Справа № 505/1900/23
Провадження № 2/505/808/2025
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

(заочне)

20.01.2025 року м.Подільськ Одеської області

Котовський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючої судді Павловської Г.В.

при секретарі - Киларь Н.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Подільську Одеської області цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

УСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась в суд з позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 про зміну розміру аліментних платежів на утримання неповнолітньої дитини..

В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що вона з відповідачем ОСОБА_2 перебувала у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Котовського міськрайонного суду від 19.05.2015 року розірвано шлюбі, який рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 19.05.2015 року було розірвано.

Від цього шлюбу у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась донька, ОСОБА_3 , яка проживає разом з нею.

Рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 06.11.2017 року з відповідача на її користь на утримання дитини, доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 були стягнуті аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1000,00 грн. щомісяця з індексацією відповідно до закону, але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого законом на дитину відповідного віку, починаючи з 17.07.2017 року і до повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

На даний час її матеріальний стан змінився, зросли витрати на утримання дитини, у зв`язку із зростанням цін на продукти та одяг, до того ж змінився вік дитини, а відповідно зросли потреби у забезпеченні дитини необхідним для проживання, харчування та навчання.

Позивач зазначила, що відповідач ухиляється від сплати аліментів в повному обсязі на утримання дочки і станом на 01.03.2023 року розмір заборгованості по аліментам складає 20 469,30 грн., крім того розмір аліментів, стягнутих за рішенням суду на даний час не достатній для задоволення матеріальних потреб дитини, на даний час зріс і розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Разом з тим, як їй відомо відповідач має постійний дохід, оскільки займається ремонтом транспортних засобів, у зв`язку з цим має змогу утримувати їх спільну дитину.

Враховуючи наведене, просила змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . за рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 06.11.2017 року на її користь на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з 1000 грн. щомісячно на 1/4 частку всіх заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця і до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою суду від 11.07.2023 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання.

Позивачка ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та наполягала на їх задоволенні, не заперечувала проти винесення заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, про що свідчить підпис в двох рекомендованих повідомленнях про отримання поштового відправлення.

У зв`язку з відсутністю у судовому засіданні сторін, з урахуванням закінчення передбачених ст.275 ЦПК України строків розгляду цієї справи останню розглянуто у порядку заочного провадження за наявними у справі письмовими доказами, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.

У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи та проведенням розгляду справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України, не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі.

Рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 19.05.2015 року шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 було розірвано. Після розірвання шлюбу змінено позивачці за її вибором прізвище « ОСОБА_5 » на дошлюбне « ОСОБА_6 ».

Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 01.07.2010 року ОСОБА_4 та ОСОБА_2 є батьками неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно копії виконавчого листа, виданого Котовським міськрайонним судом Одеської області 06.11.2017 року відповідач ОСОБА_2 зобов`язаний сплачувати на користь позивачки ОСОБА_7 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн. щомісячно, з індексацією відповідно до закону, але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого законом на дитину відповідного віку, починаючи з 17.07.2017 року і до повноліття дитини.

Згідно копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 від 27.01.2018 року у Подільському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області 27.01.2018 року було укладено шлюб між ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , прізвище дружини після реєстрації шлюбу « ОСОБА_9 ».

Стаття 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікована постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991 року, встановлює принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Передбачено, що батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини і предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

За змістом ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч.3 ст.181 СК України).

Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

За змістом ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст.182 СК України, так і положень ст.ст.183, 184 СК України.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи зміст ст.ст.181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду і пов`язує таку зміну із способом їх присудження (ч.3 ст.181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст.182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на наявність імперативного дозволу змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.ст.183, 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 за №2037-VІІІ, з липня 2017 внесені зміни до вимог ч.2 ст.182 СК України, якими передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» у 2023 році встановлено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років у розмірі 2272 гривні, прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років у розмірі 2833 гривні.

При цьому, треба взяти до уваги, що відповідно до норм Закону поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна оцінка споживчого кошика, що містить мінімальні набори продуктів харчування, непродовольчих товарів та послуг, необхідних для збереження здоров`я людини і забезпечення її життєдіяльності.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку суттєво змінився з моменту прийняття судом рішення про стягнення аліментів, в бік його збільшення, а тому на даний час не в повній мірі задовольняє мінімальні потреби дитини, оскільки відповідно зросли витрати на її утримання та навчання. В той же час, заявлена позивачкою вимога щодо 1/4 частки доходу(заробітку) відповідача, відповідає вимогам діючого законодавства щодо обов`язку утримання дитини та не порушує прав відповідача.

З урахуванням встановлених обставин, приймаючи до уваги те, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, імперативну норму про можливість зміни саме способу стягнення аліментів, суд дійшов висновку, що заявлені позивачкою вимоги ґрунтуються на положеннях Сімейного кодексу України, відповідають інтересам дитини, її рівню життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, і визначення указаного позивачкою способу та розміру стягнення аліментів призведе до рівності прав дитини на утримання від батька відповідно до положень Закону.

Суд, визначаючи час з якого слід змінити спосіб стягнення аліментів на дитину, приймає до уваги, що згідно пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства, та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Відтак аліменти у новому розмірі підлягають стягненню з дня набрання чинності даним рішенням суду.

Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України з відповідача у дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Керуючись ст. ст. 180, 181, 182, 183, 192 СК України, ст. ст. 4, 12, 13, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини - задовольнити.

Змінити спосіб стягнення присуджених аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_3 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 06.11.2017 року у справі №505/1787/17 на користь ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженки м.Рені, Ренійський район Одеська область, ІПН НОМЕР_4 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 із твердої грошової суми 1000 грн. на 1/4 частину з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи утримання з дня набрання рішенням суду законної сили та до повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_3 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн. 60 коп.

Апеляційна скарга на заочне рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів до Одеського апеляційного суду з дня складання повного рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків встановлених ст.354 ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Г.В.Павловська

Рішення суду складено та підписано 20.01.2025 року.