УХВАЛА

26 березня 2025 року

м. Київ

справа № 990SCCV/32/25

провадження № 61-70вп25

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Осіяна О. М., розглянувши клопотання ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Шевченко Катерина Вікторівна, про визначення підсудності цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

21 березня 2025 року засобами поштового зв`язку представник ОСОБА_1 - адвокат Шевченко К. В. подала до Верховного Суду клопотання про визначення підсудності справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, до якого долучено позовну заяву з додатками.

Вирішуючи питання про визначення підсудності справи Верховний Суд виходить із такого.

Відповідно до статті 29 ЦПК України підсудність справ за участю громадян України, якщо обидві сторони проживають за її межами, а також справ про розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем або особою без громадянства, які проживають за межами України, визначається суддею Верховного Суду, визначеним у порядку, передбаченому статтею 33 цього Кодексу, одноособово.

Верховний Суд визначає підсудність справ за участю громадян України, якщо обидві сторони проживають за її межами та про розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем, якщо обидві сторони проживають за межами України.

Відповідно до частини першої статті 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

З доданих до клопотання документів вбачається, що ОСОБА_1 , є громадянкою України, останнє зареєстроване місце проживання:

АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 . На підтвердження викладених обставин до клопотання зокрема додано копії паспорта громадянки України та копію паспорта громадянки України для виїзду за кордон.

Крім того, заявником зазначено, що ОСОБА_2 , є громадянином росії, останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 . Відомостей про те, що ОСОБА_2 не проживає на території України заявником не надано.

Відповідно до статті 13 Закону України «Про міжнародне приватне право» документи, що видані уповноваженими органами іноземних держав у встановленій формі, визнаються дійсними в Україні в разі їх легалізації, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України.

Заявником у додатках до клопотання вказано, що до нього додається копія посвідки на тимчасове проживання ОСОБА_1 у Королівстві Бельгія. Проте зазначений документ складений іноземною мовою та не містить належним чином засвідченого перекладу на українську мову, що позбавляє суд можливості перевірити факт того, що ОСОБА_1 постійно проживає за межами України.

Допустимим й достатнім доказом підтвердження місця проживання сторін на території іншої країни може вважатися актуальна довідка, видана уповноваженими органами у встановленій формі, яка має пройти легалізацію (проставлення апостиля), якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України.

Отже, представник заявника не надав належних доказів (тимчасова реєстрація, набуття соціального статусу, перебування на консульському обліку у закордонній дипломатичній установі України тощо), які б свідчили про те, що обидві сторони постійно проживають за межами України.

У зв`язку з тим, що подане клопотання не містить доказів на підтвердження того, що обидві сторони проживають за межами України, відсутні підстави для визначення підсудності за правилами статті 29 ЦПК України.

Керуючись статтею 29 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Шевченко Катерина Вікторівна, про визначення підсудності цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу відмовити.

Заяву разом з доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. М. Осіян