Справа № 727/849/23
Провадження № 2/727/235/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2025 року м. Чернівці

Шевченківський районний суд м. Чернівці у складі:

головуючого судді Калмикової Ю. О.,

за участю секретаря Макогон А. А.,

за участю представника позивача Беженар І.М., Зюлковської Л.В.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

за участю представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернівці в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

УСТАНОВИВ:

Описова частина

Зміст позовних вимог

Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» звернувся до Шевченківського районного суду м. Чернівці з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Заяву № б/н від 20.08.2008.

Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг (далі - Договір), що підтверджується підписом у заяві.

Відповідач ознайомлений із Умовами, та правилами надання банківських послуг, що діяли станом на момент підписання анкети-заяви, що підтверджується підписом Відповідача у анкеті-заяві, де є відповідні запевнення Відповідача щодо ознайомлення та надання документів у письмовому виді, а також наказом банка про їх затвердження.

Відповідно до положень Умов та Правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті Позивача (www.privatbank.ua) АТ КБ «Приватбанк», що діяв на підставі Ліцензії НБУ № 22 від 29.07.2009, а зараз діє на підставі Ліцензії НБУ № 22 від 05.10.2011 керуючись законодавством України, публічно пропонує невизначеному колу осіб можливість отримання банківських послуг, для чого публікує «Умови та правила надання банківських послуг», які є публічною офертою, що містять умови та правила надання послуг банком його клієнтам. Таким чином, клієнт отримує доступ до всіх без виключення послуг Банку.

При укладанні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Формулярами та стандартними формами є саме «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, згідно яких обслуговується Відповідач.

Заявою Відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ «Приватбанк», які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі.

Також, одночасно із вищезазначеним свідченням приєднання до угоди Відповідача, дія Договору підтверджується фактом користування Відповідачем картковим рахунком та використання кредитних коштів.

Отже, підписавши заяву між сторонами, у відповідності до ст. 634 ЦК України, був укладений Договір про надання банківських послуг, який за своєю правовою природою є змішаним договором і містить в собі, зокрема, умови договору банківського рахунку (ст. 1066 ЦК України) та кредитного договору (ст. 1054 ЦК України).

Відповідно до виявленого бажання, Відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці Довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку.

Для користування кредитним картковим рахунком Відповідач отримав кредитну картку.

У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 33000,00 грн., що підтверджується Довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку.

Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п.п. 2.1.2.3., 2.1.2.4 Договору, на підставі яких Відповідач при укладанні Договору дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку.

Власник картрахунку зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, який відповідно до п. 1.1.51 Договору - короткостроковий кредит, який надасться Банком Клієнту у разі перевищення суми операції за платіжною карткою над сумою задишку коштів на його Рахунку в розмірі ліміту кредитування.

Пунктом 1.3.2.3. Договору передбачена можливість зміни Тарифів та інших невід`ємних частин Договору. При цьому у сторін Договору виникають обов`язки:

- у Кредитора: інформування позичальника щодо внесених змін шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п. 1.3.1.9 Договору;

- у Позичальника: отримання виписки про стан та про здійснені операції по карткових рахунках (п. 1.2.3. Договору).

На підставі п. 1.5.2 Договору, неотримання або несвоєчасне отримання Клієнтом виписок про стан рахунків не звільняє Клієнта від виконання його зобов`язань за даним Договором.

Згідно з п.п. 1.6.1, 1.6.2 Договору зміни в «Умови та правила надання банківських послуг» вносяться банком щомісячно в односторонньому порядку, а у випадках, коли в односторонньому порядку внесення змін неможливо, банк повідомляє клієнтів про внесені зміни шляхом використання різних каналів зв`язку, серед яких: офіційний сайт банку www.privatbank.ua, SMS - повідомлення клієнтам про зміни даних правил, клієнтські виписки, інші канали інформування.

У разі незгоди зі змінами «Умов та правил надання банківських послуг» або «Тарифів» клієнт має право надати Банку заяву про розірвання Договору виконавши умови п. 2.1.5.4. Договору.

АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав Відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

Відповідач зобов`язався повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов Договору, а саме згідно до п. 2.1.12.3, погашення Кредиту - поповнення Картрахунку Держателя, здійснюється шляхом внесення коштів у готівковому або безготівковому порядку і зарахування їх Банком на Картрахунок Держателя, а так само шляхом договірного списаним коштів з інших рахунків Клієнта на підставі Договору.

Відповідно до п.п. 2.1.1.12.11. Договору, Банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов`язків за цим Договором.

У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості Відповідач станом на 26.12.2022 має заборгованість 41537,14 грн., яка складається з наступного: 34134,70 грн. заборгованість тілом кредитом; 2136,96 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками, 5265,48 грн. заборгованість за простроченими відсотками, 0,00 грн. заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит, згідно з ст. 625, 0,00 грн. - комісія ; 0,00 грн. пеня.

На підставі викладеного, просили суд стягнути з відповідача на користь банку заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг б/н від 20.08.2008 у розмірі 41537,14 грн., станом на 26.12.2022 та понесені судові витрати у розмірі 2684,00 гривень.

Надходження позовної заяви та інших заяв до суду

12.06.2023 суддя ухвалою відкрила провадження у справі № 727/849/23 та призначила цивільну справу до розгляду після скасування заочного рішення у справі.

15.06.2023 відповідач надав відзив на позовну заяву, де зазначив, що 20.08.2008 між банком та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, шляхом підписання заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку, згідно якої ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Того ж числа ОСОБА_1 було підписано Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», якою визначено, зокрема, базова відсоткова ставка в місяць, яка нараховувалась на залишок заборгованості, в розмірі 3%, розмір щомісячних платежів, який складає 7 % від суми боргу, але не менше 50 грн. та не більше залишку боргу, строк сплати яких до 25 числа кожного місяця. Крім вказаного, ОСОБА_1 з банківською установою не підписував жодних документів в рамках кредитного договору б/н від 20.08.2008р.

Верховний Суд в своїй Постанові від 28 листопада 2018 р. в справі № 362/4079/16-ц вказав, що при розгляді справ на підтвердження тих чи інших умов кредитування, банки повинні надавати судам підписані позичальником Умови та Правила надання банком кредиту або докази, які б підтверджували, що саме ці Умови розумів відповідач, підписуючи заяву позичальника, наприклад, підписану заяву позичальника, яка містить посилання на конкретну редакцію таких Умов, відповідно, із наданням суду цієї редакції Умов або докази на підтвердження того, яка саме редакція Умов була чинною на дату підписання заяви позичальником,тощо.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Таким чином, документи, долучені до позовної заяви, не є достатніми доказами, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про отримання відповідачем Пам`ятки Клієнта, його ознайомлення саме з цими Умовами та Правилами надання банківських послуг, та прийняття умов договору у відповідності до прийнятих клієнтом Тарифів, що в сукупності із Заявою, свідчило б про укладення у належній формі договору між сторонами про надання банківських послуг.

Отже, Умови та правила надання банківських послуг в ПриватБанку, які містяться в матеріалах даної справи не містять даних про ознайомлення відповідача і його підпису, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви.

Аналогічні висновки містяться в постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №342/180/176 від 03 липня 2019 року.

Все вказане вище ґрунтується і на правовій позиції Верховного Суду, висловленою колегією суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в Постанові від 29 січня 2020 р., справа № 368/535/18-ц, провадження № 61-8554св19.

ОСОБА_1 вважає, що достатнього обґрунтування розміру суми заборгованості банк суду не надав.

У розрахунку процентної ставки банком не визначено період її нарахування за фактичну кількість днів (початок і кінець його обчислення, тобто фактично не визначено розрахунковий період обчислення процентної ставки).

З розрахунку спірної заборгованості й виписки по рахунку ОСОБА_1 вбачається, що:

- у підписаній відповідачем довідці про умови кредитування зазначено, що процентна ставка за користування кредитом становить 3,0% на місяць. У той же час розрахунки спірної заборгованості відповідача містять і більші відсоткові ставки, які застосовано для її визначення, а саме: 43,20% на рік - в період з 01.04.2015 по 15.04.2015, 42% на рік - в період з 15.04.2015 по 01.06.2015, 3,5% на місяць в період з 01.06.2015 по 31.07.2020, 3,40% на місяць - в період з 01.08.2020 по 28.02.2022, та з 01.08.2022р., тобто з процентної ставки, що є вищою, ніж процентна ставка, обумовлена сторонами.

Таким чином, частина нарахованих банком відсотків (поточних та прострочених за необумовленою ставкою у 72%, 84% приплюсовувалася до заборгованості за кредитом, тобто включалася до розміру заборгованості за кредитом, у зв`язку з чим остання збільшувалась, і на збільшену у такий спосіб заборгованість за кредитом позивачем іще нараховувалися проценти за користування кредитом за наступний період (місяць).

Тому ОСОБА_1 вважає, що АТ КБ «ПриватБанк» у спірних правовідносинах діяло не у передбачений кредитним договором між ними спосіб. Відповідно, відсутні підстави вважати, що АТ КБ «ПриватБанк» правильно визначило розмір заборгованості за кредитом.

За змістом абз. 3, 4 п. 28 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» - при вирішенні питання щодо правомірності підвищення банком чи іншою фінансовою установою процентної ставки слід розрізняти умови кредитного договору, які встановлюють односторонню зміну умов договору, від умов договору, що встановлюють погоджену сторонами процедуру зміни договору шляхом прийняття позичальником пропозиції кредитора про зміну умов договору відповідно до вимог ст. ст. 641 642 ЦК України або в порядку, визначеному ч. 6 ст. 1056-1 ЦК України.

ОСОБА_1 акцентує увагу суду, що в заяві від 20.08.2008 не передбачено умов щодо зміни відсоткової ставки та процедури повідомлення боржника про зміну такої.

Згідно з частиною першою статті 651 ЦК України зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

З урахуванням вказаного, оскільки укладення кредитного договору мало місце шляхом підписання ОСОБА_1 відповідної письмової заяви, то і зміна умов договору, умов кредитування мала відбутися у такий же спосіб. За таких обставин, зміна АТ КБ «Приватбанк» процентної ставки в односторонньому порядку не відповідає наведеним нормам права.

Приймаючи такий висновок, слід врахувати, що Верховним Судом України в Постанові від 11.10.2017 року у справі № № 347/1910/15-ц, 6-1374цс17 зазначалось, що боржник вважається належним чином повідомленим про збільшення розміру Процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника листа (повідомлення) про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові.

Таким чином, відсутні правові підстави для стягнення заборгованості по відсоткам за користування кредитом з розрахунку іншої процентної ставки ніж 3 % на місяць (36 % річних), яка погоджена при укладенні кредитного договору.

Як вбачається з розрахунку суми заборгованості за договором, наданої банком, поточна заборгованість відповідача виникла з жовтня 2008 року. Останній платіж за договором здійснено в сумі 11 грн. в квітні 2022 року.

Заборгованість розрахована банком з жовтня 2008 року по 26.12.2022.

Згідно з довідкою, наданою позивачем, ОСОБА_1 на підставі кредитного договору № б/н були надані наступні кредитні картки: НОМЕР_1 від 20.08.2008р. терміном дії до 02/10; НОМЕР_2 від 10.03.2010р., терміном дії до 12/13; НОМЕР_3 від 18.12.2013р., терміном дії до 12/17; НОМЕР_4 від 15.04.2015р., терміном дії до 01/18р.; 138860 від 05.06.2015р., терміном дії до 04/19; 789727від 15.05.2019р., терміном дії до 04/23.

Відповідач вважає, що звернення позивача до суду із даним позовом відбулось після спливу трирічного строку позовної давності, оскільки розрахунок заборгованості ним здійснено в період, починаючи з жовтня 2008 року.

Сплив позовної давності, про застосування якої бажає заявити відповідач, є підставою для відмови у позові.

В договірних відносинах, в яких передбачаються щомісячні платежі за отримані послуги, перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу.

Відповідно до ч. 1 статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку згідно з ч. 3 статті 264 ЦК України після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій є тією дією, яка свідчить про визнання ним боргу.

При цьому якщо виконання зобов`язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу.

Такий самий правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 27 лютого 2019 р. у справі № 761/16994/16, від 16 травня 2018р. у справі № 295/12541/15-ц.

В цьому контексті важливим також є і висновок, викладений у постанові Верховного Суду в постанові 27 грудня 2018 р. у справа № 127/8837/16-ц, а саме, - вчинення платежів за межами позовної давності не може свідчити про її переривання.

У постанові судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 6 листопада 2013 року № 6-11 бцс 13 зазначено, що відповідно до ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов.

Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення.

Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу.

За змістом правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 01 жовтня 2013 року у справі № 134цс14, відповідно до правил користування платіжною карткою, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Такий же правовий висновок Верховного Суд України, викладено у постанові від 19 березня 2014 р. у справі № 6-14цс14. Отже, у даному разі початок перебігу позовної давності щодо місячних платежів має обчислюватися зі спливом строку виконання чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця, вказаного на картці.

Позивачем додано до позову розрахунок заборгованості за договором від 20.08.2008р. за період з 20.08.2008р. по 31.05.2015р., розрахунок заборгованості за цим договором за період з 01.06.2015р. по 30.06.2019р. та розрахунок заборгованості за цим договором за період з 01.07.2019р. по 26.12.2022р.

Згідно розрахунку за період з 20.08.2008р. по 31.05.2015р., станом на 31.05.2015р. заборгованість за кредитом складає 5616,05грн. В цьому розрахунку, в колонці 17 зазначені сплачені відповідачем суми погашення за кредитом. Загальна їх сума за вказаний період складає 68827,28 грн.

З урахуванням кредитного ліміту, збільшеного 30.09.2011р. до 14000 грн., та з урахуванням обумовленої сторонами відсоткової ставки у розмірі 3% (36% річних), за ОСОБА_1 рахується переплата коштів на користь банку. За вказаного вище залишається незрозумілим, яким чином позивачем вираховано заборгованість за тілом кредиту в сумі 5616,05 грн.

Згідно розрахунком за період з 01.06.2015р. по 30.06.2019р., клієнтом погашено заборгованості за поточним тілом кредита - 92368,25 грн., за простроченим тілом кредита - 423,74 грн. (підсумкові дані розрахунку). Враховуючи кредитний ліміт, встановлений банком, також і за цей період відповідачем переплачено позивачеві коштів. Сплачені кошти покривають не тільки тіло кредиту, а й нараховані відсотки у розмірі 3% (36% річних).

Згідно з розрахунком за період з 01.07.2019р. по 26.12.2022р. клієнтом погашено заборгованості за поточним тілом кредита - 62437,34 грн., за простроченим тілом кредита - 439,30 грн.

(підсумкові дані розрахунку). Враховуючи кредитний ліміт, встановлений банком в розмірі 33000 грн., також і за цей період відповідачем переплачено позивачеві коштів. Сплачені кошти покривають не тільки тіло кредиту, а й нараховані відсотки у розмірі 3% (36% річних).

Враховуючи, що відповідачем було сплачено позивачу суму, що перевищує розмір одержаного ним кредиту, відповідно до наданого банком розрахунку, на час розгляду справи заборгованість відповідача за кредитом була відсутня.

Згідно з позовної заяви та доданого банком розрахунку, відповідач має заборгованість, зокрема, за простроченим тілом кредита в сумі 5411,70 грн., за простроченими відсотками - 5265,48 грн.

Доказів підписання та узгодження відповідачем Умов та Правил надання банком кредиту та Тарифів банку, в редакції поданій АТ КБ "Приватбанк", суду не надано, а тому слід прийти до висновку, що їх умови сторонами не узгоджувались.

Враховуючи зазначені обставини, беручи до уваги розрахунок заборгованості, відповідно до якого заборгованість нарахована і на прострочене тіло кредиту і на прострочені відсотки, можливості нарахування яких та порядку сплати у заяві позичальника від 20.08.2008 року не передбачено, відсутні підстави для задоволення позову в цій частині.

Заявляючи про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача суми заборгованості за простроченим тілом кредиту та простроченими відсотками, крім наведеного вище, ОСОБА_1 посилається і на правову позицію Верховного Суду, висловлену ним у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в Постанові від 21.10.2020р. по справі № 190/1419/19-ц, провадження № 61-10096св20.

В своїй постанові від 15 червня 2022 р., справа № 313/181/21, провадження № 61-20039св21, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду зазначив: «Водночас вимоги щодо стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту та простроченими відсотками не можуть бути задоволені оскільки умови, щодо нарахування вказаної заборгованості не визначені в анкеті-заяві від 25 липня 2019 року та у паспорті споживчого кредитування. Посилання касаційної скарги на те, що відповідачка, крім анкети-заяви, також підписала паспорт споживчого кредитування, а тому ознайомлена з основними умовами кредитування з використання кредитної картки, є безпідставними, з огляду на таке.... Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Отже, ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки у паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. Зазначене відповідає правовим висновкам Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, викладеним у постанові від 23 травня 2022 року у справі № 393/126/20, провадження № 61-14545сво20...».

У договорах за участю фізичної особи-споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів (ч.2 ст. 627 ЦК України). Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом (ч. 3 ст. 1054 ЦК України).

Споживач це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних із підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (п. 22 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Споживчий кредит це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції (п. 23 ч. 1 зазначеної статті у відповідній редакції).

10 червня 2017 р. набрав чинності Закону України «Про споживче кредитування», який визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні. Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування» (ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, чинній з 10 червня 2017 року). Отже, регулювання правовідносин банку зі споживачем щодо кредитування для споживчих потреб до 10 червня 2017 року відбувалося з урахуванням приписів Закону України «Про захист прав споживачів». З 10 червня 2017 року на ці відносини поширюється Закон України «Про споживче кредитування», а у частині, що йому не суперечить, також Закон України «Про захист прав споживачів».

Визначаючи зміст правовідносин, які виникли між сторонами кредитного договору, суди повинні встановити: на які потреби було надано кредит, чи здійснювалось кредитування з метою задоволення боржником особистих економічних та побутових потреб. Установивши, що кредитування здійснювалось на споживчі потреби, суд повинен застосувати до встановлених правовідносин законодавство щодо захисту прав споживачів (висновок Верховного Суду України, висловлений у постанові від 14 вересня 2016 р. у справі № 6-223цс16).

Якщо кредитодавець згідно з договором про надання споживчого кредиту одержує внаслідок порушення споживачем умов договору право на вимогу повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, або на вилучення продукції чи застосування іншої санкції, він може використати таке право лише уразі:

1) затримання сплати частини кредиту та/або відсотків щонайменше на 1 календарний місяць; або

2)перевищення сумою заборгованості суми кредиту більш як на десять відсотків; або

3)несплати споживачем більше однієї виплати, яка перевищує 5% суми кредиту; або

4)іншого істотного порушення умов договору про надання споживчого кредиту.

Якщо кредитодавець на основі умов договору про надання споживчого кредиту вимагає здійснення внесків, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі внески або повернення споживчого кредиту можуть бути здійснені споживачем протягом 30 календарних днів з дати одержання повідомлення про таку вимогу від кредитодавця. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про надання споживчого кредиту, вимога кредитодавця втрачає чинність (ч. 10 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів»).

Наведені приписи дають підстави виснувати, що ч.Ю ст. 11 зазначеного Закону у редакції, що була чинною до 10 червня 2017 року, встановила обов`язковий досудовий порядок врегулювання питання дострокового повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту.

Звернення до суду з позовом про дострокове повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту не замінює визначений Законом України «Про захист прав споживачів» порядок. Якщо кредитодавець звертається до суду з таким позовом, не виконавши вимоги ч. 10 ст. 11 цього Закону у редакції, чинній до 10 червня 2017 р., не дотримавши передбачений зазначеним договором порядок, який не має погіршувати порівняно із цим Законом становище споживача, то в останнього як у позичальника відсутній обов`язок достроково повернути кошти за договором про надання споживчого кредиту, а у суду відсутня підстава для задоволення відповідного позову у частині, яка стосується дострокового стягнення коштів за таким договором.

Така правова позиція висловлена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 травня 2020 р. (справа № 638/13683/15-ц).

Вказане вище підтверджено і у Постанові Верховного Суду від 22 грудня 2020 р. у справі №203/1625/16-ц (провадження №61-22626св19).

Як зазначив позивач, він керувався в даних спірних правовідносинах, серед іншого, і Умовами та Правилами надання банківських послуг, витяг з яких був доданий до позовної заяви. Відповідно до п.3.17 розділу 3 «Условия обслуживания», за наявності у клієнта простроченої заборгованості, банк має право розірвати договір, направивши клієнту письмове повідомлення.

ОСОБА_1 заявляє, що банк до нього не звертався з вимогою дострокового погашення усієї суми боргу.

ОСОБА_1 уважає, що з урахуванням строку дії останньої виданої йому картки (до кінця квітня 2023р. та, відповідно, кінцевий строк погашення кредиту в повному об`ємі, наступає не пізніше останнього дня місяця, вказаного на платіжній карті), банк звернувся до суду в січні 2023р. з вимогою про дострокове повернення кредитних коштів, не дотримавшись при цьому обов`язкового досудового порядку врегулювання спору.

ОСОБА_1 уважає, що надані позивачем докази не підтверджують обґрунтованість заявлених вимог, а обставини, наведені в позовній заяві є суперечливими та такими, що не відповідають дійсності.

Доводи особи, яка подала позов

Позовна заява мотивована тим, що відповідач внаслідок не виконання належним чином умови кредитного договору допустив утворення заборгованості за кредитом.

В судовому засіданні представники позивача ОСОБА_3 , ОСОБА_4 позовні вимоги підтримали, підтвердили факти, викладені в позові та просили суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та стягнути з відповідача на користь банку заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг б/н від 20.08.2008 у розмірі 41537,14 грн., станом на 26.12.2022 та понесені судові витрати у розмірі 2684,00 гривень.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 позовні вимоги не визнав повністю та заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 позовні вимоги не визнав повністю та заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву.

Вислухавши представників позивача, відповідача, представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд уважає, встановленими наступні фактичні обставини справи.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

З матеріалів справи вбачається, що згідно з анкети-заяви ОСОБА_1 про приєднання до умов і правил надання банківських послуг у Приватбанку від 20.08.2008 ознайомившись з умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами Приватбанку виявив бажання оформити на своє ім`я платіжну картку. З вказаної заяви вбачається, що ОСОБА_1 у графі бажаний кредитний ліміт за платіжною карткою "Універсальна" зазначив 4000 грн. із пільговим періодом 30 днів. Кредитний ліміт 2500 гривень.

Відповідно до п.п. 2.1.2.3, 2.1.2.4 Договору, Відповідач при укладанні Договору дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку.

Відповідно до п. 1.1.51. Договору, Овердрафт - короткостроковий кредит, який надасться Банком Клієнту у разі перевищення суми операції за платіжною карткою над сумою задишку коштів на його Рахунку в розмірі ліміту кредитування.

Відповідно до п.п. 1.6.1, 1.6.2 Договору зміни в «Умови та правила надання банківських послуг» вносяться банком щомісячно в односторонньому порядку, а у випадках, коли в односторонньому порядку внесення змін неможливо, банк повідомляє клієнтів про внесені зміни шляхом використання різних каналів зв`язку.

Відповідно до п. 2.1.12.3, погашення Кредиту - поповнення Картрахунку Держателя, здійснюється шляхом внесення коштів у готівковому або безготівковому порядку і зарахування їх Банком на Картрахунок Держателя, а так само шляхом договірного списаним коштів з інших рахунків Клієнта на підставі Договору.

Відповідно до п. 2.1.5.5 Договору, Відповідач зобов`язався погашати заборгованість за Кредитом, процентами за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором.

Відповідно до п. 2.1.5.7 Договору, Відповідач зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту.

Відповідно до п. 2.1.5.6, Договору, у разі невиконання зобов`язань за Договором Відповідач на вимогу Банку виконати зобов`язання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати Винагороди Банку.

У разі виникнення прострочених зобов`язань за кредитом згідно п. 2.1.12.6.1. Договору Клієнт сплачує Банку проценти в подвійному розмірі від зазначених в Тарифах, що діють на дату нарахування.

Відповідно до п. 2.1.7.6 Договору при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити Банку штраф розмір якого встановлено тарифами договору. Штраф нараховується на окремий рахунок договору і підлягає оплаті в зазначені банком терміни.

Згідно з розрахунком заборгованості, якими позивач обґрунтував свої вимоги вбачається, що станом на 26.12.2022 ОСОБА_1 має заборгованість у розмірі 41537,14 грн..

Згідно з довідкою, наданою АТ КБ «Приватбанк», ОСОБА_1 , 20.08.2008 встановлено кредитний ліміт в розмірі 2500,00 гривень, 19.04.2011 кредитний ліміт зменшено до 4000,00 гривень; 17.05.2011 кредитний ліміт 10000,00 грн., 02.06.2011 кредитний ліміт 11000,00 грн.; 16.08.2011 кредитний ліміт 14000,00 грн., 22.07.2016 кредитний ліміт 18000,00 грн.; 19.10.2017 кредитний ліміт 23000,00 грн.; 21.03.2019 кредитний ліміт 28000,00 грн., 13.10.2021 кредитний ліміт 33000,00 грн..

Згідно з довідкою, наданою АТ КБ «Приватбанк», ОСОБА_1 на підставі кредитного договору № б/н були надані наступні кредитні картки: НОМЕР_1 від 20.08.2008 терміном дії до 02/10; НОМЕР_2 від 10.03.2010, терміном дії до 12/13; НОМЕР_3 від 18.12.2013, терміном дії до 12/17; НОМЕР_5 від 15.04.2015, терміном дії до 01/18; НОМЕР_6 від 05.06.2015, терміном дії до 04/19; НОМЕР_7 від 15.05.2019, терміном дії до 04/23.

Мотивувальна частина

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з анкети-заяви ОСОБА_1 про приєднання до умов і правил надання банківських послуг у Приватбанку від 20.08.2008 ознайомившись з умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами Приватбанку виявив бажання оформити на своє ім`я платіжну картку. З вказаної заяви вбачається, що ОСОБА_1 у графі бажаний кредитний ліміт за платіжною карткою "Універсальна" зазначив 4000 грн. із пільговим періодом 30 днів. Кредитний ліміт 2500 гривень.

Згідно з довідкою, наданою АТ КБ «Приватбанк», ОСОБА_1 на підставі кредитного договору № б/н були надані наступні кредитні картки: НОМЕР_1 від 20.08.2008 терміном дії до 02/10; НОМЕР_2 від 10.03.2010, терміном дії до 12/13; НОМЕР_3 від 18.12.2013, терміном дії до 12/17; НОМЕР_5 від 15.04.2015, терміном дії до 01/18; НОМЕР_6 від 05.06.2015, терміном дії до 04/19; НОМЕР_7 від 15.05.2019, терміном дії до 04/23.

До кредитного договору банк додав довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, паспорт споживчого кредиту, Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/.

Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором станом на 26.12.2022 становить 41573,14 грн і складається із: заборгованості за тілом кредиту 34134,70 грн., заборгованості за відсотками за користування кредитними коштами 2136,96 грн., заборгованість за простроченими відсотками 5265,48 грн.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

У заяві позичальника від 20.08.2008 року процентна ставка зазначена у розмірі 3% на місяць.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками на поточну і прострочену заборгованість за користування кредитними коштами.

В редакції Умов та Правил, що почала діяти з 01.03.2019 згідно з п. 2.1.1.2.12. сторони дійшли згоди, що в разі починаючи з 181 дня з моменту порушення зобов`язань Клієнта з погашення кредиту, Клієнт зобов`язується сплатити на користь Банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України ЦК України встановлюються за домовленістю Сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі 86,4% -для картки «Універсальна», 84,0% для картки «Універсальна голд».

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 20.08.2008, посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/як невід`ємні частини спірного договору.

Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витягом з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування та інші умови.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розуміла відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати штрафу, та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

Велика Палата Верховного Суду вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (20.08.2008) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (2023 році), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату змінених відсотків за користування кредитними коштами, штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд доходить висновку, що він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Таким чином, суд доходить висновку про наявність правових підстав для стягнення в примусовому порядку з боржника суми непогашеного тіла кредиту в розмірі 34134,70 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача.

Понесення позивачем судових витрат підтверджується платіжним дорученням №ZZ423B1Q7K від 13.01.2023 року про сплату судового збору в сумі 2684,00 грн.

Приймаючи до уваги вимоги ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 2205,67 грн.

Керуючись ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 274 ЦПК України, ст.ст. 526, 527, 530, 610, 625, 626, 629, 1050, 1054 ЦК України, суд

УХВАЛИВ:

Задовольнити частково позов Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 20.08.2008 в сумі 34134 (тридцять чотири тисячі сто тридцять чотири) грн. 70 коп..

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір у сумі 2205 (дві тисячі двісті п`ять) грн. 67 коп.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Чернівецького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», місцезнаходження за адресою: вул. Грушевського, буд. 1Д, м. Київ, 01001, Україна, .

Відповідач: ОСОБА_1 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер НОМЕР_8 .

Суддя Ю. О. Калмикова