УХВАЛА

21 березня 2025 року

м. Київ

справа № 165/3924/21

провадження № 61-3203ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Шиповича В. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , від імені

якого діє адвокат Мацей Михайло Михайлович, на рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 24 жовтня 2024 року та постанову Волинського апеляційного суду від 06 березня 2025 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2021 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до

ОСОБА_1 , уякому просила стягнути з відповідача на її користь грошову компенсацію в розмірі 131 381,65 грн вартості 1/2 частини напівпричепу LANGERDORF SGL 5, номер шасі НОМЕР_1 , який був спільною сумісною власністю подружжя.

Рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 24 жовтня 2024 року позов ОСОБА_2 задоволено. СтягнутозОСОБА_1

на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію в розмірі 131 381,65 грн вартості 1/2 частини напівпричепу LANGERDORF SGL 5, номер шасі НОМЕР_1 , який належить до спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та користь ОСОБА_2 , вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Додатковим рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 14 січня 2025 року доповнено рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 24 жовтня 2024 року. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 5 000 грн понесених витрат на професійну правничу допомогу адвоката за представництво інтересів у суді та 2271 грн 84 коп. за проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи.

Постановою Волинського апеляційного суду від 06 березня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 24 жовтня 2024 рокузалишено без змін.

Постановою Волинського апеляційного суду від 06 березня 2025 рокудодаткове рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 14 січня 2025 року скасовано. Відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення у цій справі.

13 березня 2025 року ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Мацей М. М., через систему «Електронний суд» звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 24 жовтня 2024 року та постанову Волинського апеляційного суду від 06 березня 2025 року, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Частиною першою статті 394 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки судові рішення у цій справі не підлягають касаційному оскарженню.

Згідно із статтею 129 Конституції України та статтями 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», частина четверта статті 10 ЦПК України), умови прийнятності касаційної скарги відповідно до норм національного законодавства можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Касаційний перегляд справи вважається екстраординарним.

Обмеження доступу до Верховного Суду охоплюється загальновизнаною легітимною метою встановленого законодавством вартісного порогу для скарг, що подаються на розгляд суду касаційної інстанції, яка полягає в тому, щоб забезпечувати розгляд у Верховному Суді, з огляду на саму суть його функцій, лише справ необхідного рівня значущості.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же статті ЦПК України.

Розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Встановлення у процесуальному законі виняткових підстав для касаційного оскарження судових рішень у малозначних справах (справах незначної складності) та справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, лише у тих випадках, коли таке оскарження є дійсно необхідним (зокрема, коли касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу), має гарантувати право на остаточне та обов`язкове до виконання судове рішення, сприяти стабільності й визначеності у цивільних правовідносинах, слугувати суспільним інтересам щодо забезпечення єдності судової практики й розвитку права.

Конституційний Суд України у Рішенні від 22 листопада 2023 року № 10-р(ІІ)/2023 дійшов висновку, що припис пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, який встановлює один з «фільтрів» для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, є зрозумілим за змістом та передбачним за наслідками застосування. Зазначений припис ЦПК Українитакож має правомірну мету - додержання принципу остаточності судового рішення (res judicata) як одного з аспектів вимоги юридичної визначеності. Пункт 2 частини третьої статті 389 цього Кодексу містить домірні засоби законодавчого внормування процесуальних відносин щодо відкриття касаційного провадження.

Предметом спору у цій справі єподіл спільного майна подружжя. Зі змісту оскаржуваних судових рішень, слідує, що загальна вартість напівпричепу становить 262 763,30 грн, а 1/2 частина вартості спільного майна, складає 131 381,65 грн, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб на час подання касаційної скарги (250 х 3 028 грн = 757 000 грн).

Отже судові рішення у цій справі за загальним правилом не підлягають касаційному оскарженню. Норми процесуального закону, якими врегульовано процедуру доступу до суду касаційної інстанції, слід визнати такими, що відповідають критеріям правової визначеності та передбачуваності.

Касаційна скарга не містить прямих посилань на наявність обставин, які передбачені підпунктами а-г пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Колегія суддів враховує мотиви судових рішень і доводи касаційної скарги, які значною мірою стосуються переоцінки доказів у справі, та вважає, що з огляду на встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини справи та надання обґрунтованої правової оцінки наявним у матеріалах справи доказам, незгода відповідача з ухваленими судовими рішеннями у цій справіне свідчить про те, що ця справа має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

З огляду на ціну й предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства, Верховним Судом не встановлено обставин, за наявності яких судові рішення у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, підлягали бкасаційному оскарженню.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскільки ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Мацей М. М., подав касаційну скаргу на судові рішення, що згідно з приписами ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі належить відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини третьої статті 389, частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Мацей Михайло Михайлович, на рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 24 жовтня 2024 року та постанову Волинського апеляційного суду від 06 березня 2025 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя.

Копію ухвали та додані до касаційної скарги матеріали надіслати особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Синельников

О. М. Осіян

В. В. Шипович