Провадження № 2/466/757/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2025 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючої судді Зими І.Є.

при секретарі с/з Васинчик М.О.

за участі позивачки ОСОБА_1 -Т.

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку загального провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ПрАТ» Скарбниця « про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП ,-

в с т а н о в и в:

16.10.24 ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП та судових витрат. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 17.06.2024 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася за адресою вул. Заповітна 1, 3 м. Львові, транспортний засіб позивачки «SKODA OKTAVIA», державний номер , НОМЕР_1 , був пошкоджений. Винуватцем ДТП є ОСОБА_2 , що підтверджується протоколом поліції №568895, складеним на місці дорожньо-транспортної пригоди, у якому встановлено його вину. Страхова компанія «Скарбниця» частково покрила витрати на ремонт автомобіля у сумі 70 488 грн. 85 коп., однак фактичні витрати на ремонт, становлять 100 500 грн. 00 коп. Різниця між сумою страхового відшкодування та фактичними витратами на ремонт складає 30 011 грн. 15 коп. Відповідно до чинного законодавства України, винуватець ДТП зобов`язаний відшкодувати цю різницю. Позивачка зазначає, що зверталась в телефонному режимі до відповідача 09.10.2024 з претензією, проте відповідач відмовився відшкодовувати збитки. У зв`язку з чим змушена звернутись до суду.

Ухвалою суду від 17.10.2024 року справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження.

14.11.2024року на адресу суду надійшов відзив відповідача по справі, ОСОБА_2 . Зазначає, що позовні вимоги заперечує в повному обсязі. Так, на момент подачі позову до суду, відсутня постанова про притягнення відповідача до відповідальності по факту вчинення ДТП . Окрім того зазначає, що сума, яку просить відшкодувати позивачка, не підтверджена жодними доками, та не доведено, що вказані позивачкою ремонті роботи проводились саме по відновленню автомобілю, пошкодженого внаслідок ДТП. Крім того, страховою компанією позивачі було виплачено 70 488,85 грн, що були обумовлені Звітом №ФД-0378 про оцінку вартості відновлювального ремонту транспортного засобу марки «Skoda Octavia», реєстраційний номер НОМЕР_1 . Відповідно до цього звіту вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу складає 70 488,85 грн. Відтак, позивачкою не надано жодних належних доказів, на підтвердження позовних вимог. Зокрема позивачка не запрошувала відповідача ні на огляд автомобіля, ні на дефектування автомобіля на станцію технічного обслуговування, як це передбачено п. 5.2. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України № 142/5/2092 від 24.11.2003 р. ОСОБА_1 посилається на те, що фактичні витрати на ремонт її транспортного засобу складають 100 500 грн, проте не надає доказів сплати цієї суми.

Враховуючи вищенаведене вважає, що не всі зафіксовані під час оглядів та дефектування автомобіля позивачки пошкодження, виникли у результаті та під час дорожньо-транспортної пригоди. Деякі пошкодження мали місце ще до дорожньо-транспортної пригоди, а деякі позиції щодо ремонту автомобіля взагалі не мають відношення до дорожньо-транспортної пригоди і були приписані згодом з метою завищення вартості ремонту та поліпшення якісних характеристик транспортного засобу позивачки за рахунок відповідача, у нього виникають обґрунтовані сумніви у правомірності вимог позивача. Наданий акт №505 здачі-приймання виконаних робіт виданий ФО ОСОБА_3 та долучений позивачкою в якості доказу, вважає неналежним, оскільки такий суперечить експертному висновку №ФД-0378 про оцінку вартості відновлювального ремонту транспортного засобу. Окрім того, даний акт взагалі не враховує, що транспортний засіб 2007 року випуску і має зношеність усіх деталей у зв`язку з такою довгою експлуатацією. Відтак, просить суд відмовити в задоволенні позову у зв`язку з необґрунтованістю та безпідставністю такого.

25.11.2024 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив. Позивачка зазначає, що постановою Шевченківського районного суду м. Львова від 08.07.2024 року, відповідача визнано винним у вчиненні ДТТ, яке відбулось 17.06.2024 року. Таким чином, оскільки вина відповідача у вчиненні ДТП є встановлена судом, то доводи останнього в цій частині є необґрунтованими.

Щодо тверджень відповідача, що вартість ремонту транспортного засобу є завищеною. Згідно Звіту №ФД-0378 про оцінку вартості відновлювального ремонту з урахуванням зносу пошкодженого колісного транспортного засобу, вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Skoda Octavia», реєстраційний номер НОМЕР_1 становить 180 245,97 гривень. Фактичні витрати на ремонт автомобіля склали 100 500 гривень, що підтверджується Актом №505 здачі-приймання виконаних робіт по обслуговуванню та ремонту автомобіля та товарним чеком №505 від 17.09.2024. Таким чином, фактичні витрати на проведення ремонту автомобіля є меншими, ніж вартість відновлювального ремонту визначена експертним шляхом, згідно Звіту №ФД-0378 про оцінку, яка була проведена з метою визначення розміру майнової шкоди для подальшого розрахунку величини страхового відшкодування. Відтак просить суд задовольнити позовні вимоги.

Протокольною ухвалою суду від 03.12.2024 судом було залучено до справи третю особу, як не заявляє самостійних вимог ПрАТ «Страхова компанія «АСК Скарбниця», оскільки позивачка зазначила про те, що не має вимог до вказаної юридичної особи та не бажає залучення такої до участі в справі в якості співвідповідача.

Ухвалою від 12.02.2025 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 -Т. позовні вимоги підтримала, зіславшись на обставини викладені в позовній заяві та відповіді на відзив . Просила позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги заперечив у повному обсязі, просив суд відмовити в задоволенні позовної заяви. Крім того зазначив, що у разі незгоди із розміром страхового відшкодування , позивачка має змогу звернутись з позовом до ПрАТ» Скарбниця «, оскільки розмір завданої шкоди не перевищує страховий ліміт, зазначений у страховому полісі.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлявся про дату та час судового засідання. Не подав відзиву на позовну заяву чи заперечень.

Заслухавши пояснення позивачки, відповідача, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, об`єктивно оцінивши усі докази по справі в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що відповідно до постанови Шевченківського районного суду м. Львова від 08.07.2024 року, 17.06.2024 року відбулась ДТП за участі автомобіля марки «Renault Trafic» під керування ОСОБА_2 , та автомобіля марки «Skoda Octavia», що належить ОСОБА_1 . Внаслідок ДТП автомобіль «Skoda Octavia» отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками. Згідно постанови суду, ОСОБА_2 було визнано винуватим у вчиненні даної ДТП, останній своєї вини не заперечив, та було призначено покарання у вигляді штрафу.(а.с.37)

Згідно з Полісом АР/6806465, страхова відповідальність водія транспортного засобу «Renault Trafic» НОМЕР_2 , застрахована у страховій компанії ПрАТ «АСК Скарбниця» строк дії полісу з 26.06. 2023 року до 25.06.2024. Страховий ліміт, зазначений у страховому полісі за шкоду, заподіяну майну, складає 160 000 грн.. (а.с.10).

З копії Звіту №ФД-0378 на замовлення АСК «Скарбниця» по факту ДТП 17.06.2024 року , дата оцінки 17.06.2024, дата складання висновку 21.06.2024 року, вбачається, що проведено авто-товарознавче дослідження, з метою визначення вартості відновлювального ремонту транспортного засобу «Skoda Octavia» д.н.з. НОМЕР_1 », з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових. Така складає 70 488,85 грн. (включаючи ПДВ), Вартість відновлювального ремонту КТЗ (без врахування зносу) становить 180 245,97 грн. (а.с.39-51).

Згідно заяви від 19.09.2024 року, ОСОБА_1 , як потерпіла особа, звернулась до ПрАТ «АСК Скарбниця» з вимогою про виплату страхового відшкодування вищевказаного страхового випадку ДТП (а.с.13).

Згідно відповіді від 30.09.2024 ПрАТ «АСК Скрабниця» на Заяву від 19.09.2024, відповідно до Звіту №ФД-0378 про оцінку вартості відновлювального ремонту транспортного засобу марки «Skoda Octavia» д.н.з. НОМЕР_1 , складеного суб`єктом оціночної діяльності, оцінювачем ФОП ОСОБА_4 , суму страхового відшкодування яка підлягає виплаті позивачці складає 70 488,85 грн. та зазначено що розрахунок відбудеться на картковий рахунок вказаний в заяві. Згадані кошти отримані позивачкою .

Оцінюючи вищеперераховані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів відповідно до вимог статті 89 ЦПК України, суд згідно з положеннями статей 77, 78, 79, 80 цього ж Кодексу вважає ці докази належними, допустимими, достовірними , оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані у встановленому законом порядку, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи, у своїй сукупності вони дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Позивачкою на підтвердження витрат вартості ремонту автомобіля надано акт №505 здачі-приймання виконаних робіт по обслуговуванню та ремонту автомобіля виданого СПД-ФО ОСОБА_3 , який виготовлений на замовлення ОСОБА_1 , за яким загальний розмір ремонту складає 100 500 грн.(9).

Суд не приймає до уваги наданий позивачем як доказ акт №505 здачі-приймання виконаних робіт від17.09.2024 року, оскільки він не підтверджує понесених позивачкою витрат, не містить доказів фактичної оплати наданих послуг, зокрема не долучено жодних доказів щодо реальної сплати позивачкою вказаних у акті робіт, квитанцій про сплату, переказу на рахунок виконавця тощо.

Предметом позову являється матеріально-правова вимога позивача до відповідача про стягнення матеріальної шкоди, завданої пошкодженням майна позивача. Підставою позову є неправомірні дії відповідача, з вини якого пошкоджено належний позивачу транспортний засіб.

Відповідно до частини першої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно з частиною першою статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до частини другої статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Для настання деліктної відповідальності за статтями 1166, 1167 ЦК України необхідна наявність складу правопорушення, а саме: наявність шкоди; протиправна поведінка заподіювача шкоди; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вина. Верховний Суд звернув увагу на те, що, хоча цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях і передбачає презумпцію вини завдавача шкоди, позивач повинен довести, що протиправні дії вчинено саме тією особою, до якого пред`явлено позов (постанова від 10 червня 2019 року в справі № 591/5118/14-ц).

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди.

Такий страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у порядку, передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього.

Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно із цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у страховика не виникло обов`язку з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених статтею 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. У такому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Таким чином в судовому засіданні позивачем доведено, що шкоди майну позивача завдано саме з вини відповідача, який вину свою у вчиненні ДТП згідно з постановою суду від 08.07.2024 року визнав, що не заперечувалось і самим відповідачем в судовому засіданні.

Однак, враховуючи вище зазначені норми права, суд вважає, що звернення позивачки до суду з позовом саме до винуватця ДТП є передчасним і виходить з наступного.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договори.

Згідно зі статтею 8 Закону України «Про страхування», страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Відповідно до статті 9 Закону України «Про страхування» страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов`язаний провести виплату при настанні страхового випадку. Страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку.

Підставами для відмови у виплаті страхового відшкодування є підстави, зазначені у статті 991 ЦК України та статті 26 Закону України «Про страхування», а також інші підстави, передбачені Договором страхування.

Згідно зі статтею 991 ЦК України, страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі: 1) навмисних дій страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, якщо вони були спрямовані на настання страхового випадку, крім дій, пов`язаних із виконанням ними громадянського чи службового обов`язку, вчинених у стані необхідної оборони (без перевищення її меж), або щодо захисту майна, життя, здоров`я, честі, гідності та ділової репутації; 2) вчинення страхувальником або особою, на користь якої укладено договір страхування, умисного кримінального правопорушення, що призвів до страхового випадку; 3) подання страхувальником завідомо неправдивих відомостей про об`єкт страхування або про факт настання страхового випадку; 4) одержання страхувальником повного відшкодування збитків за договором майнового страхування від особи, яка їх завдала; 5) несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків; 6) наявності інших підстав, встановлених законом.

Договором страхування можуть бути передбачені також інші підстави для відмови здійснити страхову виплату, якщо це не суперечить закону.

Рішення страховика про відмову здійснити страхову виплату повідомляється страхувальникові у письмовій формі з обґрунтуванням причин відмови.

Стаття 26 Закону України «Про страхування» передбачає що підставою для відмови страховика у здійсненні страхових виплат або страхового відшкодування є: 1) навмисні дії страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, спрямовані на настання страхового випадку. Зазначена норма не поширюється на дії, пов`язані з виконанням ними громадянського чи службового обов`язку, в стані необхідної оборони (без перевищення її меж) або захисту майна, життя, здоров`я, честі, гідності та ділової репутації. Кваліфікація дій страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, встановлюється відповідно до чинного законодавства України; 2) вчинення страхувальником - фізичною особою або іншою особою, на користь якої укладено договір страхування, умисного кримінального правопорушення, що призвів до страхового випадку; 3) подання страхувальником свідомо неправдивих відомостей про предмет договору страхування або про факт настання страхового випадку; 4) отримання страхувальником повного відшкодування збитків за майновим страхуванням від особи, винної у їх заподіянні; 5) несвоєчасне повідомлення страхувальником про настання страхового випадку без поважних на це причин або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків; 6) інші випадки, передбачені законом.

Умовами договору страхування можуть бути передбачені інші підстави для відмови у здійсненні страхових виплат, якщо це не суперечить закону.

Спеціальним законом, який регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, є Закон України від 01 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV). Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону (стаття 2 Закону № 1961-IV).

Особами, відповідальність яких вважається застрахованою, є страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом, тобто таким, який зазначається у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована (пункти 1.4, 1.7 статті 1Закону № 1961-IV).

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 988 ЦК України, страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

За вимогами статті 3 Закону № 1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Статтею 6 Закону № 1961-ІV передбачено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

У статті 1194 ЦК України зазначено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Розмір позовних вимог складає 30 011,15 грн, ПрАТ «АСК Скарбниця» виплатила позиваці 70 488,85 грн, загальна вартість ремонту автомобіля позивачкою визначена у розмірі 100 500 грн, що в загальному не перевищує вартості відновлювального ремонту КТЗ, згідно Звіту №ФД-0378 та не перевищує страховий ліміт, зазначений у страховому полісі ( а.с. 10) .

Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України, страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Згідно зі статтею 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до вимог частини другої статті 78 ЦПК України (допустимість доказів) обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до вимог статей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 79 ЦПК України встановлено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Позивачкою на підтвердження вартості ремонту та відновлювальних робіт не надано жодного належного та допустимого доказу щодо здійснення нею ремонту пошкодженого автомобіля, саме за вказаною сумою в розмірі 100 500грн, а тому така позовна вимога не доведена, не підтверджена жодним доказом та не підлягає до задоволення.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Вимоги позову про відшкодування витрат позивачки на оцінку заподіяної матеріальної шкоди не можуть бути задоволені, оскільки заявлені не до тієї особи. Тому суд не вбачає підстав для задоволення позову.

Суд констатує, що поданими позивачкою доказами доведено, що саме відповідач ОСОБА_2 пошкодив належний позивачці транспортний засіб, чим завдав їй матеріального збитку. Проте в судовому засіданні та наданими позивачкою доказами не доведено розміру заявленого до відшкодування матеріального збитку та не встановлено, що саме ця сума підлягає стягненню з відповідача, оскільки пред`явлена до стягнення сума не перевищує вартості відновлювального ремонту КТЗ, і питання щодо її відшкодування має бути розглянуто страховою компанією.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 30 011,15 грн.

Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з пунктом 1 частини другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Керуючись статтями 12, 13, 77, 78,80,81, 141, 263, 264, 265 ЦПК України, статтями 22, 1166, 1188, 1192 ЦК України, суд,-

ухвалив :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП - відмовити за безпідставністю

Апеляційна скарга на рішення подається протягом тридцяти днів з дня виготовлення його повного тексту, безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Позивачка: ОСОБА_1 , проживає АДРЕСА_1 ; ІПН НОМЕР_3 ;

Відповідач: ОСОБА_2 ; проживає : АДРЕСА_2 ;

Третя особа: ПрАТ» Скарбниця « , м. Львів вул. Саксаганського, 5 , .

Повний текст рішення виготовлено 24.03.2025 року.

Суддя І. Є. Зима