуває у КУ „Виноградівський геріатричний пансіонат" (має першу групу інвалідності внаслідок зловживання алкоголю), діти залишилися на утриманні та вихованні бабусі, яка не маючи можливості належно виконувати покладені на неї обов`язки у добровільно вивезла дітей до батька. У зв`язку з вищенаведеним, орган опіки та піклування Виноградівської міської ради вважає доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , відносно дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , залишити на розгляд суду.

У відповідності до вимог ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, а передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Статтею 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до роз`яснень викладених в п. 15 Постанови Пленуму ВСУ від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (далі по тексту Постанова Пленуму), позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Відповідно до п.16 Постанови Пленуму , ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Згідно ч.2 ст.141 Сімейного кодексу України окреме проживання батьків від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов`язків щодо дитини. У відповідності з ч.2 ст.157 Сімейного кодексу України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні.

Нехтування батьківськими обов`язками з боку відповідачки принижує гідність дітей, а наявність людини, яка юридично має права матері, але фактично залишається чужою людиною, може в подальшому привести до негативних наслідків у житті дітей як з моральної, так і з правової точки зору.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку; батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ч.4 ст. 155 Сімейного кодексу України ухилення кого-небудь із батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Пункт 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України регламентує, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Відповідачка зовсім не турбується про дітей, самоусунулася від постійного спілкування з дітьми та їх виховання і утримання; не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення; не надає дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу; не створює умов для отримання дітьми освіти; свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками.

Діти перебувають на повному майновому утриманні свого батька ОСОБА_1 , а також батько повністю дбає про їх фізичний і моральний стан, а також про їх духовний стан.

Відповідачка самоусунулась від виховання та утримання дітей, життям дітей не цікавиться, зв`язків з ними не підтримує.

Суд приходить до переконання, що відсутність жодного контакту відповідачки з своїми дітьми або іншого прояву турботи чи інтересу беззастережно вказують на наявність підстав для застосування до відповідачки заходів впливу, у зв`язку з чим позовні вимоги про позбавлення відповідачки батьківських прав підлягають до задоволення.

Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Рішенням Виноградівського районного суду від 26 листопада 2021 року з позивача стягнуто на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання двох дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , . ІНФОРМАЦІЯ_3 , в твердій грошовій сумі по 2000 гривень щомісячно на кожну дитину.

Однак, з червня 2024 року позивач повністю утримує один самостійно дітей.

Старший син сторін ОСОБА_6 , 2005 року народження вже повнолітній, працює у Словаччині.

Дочка ОСОБА_7 навчається у Бучанській початковій школі з дитячим садиком, що підтверджується довідкою виданою директором цієї школи.

Данієль заочно навчається у школі та проживає з батьком у м. Братіславі II, Братислава-Ружінов .

Відповідно до довідки Міністерства внутрішніх справ Словацької Республіки ЕС-ЕСВА1 -240513-О47

Припинення аліментів здійснюється за загальними принципами стягнення аліментів, враховуючи, що аліменти є поточними місячними платежами для поточного забезпечення потреб дитини, а також з метою необгрунтованого перерахування відповідачу аліментів за той період, коли дитина з ним не проживала і знаходилась у платника аліментів

Відповідно до ч. 1ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХП від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Стаття 179 СК України передбачає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання.

Відповідно до п.17 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина.

З аналізу статей вбачається, що припинення стягнення аліментів можливим є у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад мати дитини не витрачає отримувані нею аліменти на дитину. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів - матері дитини. При цьому обов`язок батька - платника аліментів утримувати дитину не припиняється.

Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч. 2 ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання.

Відтак, з урахуванням предмета даного спору (припинення стягнення аліментів на утримання дитини), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час звернення до суду з позовом і розгляду справи судом та ухвалення рішення по справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником.

Згідно з ч.4 ст.273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

З аналізу вказаних норм СК України вбачається, що право на отримання аліментів на утримання дитини має той із батьків, з ким проживає дитина.

Зважаючи на вищевикладене , суд приходить до переконання, що позивачем належними та допустимими доказами доведено підстави припинення стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітніх дітей, які проживають з батьком, у зв`язку зі зміною обставин, а саме те, що з 01 червня 2024 року діти проживають з батьком.

Таким чином, з урахуванням наведеного, слід припинити стягнення аліментів з позивача на утримання дітей з 01 червня 2024 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 13,18, 81, 141, 259, 263-265, 280, 281 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задоволити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_1 , мешканку АДРЕСА_1 , батьківських (материнських) прав відносно двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Припинити з 01.06.2024 стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які присуджені за рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області від 26.11.2021 року у справі №299/5337/21.

Відкликати з Виноградівського відділу державної виконавчої служби у Берегівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції виконавчий лист, виданий Виноградівським районним судом на виконання рішення суду від 26.11.2021 року у справі №299/5337/21.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення суду може бути оскаржено до Закарпатського апеляційного суду шляхом подання скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 24.03.2025.

ГоловуючийТ. Ю. Левко