Справа №521/3459/24
Провадження №2/521/412/25
13 березня 2025 року м. Одеса
Малиновський районний суд міста Одеси у складі:
головуючого судді Тополевої Ю.В.,
за участю секретаря Онуфрієнко К.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про виселення,
Представник Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської радизвернулась до суду із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про виселення, в якому просила: виселити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 із займаного житлового приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; визначити, що рішення суду є підставою для зняття відповідачів з реєстрації місця проживання.
Позов обґрунтований наступними обставинами.
Квартира АДРЕСА_2 є комунальною власністю територіальної громади м. Одеси. У вказаній квартирі зареєстровані та проживають без правовстановлюючих документів та документів, які б підтверджували право користування спірним майном ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .08 лютого 2024 року співробітниками Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради видано припис про те, що за результатами здійснення заходів самоврядного контролю встановлено самовільне зайняття гр. ОСОБА_1 без документа, що посвідчує право власності або користування спірною квартирою та запропоновано звільнити займану квартиру у добровільному порядку в 15 денний термін. Представник позивача вказує, що відповідачі відмовились отримувати вищевказаний припис, про що 23 лютого 2024 року складено відповідний акт. На час звернення до суду квартира у добровільному порядку звільнена не була, що і стало підставою для звернення до суду.
Представник Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради під час розгляду справи позов підтримала, щодо заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення не заперечувала.
ОСОБА_1 , ОСОБА_2 у судові засідання не з`явились, про дату, час та місце судових засідань повідомлялись належним чином, про причини неявки не повідомили, заяви про розгляд справи у їх відсутність та відзив не подавали.
Відповідач про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, відзиву на позов до суду не надав, в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутність не подав.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
У зв`язку з тим, що відповідачі належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, та відповідачами не подано відзив у встановлений судом термін, в порядку ст. 280 ЦПК України, за відсутності заперечень представника позивача,суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів, що відповідає вимогам ст. 223 ЦПК України.
Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, вивчивши нормативно-правові акти, які регулюють спірні правовідносини, проаналізувавши і оцінивши докази в їх сукупності вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Постановою Одеського апеляційного суду від 26.01.2021 року (справа № 521/19/18) визнано спадщину після смерті ОСОБА_3 , що складається з однокімнатної квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 30,9 кв. м, житловою площею 16,9 кв. м, відумерлою. Визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_2 , яке зареєстроване у реєстрі під № 12 від 24 січня 2017 року, видане на ім`я ОСОБА_4 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Сімаченко С. Л. Витребувано від добросовісного набувача ОСОБА_1 на користь територіальної громади м. Одеси в особі Одеської міської ради квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 30,9 кв. м, житловою площею 16,9 кв. м. Скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 33856517 від 14 лютого 2017 року, прийняте приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Сімаченко С.Л., за яким право власності на квартиру АДРЕСА_2 зареєстровано за ОСОБА_1 .
Постановою Верховного Суду від 23.02.2022 року постанову Одеського апеляційного суду від 26.01.2021 року залишено без змін (а. с. 16-36).
Відповідно до ч. 3 ст. 1277 ЦК України спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцезнаходженням нерухомого майна, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходженням основної частини рухомого майна.
Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №250263111 право власності на квартиру АДРЕСА_2 зареєстровано за територіальною громадою міста Одеси в особі Одеської міської ради (а. с. 11).
Судом встановлено, що у належній територіальній громаді міста Одеси в особі Одеської міської ради квартирі проживають та зареєстровані відповідачі.
Згідно ч. 1, 5 ст. 60 ЗУ «Про місцеве самоврядування» територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров`я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об`єкти, визначені відповідно до закону як об`єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини.
Органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об`єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, укладати договори в рамках державно-приватного партнерства, у тому числі концесійні договори, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об`єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду.
08 лютого 2024 року співробітниками Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради відповідно до п. 4.4 Порядку взаємодії виконавчих органів, комунальних підприємств та установ Одеської міської ради з питань визнання спадщини відмерлою, затвердженого Розпорядженням Одеського міського голови № 816 від 15.09.2021 р. та відповідно до повноважень визначених у «Положенні про Хаджибейську районну адміністрацію», затвердженого рішенням Одеської міської ради від 19.07.2023 р. за № 1283-VIII та Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» видано припис про те, що за результатами здійснення заходів самоврядного контролю встановлено самовільне зайняття гр. ОСОБА_1 без документа, що посвідчує право власності або користування квартирою АДРЕСА_2 та запропоновано звільнити займану квартиру у добровільному порядку в 15 денний термін (а. с. 14).
Вищезазначений припис ОСОБА_1 та ОСОБА_2 отримувати відмовились, про що 23 лютого 2024 року складено відповідний акт (а. с. 13).
Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 користується квартирою АДРЕСА_2 , яка належить територіальній громаді міста Одеси в особі Одеської міської ради на праві власності без достатніх правових підстав, що надає позивачу право звертатися до суду з позовом про виселення відповідачів із вказаного житлового приміщення, так як проживання відповідачів у квартирі істотно порушує її право користування та розпорядження вказаною квартирою.
Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд вважає, що вони виникли в зв`язку із перешкодами власнику у користуванні та розпорядженні своїм майном, а тому регулюються Главою 29 ЦК України.
Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.
Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Ч. 3 ст. 319 ЦК України передбачено, що усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.
Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Так як відповідачі займають житлове приміщення, яке належить на праві власності територіальній громаді міста Одеси в особі Одеської міської ради за відсутністю правових підстав, позовні вимоги Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради є законними, обґрунтованими, та такими, що знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 401 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом.
Ч. 1 ст. 406 ЦК України передбачено, що сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення.
Задовольняючи позов в частині визнання відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням, суд зауважує на тому, що зняття з реєстрації місця проживання, в силу ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» проводиться відповідними органами реєстрації на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Таким чином, зняття з реєстрації місця проживання є дискреційними повноваженнями відповідних органів реєстрації, а рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням є безумовною підставою для цих органів щодо зняття відповідачів з реєстрації місця проживання.
Відповідно до ч. 1, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, витрати по сплаті судового збору у розмірі 3028,00 гривень підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача по 1514,00 гривень з кожного.
Керуючись ст. 41 Конституції України, ст. ст. 317, 319, 391 ЦК України, ст. ст. 4, 5, 12, 13, 81, 89, 141, 258-259, 280 ЦПК України, суд
Позов Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про виселення задовольнити
Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_2 .
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ,такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_2 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду може бути оскаржене учасниками справи до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне судове рішення складено 24 березня 2025 року.

Суддя: Ю.В. Тополева