РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" березня 2025 р. м. Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючої судді Грушковської Л.Ю.,

за участі секретаря Коваль В.О.,

сторін: представника позивача ОСОБА_1 адвоката Смірнова С.М.,

представників відповідача ОСОБА_2 адвокатів Хейніса О.Г., Федик Ю.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Жмеринка в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

в с т а н о в и в:

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Смірнов С.М. звернувся до Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області із даною позовною заявою, в якій просив стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості 1/2 частки за відчуження (продаж) транспортного засобу, автомобіля TOYOTA VERSA, 2010 року випуску, попередній державний номерний знак « НОМЕР_1 » в розмірі 156150 грн., та стягнути судові витрати.

Позовні вимоги обгрунтував тим, що 22.07.2007 між сторонами було зареєстровано шлюб. Спільне життя у сторін не склалося, 30.10.2023 рішенням суду шлюб між ними розірвано. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . В період шлюбу сторонами було придбано та зареєстровано за ОСОБА_2 право власності на рухоме майно, а саме 09.09.2022 зареєстровано право власності на автомобіль TOYOTA VERSA, 2010 року випуску. Даний транспортний засіб вони придбали за спільні кошти подружжя. Відповідно до відповіді Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Вінницькій області станом на 23.01.2024 за ОСОБА_2 був зареєстрований транспортний засіб TOYOTA VERSO, 2010 року випуску, дата реєстрації 09.09.2022, 31.08.2023 був перереєстрований на нового власника по договору купівлі-продажу, укладеному в ТСЦ №0541 РСЦ ГСЦ МВС у Вінницькій області. Дана інформація свідчить про те, що офіційно перебуваючи з позивачем в шлюбі відповідач не отримавши згоди позивача на відчуження спільно набутого за час перебування в шлюбі рухомого майна (транспортного засобу) продала (перереєструвала на нового власника по договору купівлі-продажу) транспортний засіб на іншу особу. Жодної згоди на перереєстрацію та продаж спільного транспортного засобу ОСОБА_4 не надавав. Перереєстрація автомобіля 31.08.2023 мала на меті уникнути його подальшого поділу як спільного майна подружжя, так як на той час шлюбні відносини між сторонами вже припинилися, сторони готувалися до розірвання шлюбу, що і сталося 12.09.2023, однак відповідач не врахувала, що «якщо буде встановлено, що один із подружжя здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя й не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховуються при поділі». Відповідно до звіту з визначення середньої ринкової вартості автомобіля TOYOTA VERSO, 2010 року випуску, станом на лютий 2024 становить 312300 грн.

Ухвалою від 04.04.2024 у даній справі відкрито провадження. Призначено підготовче засідання.

Суд не приймає поданий представником відповідача ОСОБА_2 адвокатом Хейнісом О.Г. відзив на позовну заяву та додані до нього докази, оскільки ухвалою від 11.12.2024 відмовлено в задоволенні заяви про поновлення строку для подання відзиву, так як відзив поданий з порушенням строку, встановленого нормами ЦПК України.

Ухвалою від 25.09.2024 відмовлено представнику відповідача ОСОБА_2 адвокату Хейнісу О.Г. у прийнятті зустрічної позовної заяви про поділ майна подружжя до спільного розгляду з позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

Ухвалою від 11.12.2024 відмовлено в задоволенні заяви про поновлення строку для подання відзиву. Відмовлено представнику відповідача ОСОБА_2 адвокату Хейнісу О.Г. у прийнятті зустрічної позовної заяви про поділ майна подружжя до спільного розгляду з позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

Ухвалою від 10.02.2025 закрито підготовче провадження у справі та призначено до розгляду по суті.

14.03.2025 представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Федик Ю.Ю. подала пояснення, в яких просила відмовити в задоволенні позовних вимог. Зазначила, що транспортний засіб TOYOTA VERSA 2010 року випуску державний номерний знак НОМЕР_1 випуску дійсно є спільним майном позивача та відповідачки, придбаним у шлюбі. 31.08.2023 р. відповідачки вимушена була продати транспортний засіб, так як перебувала в скрутному становищі, а позивач матеріальної допомоги їй та дітям не надавав. Вказаний транспортний засіб перебував у незадовільному стані та мав недоліки(не працював кондиціонер, не відчинявся верхній люк, пошкоджений передній бампер та інші ), в зв`язку з чим його ціна фактично була нижче ринкової вартості аналогічних автомобілі. Кошти відповідачці були потрібні терміново та вона продала автомобіль ОСОБА_5 , уклавши договір купівлі продажу транспортного засобу № 0541/2023/4026201, в договорі купівлі продажу вказана ціна продажу сорок дві тисячі гривень, але фактично автомобіль продано за 150 000,00 грн., які покупець ОСОБА_5 сплачувала відповідачці протягом вересня- листопада 2023. Частину коштів, отриману за автомобіль відповідачка перераховувала на банківські картки позивача, так нею було перераховано позивачу всього 72149,31 грн.: - 14.09.2023 на карту НОМЕР_2 кошти в сумі 17350,00 грн. - 22.09.2023 на карту НОМЕР_3 кошти в сумі 26500,00 грн. - 02.10.2023р. на карту НОМЕР_4 кошти в сумі 17818,00 грн. - 11.10.2023р. на карту НОМЕР_2 кошти в сумі 10481,31 грн. Тобто, частина коштів за проданий автомобіль була виплачена позивачу. Вказане підтверджується в т.ч. надісланим на вимогу ухвали Жмеринського міськрайонного суду відповіддю акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» від 10.10.2024 р. № 20.1.0.0./7- 20241004/1589 та виписками щодо руху коштів по банківській карті позивача за 14.09.2023, 22.09.2023, 11.10.2023,02.10.2023. Так як життя із позивачем не склалось, то відповідачка змушена була після подачі позову про розірвання шлюбу, а саме після 12.09.2023 р. переїхати до м. Вінниця разом із двома неповнолітніми дітьми. У м. Вінниця у відповідачки немає власного житла, тому вона змушена була орендувати квартиру. 19.09.2023 р. відповідачка уклала договір найму (квартири, кімнати, будинку ) у приватної особи , відповідно до якого у найм їй передано двокімнатну квартиру за адресою АДРЕСА_1 , плата за один місяць оренди складає 10500,00 грн., що підтверджується договором та розпискою Орендодавця про отримання коштів по договору найму квартири в загальній сумі 129400,00 грн., коштів за компенсацію сплати комунальних послуг в сумі 16400 грн, крім того при укладенні договору відповідачкою було сплачено орендну плату та страхову суму в розмірі 10500,00 грн, тобто разом 21000,00 грн. Також при переїзді відповідачка була змушена купувати речі першої необхідності, а саме посуд, постільну білизну і т.і., але чеки про придбання вказаних речей у відповідачки не зберіглись. Отже, до моменту розірвання шлюбу відповідачка сплатила за оренду квартирита двох неповнолітніх дітей 31500,00 грн. та вважає, що вказана суму використана нею в інтересах родини. Крім того, із отриманих коштів відповідачка витрачала кошти на утримання неповнолітніх дітей, а саме на продукти харчування, одяг, засоби гігієни, , лікування, так як позивач коштів на утримання дітей їй не надавав. Отже, отримані від продажу машини кошти до розлучення із позивачем відповідачка витрачала в інтересах родини і в сумі 72149,31 грн. сплатила на банківську карту позивача. 25.09.2023 р. Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області виніс судовий наказ від 25.09.2023 р. по справі № 130/2463/23 (провадження № 2-н/130/525/2023), відповідно до якого з позивача постановлено стягнути аліменти на користь відповідачки аліменти на двох неповнолітніх дітей 1/3 заробітку (доходу). Постановою від 31.10.2023 відкрито виконавче провадження № 73183418 щодо виконання вищевказаного вищевказаного судового наказу. Відповідно до наданого державним виконавцем розрахунком зі сплати заборгованості розмір аліментів на місяць складає 3196,00 грн. Станом на дату подання відзиву заборгованість по аліментам складає 9558,00 грн. Також із розрахунку заборгованості вбачається, що перший раз аліменти позивачем сплачено лише в березні 2024р. Також позивачем до суду в якості доказу ринкової вартості майна надано звіт з визначення ринкової вартості автомобіля TOYOTA VERSA 2010 року випуску реєстраційний номер НОМЕР_1 , який виготовлено СПД ОСОБА_6 станом на 02.02.2024 р., відповідно до якого вартість автомобіля TOYOTA VERSA 2010 року випуску реєстраційний номер НОМЕР_1 складає 312 300,00 грн. з ПДВ. З такою вартістю відповідач не погоджується з огляду на наступне. Із звіту вбачається, що оцінювач ОСОБА_6 огляд оцінюваного майна особисто не проводив, оцінка проводилась на підставі інформаяка була надана позивачем. Разом з тим, з огляду на реальний фактичний стан автомобіля його вартість є меншою, ніж 312300,00 грн. , в зв`язку з чим 20.05.2024 р. представник відповідачки звернувся із запитом про проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи до ПП «Експертно-науководослідний центр «ЕКСПЕРТИЗА» для визначення вартості автомобіля TOYOTA VERSA 2010 року випуску реєстраційний номер НОМЕР_1 . Відповідно до висновку експерта № 60Е-05/2024 за результатами проведення транспортно-товарознавчого дослідження від 06.06.2024 р. на замовлення представника ОСОБА_2 середня ринкова вартість автомобіля TOYOTA VERSA 2010 року випуску державний номерний знак НОМЕР_1 станом на 31.08.2023 р. складає 319610,00 грн., ринкова вартість автомобіля TOYOTA VERSA 2010 року випуску державний номерний знак НОМЕР_1 станом на дату проведення експертизи з урахуванням фактичного стану та зносу автомо223536,42 грн.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 адвокат Смірнов С.М. позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Пояснив, що сторони перебували у шлюбі з 22.07.2007 по 30.11.2023. За час перебування у шлюбі сторони придбали автомобіль TOYOTA VERSO, 2010 року, право власності на який було зареєстровано за відповідачкою ОСОБА_2 31.08.2023 вибув з власності відповідача до нового власника. Даний продаж відбувся без згоди позивача ОСОБА_1 . За оцінкою вартості майна вартість автомобіля становить 312300 грн. Експерт даний транспортний засіб не оглядав, так як на час проведення оцінки автомобіль був проданий. Сторони в цей час разом не проживали. Коштів позивач ОСОБА_1 від відповідачки ОСОБА_2 від продажу автомобіля не отримував. Банківська картка, на рахунок якої згідно витребуваних документів з банку, надходили кошти від ОСОБА_2 зареєстрована дійсно на ім`я ОСОБА_1 , однак перебувала в фактичному користуванні відповідачки. Крім того, в призначенні платежу при перерахуванні коштів нічого не зазначено, хоча кошти були переказані через термінал самообслуговування, у якому є технічна можливість вказати призначення платежу.

Представники відповідача ОСОБА_2 адвокати Хейніс О.Г. та Федик Ю.Ю. просили відмовити в задоволенні позову. Пояснили, що спільний автомобіль TOYOTA VERSO, 2010 року проданий відповідачкою ОСОБА_2 в інтересах сім`ї. Зазначили, що позивач ОСОБА_1 сплачує аліменти в мінімальній сумі, якої не вистачає на утримання дітей. В період коли сторони припинили спільне проживання відповідачка ОСОБА_2 з дітьми переїхала до м. Вінниця, де винаймає квартиру продала автомобіль за 150000 грн. для проживання. Позивачу ОСОБА_1 на карту було здійснено зарахування в сумі 71000 грн. після продажу автомобіля, однак дійсно в призначенні платежу нічого вказано не було.

Заслухавши доводи сторін, викладені у позовній заяві, дослідивши надані письмові докази, судом встановлено наступне.

Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_5 сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 22.07.2007 (а.с. 9).

Відповідно до копії рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 30.10.2023 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано (а.с. 10).

Згідно копій свідоцтв про народження серії НОМЕР_6 та серії НОМЕР_7 сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідно (а.с.11,12).

Відповідно до відповіді Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Вінницькій області станом на 23.01.2024 за ОСОБА_2 був зареєстрований транспортний засіб TOYOTA VERSO, 2010 року випуску, дата реєстрації 09.09.2022, 31.08.2023 був перереєстрований на нового власника по договору купівлі-продажу, укладеному в ТСЦ №0541 РСЦ ГСЦ МВС у Вінницькій області (а.с.14).

Відповідно до висновку про вартість об`єктів оцінки ринкова вартість автомобіля TOYOTA VERSO, 2010 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_8 , що зареєстрований на ОСОБА_2 з врахуванням стану зносу, без ПДВ становить 312300 грн. (а.с. 24-33).

Згідно копії висновку експерта №60Е-05/2024 від 06.06.2024, наданого представником відповідача ОСОБА_2 адвокатом Хенісом О.Г. середня ринкова вартість автомобіля TOYOTA VERSO, 2010 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 станом на 31.08.2023 складає 319610 грн. Ринкова вартість автомобіля TOYOTA VERSO, 2010 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 станом на дату проведення експертизи з урахуванням фактичного складу та зносу автомобіля складає 223536,42 грн. (а.с. 176-198).

Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання правочину недійсним.

Згідно ч. ч. 1, 3 ст.12,ст.81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте нею, ним до шлюбу, майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування, майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно частини 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно частини третьої статті 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 63 СК України визначено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно частини першої статті 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. При тому, що не має значення за ким зареєстровано таке майно, оскільки спільна сумісна власність розповсюджується на майно і у тому випадку, коли право власності на нього майно зареєстровано лише за одним з подружжя.

Таким чином, суд дійшов до висновку, оскільки спірний автомобіль придбаний за час зареєстрованого шлюбу, то він є предметом спільної сумісної власності подружжя, і відповідач не спростувала належними та допустимими доказами цю презумпцію.

Дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї (частини перша, четверта статті 65 СК України).

Відповідно до частини першої статті 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно з частинами першою, другою статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.

Частинами першою, четвертою статті 71 СК України передбачено, що майно, яке є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пунктах 22, 30 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. У випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Отже, вартість майна, що підлягає поділу, слід визначати виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 у період перебування у шлюбі з позивачем відчужила спільне сумісне рухоме майно подружжя, зокрема автомобіль марки TOYOTA VERSO, 2010 року випуску, без згоди свого чоловіка відповідача у справі ОСОБА_1 , оскільки зворотного матеріали справи не містять і ні відповідач, ні її представники цього не спростували.

Факт використання коштів, отриманих від продажу спільного майна в інтересах сім`ї, повинен доводити той із подружжя, хто відчужив таке майно без згоди на це іншого подружжя, однак доказів на підтвердження витрат коштів в інтересах сім`ї суду не надано. Крім того, суд не приймає до уваги твердження представників відповідача щодо того, що відповідачка ОСОБА_2 продала спільний автомобіль в інтересах подружжя, оскільки як встановлено в судовому засіданні на момент продажу автомобіля сторони не проживали як подружжя, відповідачка ОСОБА_2 з дітьми проживала в м. Вінниця, тому їх подружжя не існувало як сім`я та продаж відбувся в інтересах відповідачки ОСОБА_2 та дітей.

Суд не приймає відповіді акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» від 10.10.2024 № 20.1.0.0./7- 20241004/1589 та виписок щодо руху коштів по банківській карті позивача за 14.09.2023, 22.09.2023, 11.10.2023,02.10.2023 ОСОБА_2 переказала на картку ОСОБА_1 : 11.10.2023 10481,31 грн., 14.09.2023 - 17350 грн., 14.09.2023 9400 грн., 22.09.2023 26500 грн., при переказі даних коштів у призначенні платежу вказано «Зарахування від ОСОБА_7 », оскільки при переказі даних коштів не вказано призначення платежу саме за проданий автомобіль та представник позивача ОСОБА_1 адвокат Смірнов С.М. зазначив, що картка, на яку надходили кошти перебувала у фактичному користуванні відповідачки ОСОБА_2 , представники відповідача ОСОБА_2 адвокати Хейніс О.Г. та Федик Ю.Ю. доказів на спростування даного факту не надали.

Суд також не приймає твердження представників відповідача ОСОБА_2 , що у зв`язку з наявністю заборгованості по сплаті аліментів позивачем ОСОБА_1 слід збільшити частку її майна, оскільки частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування (ст. 70 СК України), однак судом встановлено, що відповідачка ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання дітей вже після продажу спільного спірного автомобіля.

Враховуючи зазначене, суд вважає, що частки майна колишнього подружжя є рівними, підстав для відступу від принципу рівності часток у даній справі немає.

Щодо розміру вартості спірного автомобіля суд вважає, слід прийняти висновок експерта №60Е-05/2024 від 06.06.2024, яким встановлено, що ринкова вартість автомобіля TOYOTA VERSO, 2010 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 станом на дату проведення експертизи з урахуванням фактичного стану та зносу автомобіля складає 223536,42 грн. Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Смірнов С.М. не заперечував щодо висновків даної експертизи та не заявив клопотання про призначення судової експертизи, також не надав доказів що огляд автомобіля проводився без участі позивача ОСОБА_1 та не повідомив суд про відсутність пошкоджень автомобіля, їх об`єму та характеру, які зменшили вартість автомобіля.

Тому, з урахуванням вищевикладеного, 1/2 вартості вказаного транспортного засобу, яка підлягає стягненню, як компенсація за 1/2 частини транспортного засобу з відповідача становить 189509,92 грн.

Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог в сумі 1117,56 грн.

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються : 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.ч.1, 2 ст.141 ЦПК).

Крім того, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.2 ст.133 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. (ч.ч.1, 2 ст.137 ЦПК України).

Представником позивача ОСОБА_1 адвокатом Смірновим С.М. в позовній заяві заявлено про стягнення з відповідача на користь позивача документально підтверджених судових витрат.

На підтвердження витрат на правничу допомогу надано договір про надання правової допомоги від 19.03.2024 (а.с. 17), квитанцію б/н від 22.03.2024 на суму 15000 грн. (а.с.20).

Представником відповідача ОСОБА_2 адвокатом Федик Ю.Ю. у поясненнях заявлено про стягнення з позивача на користь відповідача ОСОБА_2 витрат на правничу допомогу в сумі 15000 грн.

Таким чином, у відповідності до вимог статті 141 ЦПК України, враховуючи, що позов підлягає задоволенню, то не підлягають стягненню з позивача на користь відповідача витрати на надання правничої допомоги в сумі 15000 грн. та підлягають стягненню з відповідача на користь позивача витрати на надання правничої допомоги пропорційно до задоволених вимог в сумі 10735,50 грн.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 263-265 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_9 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_10 грошову компенсацію вартості 1/2 частки за відчуження (продаж) транспортного засобу, автомобіля TOYOTA VERSA, 2010 року випуску, попередній державний номерний знак « НОМЕР_1 » в розмірі 111768,21 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_9 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_10 понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1117 (одна тисяча сто сімнадцять) грн. 56 копійок. та витрати на професійну правову допомогу в розмірі 10735 (десять тисяч сімсот тридцять п`ять) грн. 50 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя