Справа №155/94/25
Провадження №2/155/191/25
ГОРОХІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.03.2025 м. Горохів

Горохівський районний суд Волинської області у складі:

головуючого судді - Яремчук С.М.,

при секретарі судового засідання - Задурській К.М.,

відповідача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Горохів цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів до досягнення дитиною двадцяти трьох років,

ВСТАНОВИВ:

16 січня 2025 року позивачка звернулась до суду з вищевказаною позовною заявою, на обґрунтування якої зазначила, що вона є повнолітньою донькою відповідача ОСОБА_1 . На даний час позивачка навчається на денній формі навчання у Луцькому національному технічному університеті, термін навчання з 01 жовтня 2021 року до 30 червня 2025 року. Вказує, що у зв`язку з навчанням потребує допомоги зі сторони батьків. Самостійно забезпечувати себе не має можливості з огляду на навчання. Відповідач в свою чергу не надає будь-якої матеріальної допомоги, хоча має таку можливість. Враховуючи вищенаведене, просить позов задовольнити та стягувати з відповідача на її користь щомісячно аліменти в розмірі 1/4 усіх видів його заробітку (доходу), до закінчення навчання або досягнення двадцяти трьох років.

Ухвалою судді Горохівського районного суду Волинської області від 16 січня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі за вказаним позовом.

10 лютого 2025 року від відповідача ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву в якому останній зазначив, що з 2003 року по 05 грудня 2024 року він з ОСОБА_3 перебував у зареєстрованому шлюбі в якому народилися діти - дочка ОСОБА_4 , 2003 року народження та син ОСОБА_5 , 2007 року народження. З початку 2024 року ОСОБА_2 не проживала спільно з ними, оскільки вийшла заміж за ОСОБА_6 . Фактично з моменту одруження дочки її забезпечував чоловік, який офіційно працевлаштований та отримує хороший дохід. Зазначив, що ОСОБА_2 завжди відмовлялася від запропонованої ним матеріальної допомоги, тому він завжди купував речі її дитині, тобто, своєму онуку. Вказав, що позивачкою не надано будь-яких доказів дійсної потреби у матеріальній допомозі, з урахуванням того, що у неї вже є окрема сім`я. Також вказав, що у зв`язку із розірванням шлюбу він був змушений з`їхати на орендовану квартир за яку, згідно з договором оренди, сплачує 7000,00 гривень. Крім того, на даний час в суді наявна цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до нього про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина, що суттєво вплине на його матеріальний стан. У зв`язку з наведеним, просив суд врахувати поданий ним відзив на позовну заяву, а позовні вимоги задовольнити частково та стягувати з нього аліменти в твердій грошовій сумі 4000,00 гривень щомісячно до завершення навчання.

Позивачка ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, у поданій11 березня 2025 року заяві просила розгляд справи проводити у її відсутність. Позов підтримала повністю та просила його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов визнав частково. Зазначив, що розмір його місячної заробітної плати становить близько 25000 гривень, а тому згідний сплачувати аліменти на утримання дочки, яка продовжує навчання в твердій грошовій сумі в розмірі 4000 гривень.

Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів цивільної справи, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 досягнула повноліття, що стверджується копією паспорта № НОМЕР_1 від 05 квітня 2024 року, орган що видав №0710 (а. с. 4).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується копією свідоцтва про народження (а. с. 6).

Відповідно до актового запису про шлюб №234, складеним 21 березня 2024 року Луцьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ОСОБА_7 зареєструвала шлюб з ОСОБА_6 , після реєстрації шлюбу змінила прізвище на « ОСОБА_8 » (а. с. 9).

Згідно Витягу з реєстру територіальної громади від 12 квітня 2024 року вбачається, що позивачка ОСОБА_2 зареєстрована 26 грудня 2003 року за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 5).

З довідки Луцького національного технічного університету від 04 січня 2025 року №004-25 вбачається, що ОСОБА_2 01 вересня 2021 року зарахована до Луцького національного технічного університету і в даний час навчається на четвертому курсі факультету цифрових, освітніх та соціальних технологій денної форми навчання за державним замовленням, для здобуття освітньо-кваліфікаційного рівня бакалавр. Термін закінчення університету 30 червня 2025 року (а. с. 8).

Отже, судом встановлено, що ОСОБА_2 , якій виповнився 21 рік, навчається на денній формі навчання в місті Луцьку, ніде не працює. У зв`язку з вищенаведеним, ОСОБА_2 потребує матеріальної допомоги.

Згідно з ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України).

Як передбачено ст. 79, 80 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених ст. 198, 199 цього Кодексу, - і своїх повнолітніх дочку, сина.

Відповідно до ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі №748/2340/17 зроблено висновок щодо застосування статті 199 СК України, який полягає в тому, що «обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину)».

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Згідно зі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. СК України ґрунтується на принципі рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.

При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.

З врахуванням викладеного, суд вважає, що ОСОБА_2 потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням.

Також, враховуючи те, що ОСОБА_2 навчається, форма навчання є денною, що виключає можливість власного працевлаштування, потребує матеріальних витрат на проїзд до навчального закладу, придбання їжі, одягу, взуття, навчального обладнання, суд вважає доведеною обставину щодо її потреби в матеріальній допомозі батька.

У відповідності до положення ч. 2 ст. 200 СК України при визначенні розміру аліментів суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків.

Проаналізувавши надані позивачкою докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що відповідач спроможний сплачувати в її користь аліменти на період навчання, але не довше, ніж до досягнення нею 23 років.

Суд виходив з того, що відповідач ОСОБА_1 є працездатним, відомостей щодо протипоказань до роботи судом не встановлено, отримує стабільний дохід в розмірі 25000 гривень в місяць, щомісячно сплачує орендну плату за користування житлом у розмірі 7000 гривень, а також 1/5 доходу відраховується на утримання неповнолітнього сина.

Так, рішенням Горохівського районного суду Волинської області від 12 березня 2025 року з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/5 (однієї п`ятої) частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 15 січня 2025 року та до досягнення дитиною повноліття.

Судом взято до уваги, що згідно з ч.ч.1, 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

Визначаючи розмір аліментів на утримання позивача, суд враховує, що даний вид аліментних зобов`язань не буде перевищувати 70 відсотків відрахувань із доходів відповідача та є недовготривалим, і призначається лише до досягнення дитиною двадцяти трьох років.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи вищенаведені обставини, обов`язок батька утримувати повнолітню дочку, яка навчається і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, суд, виходячи з принципів розумності та справедливості, приходить до висновку про те, що право ОСОБА_2 , яка є повнолітньою, але продовжує навчання, на утримання з боку батька підлягає захисту, а пред`явлений позивачкою позов про стягнення аліментів підлягає задоволенню частково. Відтак, суд вважає, що з відповідача слід стягувати в користь позивачки аліменти в розмірі 1/6 (однієї шостої) частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, на період навчання, але не довше, ніж до досягнення нею 23 років.

Аліменти стягуються судом саме на час навчання, тривалість якого може змінюватися (зокрема у випадку відрахування з навчального закладу чи інших підстав) та буде контролюватися в межах процедури виконавчого провадження, а встановлений судом період стягнення аліментів до 23-річчя дитини, є преклюзивним та має на меті захист прав відповідача у випадку продовження навчання дитини після досягнення нею вказаного віку (постанова Верховного Суду від 08 лютого 2018 року у справі №205/1302/16-ц).

Згідно із ч. 1 ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.

Згідно з ч. 1 ст. 201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми ст. 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу, а тому, враховуючи вимоги ч. 1 ст. 192 СК України, аліменти на дитину, яка продовжує навчання, присуджуються від дня пред`явлення позову.

З даною позовною заявою позивачка ОСОБА_2 звернулася 16 січня 2025 року, отже саме з зазначеної дати аліменти мають стягуватися з відповідача на її користь.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

У зв`язку з тим, що позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому судовий збір в сумі 1211 (одну тисячу двісті одинадцять) гривень 20 (двадцять) копійок слід стягнути з відповідача в користь держави.

Керуючись ст. 12, 13, 76-77, 79-81, 89, 141, 247, 263, 264, 265 ЦПК України, на підставі ст. 79, 180-182, 187, 189-192, 194-197, 199, 200-201 СК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів до досягнення дитиною двадцяти трьох років - задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса фактичного проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_2 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) аліменти в розмірі 1/6 (однієї шостої) частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, на період навчання, але не довше, ніж до досягнення нею 23 років, починаючи з 16 січня 2025 року.

Допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса фактичного проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір в дохід держави в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторонами у справі є:

позивачка: ОСОБА_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ;

відповідач: ОСОБА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса фактичного проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя Горохівського районного суду

Волинської області Яремчук С.М.