Київський районний суд м. Полтави
Справа № 552/8256/24
Провадження № 2/552/507/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.03.2025 Київський районний суд м.Полтави в складі:

головуючого - судді Самсонової О.А.,

секретар судового засідання Хрипунова Т.В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів.

В своєму позові посилалася на те, що рішенням Київського районного суду м. Полтави від 05 грудня 2022 року з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання доньки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно.

Виконавчий лист щодо примусового виконання вказаного рішення перебуває на виконанні у Гадяцькому відділі державної виконавчої служби у Миргородському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Починаючи з жовтня 2022 року ОСОБА_2 сплата аліментів не проводилась, у зв`язку із чим виникла заборгованість зі сплати аліментів у сумі 81942,50 грн.

Тому позивач, посилаючись на ст. 196 СК України, просила суд стягнути з відповідача на її користь пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 77261,67 грн.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Полтави від 13 грудня 2024 року відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Заперечення від учасників справи проти розгляду справи в спрощеному позовному провадженні до справи не подавалися.

Відповідач ОСОБА_2 відзив на позовну заяву не надав.

Інші заяви по суті справи та клопотання учасниками справи суду не подавалися.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилась, звернувшись до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності.

Відповідач, який належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, відзиву на позов не подав.

За таких обставин, відповідно до ст. ст. 280, 281 ЦПК України судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.

Дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Як встановлено судом, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Вказана обставина підтверджується свідоцтвом про народження дитини (а.с. 34).

Також встановлено, що рішенням Київського районного суду м. Полтави від 05 грудня 2022 року у справі №552/7785/22, яке набрало законної сили 04 січня 2023 року, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до повноліття дитини, починаючи з 26 жовтня 2022 року (а.с.32-33).

За вказаним рішенням суду 08 грудня 2023 року видано виконавчий лист.

Постановою старшого державного виконавця Гадяцького відділу державної виконавчої служби у Миргородському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 20 січня 2023 року за вказаним виконавчим документом відкрито виконавче провадження (а.с. 8-9).

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач зазначила, що починаючи з жовтня 2022 року ОСОБА_2 сплати аліментів не проводив, у зв`язку з чим виникла заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 81942,50 грн.

При цьому доказів на підтвердження даної обставини позивач не надала.

Належним доказом наявної заборгованості за аліментами може бути розрахунок заборгованості, що складений державним виконавцем.

Зазначаючи, що розмір заборгованості підтверджується довідкою державного виконавця, такої довідки позивач до матеріалів справи не додала.

В той же час іншими документами виконавчого провадження не підтверджується твердження позивача щодо виникнення заборгованості, починаючи з жовтня 2022 року у вказаній сумі.

Зокрема, постановою старшого державного виконавця Гадяцького відділу державної виконавчої служби у Миргородському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 09 жовтня 2023 року звернуто стягнення на доходи боржника.

При цьому у вказаній постанові зазначено, що станом на 01 вересня 2023 року заборгованість по сплаті аліментів відсутня.

Постановою старшого державного виконавця Гадяцького відділу державної виконавчої служби від 26 вересня 2023 року знято арешт з коштів боржника, оскільки боржник сплатив заборгованість в повному обсязі.

Також постанова старшого державного виконавця Гадяцького відділу державної виконавчої служби від 25 лютого 2025 року про звернення стягнення на доходи боржника містить відомості, що станом на 02 березня 2025 року заборгованість становить 52931,08 грн.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Отже, відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України. Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника.

Відповідно до частини першої статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Загальна сума пені за несплату аліментів позивачем у її позовній заяві обрахована у розмірі 77261,67 грн. за період з жовтня 2022 року по жовтень 2024 року (а.с. 3-4).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18) відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16, від 16 березня 2016 року у справі № 6-2589цс15, від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1477цс15 та від 16 березня 2016 року у справі № 6-300цс16, і дійшла висновку, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на один відсоток.

За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.

Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.

Якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже, і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2020 року у справі № 661/905/19 (провадження № 61-16670сво19) вказано, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Стягнення пені, передбаченої абзацом першим частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. У такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.

Тобто відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України.

При цьому стягнення пені, передбаченої абзацом першим частини першої 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти.

Але нарахування пені, починаючи з жовтня 2022 року не відповідає вимогам закону.

Суд при вирішенні справи враховує наведені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц, провадження № 14-616цс18 правила для обчислення пені за прострочення сплати аліментів, та приходить до висновку про відсутність підстав для нарахування пені за прострочення сплати аліментів за період з 27 жовтня 2022 року (день звернення позивача до суду з позовом про стягнення аліментів) по 05 грудня 2022 року (день ухвалення судового рішення про стягнення аліментів), оскільки до ухвалення рішення про стягнення аліментів у платника аліментів відсутня вина, що є обов`язковим елементом для стягнення неустойки.

Правовідносини щодо утримання батьками дитини або дітей до їх повноліття регулюється главою 15 СК України, яка зокрема передбачає обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття, у визначений за домовленістю між ними спосіб або ж за рішенням суду з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України (статті 180, 181, 183, 184, 189 СК України).

Так, частиною першою статті 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Тлумачення статті 191 СК України дає підстави для висновку, що юридичне значення для визначення часу, з якого присуджуються аліменти на дитину, має час звернення до суду іншого з батьків з позовом або заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів. Виключення із цього правила стосуються стягнення аліментів за минулий час (до пред`явлення позову).

Судовим рішенням, яким стягнуто аліменти з ОСОБА_2 , визначено, що аліменти стягуються з 26 жовтня 2022 року, тобто з дня пред`явлення позову до суду.

Разом із цим, для застосування зазначеної вище санкції (стягнення неустойки) до платника аліментів необхідні такі умови: існування заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно з частиною першою статті 189 СК України; наявність винних дій особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості.

На підставі викладеного суд виходить із відсутності вини відповідача у виникненні заборгованості зі сплати аліментів до 05 грудня 2022 року (день ухвалення судового рішення про стягнення з ОСОБА_2 аліментів), оскільки відповідачеві стало відомо про необхідність негайної сплати аліментів на користь позивача лише цього самого дня.

На ту обставину, що стягнення пені може здійснюватися за період з дня ухвалення судового рішення про стягнення аліментів, а не з дня, з якого розпочато стягнення аліментів, звернув увагу Верховний Суд у своїй постанові від 18 січня 2023 року у справі № 161/5211/22, провадження № 61-10676 св 22.

Необхідною умовою для обрахування розміру пені є визначення точного розміру заборгованості за аліментами, оскільки пеня нараховується у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Позивач належних доказів щодо розміру заборгованості та періоду її існування, дати погашення частини заборгованості, суду не надала.

В позовній заяві вона вказувала, що з жовтня 2022 року аліменти не сплачувались, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 81942,50 грн.

Але з постанов державного виконавця вбачається, що станом на вересень 2023 року заборгованість була погашена в повному обсязі.

В той же час до свого розрахунку пені позивач враховує заборгованість за вересень-жовтень 2023 року , а також за жовтень-грудень 2022 року.

При цьому, чому до розрахунку пені взято розмір заборгованості щомісячно 3367,50 грн, тобто чим підтверджується саме такий розмір аліментів, матеріали справи доказів не містять.

Станом на 01 березня 2025 року заборгованість становить 52931,08 грн., але за який період виникла ця заборгованість, у яких сумах щомісячно, наявними у справі доказами не встановлено.

Таким чином, вказаними доказами належним чином визначити розмір пені, що підлягає стягненню з відповідача, неможливо.

Відповідно до ч 1 та 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Позивачем не доведено розмір пені, яка має бути стягнута з відповідача.

Тому позовні вимоги задоволенню не підлягають через їх недоведеність.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позивач від сплати судового збору за вимогами про стягнення пені за прострочення сплати аліментів звільнена, судові витрати необхідно віднести за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 259, 263 - 265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів відмовити.

Судові витрати у справі віднести за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний термін з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 , проживаюча: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ,

відповідач ОСОБА_2 , проживаючий: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Повний текст рішення виготовлений 14 березня 2025 року.

Головуючий О.А.Самсонова