Справа № 191/2545/24
Провадження № 2/191/890/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2025 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Прижигалінської Т.В.

за участю секретаря Силкіної О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Синельникове цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , представник ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , Управління служба у справах дітей Адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради, про визначення місця проживання неповнолітньої дитини,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовною заявою, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 08 квітня 1995 року її батьки ОСОБА_4 і ОСОБА_5 уклали шлюб. Від шлюбу народилася донька позивач по справі ОСОБА_1 . Рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 20 січня 2016 року шлюб між її батьками був розірваний. З моменту розірвання шлюбу позивач проживає разом з батьком ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , де зареєстрована з 20 лютого 2009 року. На початку 2024 року між батьками позивача виник спір щодо визначення її подальшого місця проживання. Батько позивача бажає, що остання проживала разом з ним, а її мати ОСОБА_3 бажає, щоб донька проживала разом з нею. Позивач бажає проживати разом з батьком. При зверненні за захистом до Управління служби у справах дітей Адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради було рекомендовано звернутися до суду з позовом про визначення місця проживання дитини. Позивач просить суд визначити її місце проживання разом з батьком ОСОБА_4 .

Відповідач надала суду відзив на позовну заяву, де зазначила, що після її розлучення з ОСОБА_4 їх спільна донька ОСОБА_1 залишилася проживати разом з батьком за адресою: АДРЕСА_1 , а вона проживала за адресою: АДРЕСА_2 , де час від часу донька її навідувала. На даний час між нею і ОСОБА_4 виник спір з приводу місця проживання доньки. Її батько вважає, що у нього кращі умови для проживання дитини, а вона вважає, що має більш позитивний вплив на дитину. Крім того, умови проживання за містом у приватному будинку набагато кращі, ніж у місті. На підставі викладеного просить у задоволенні позовних вимог відмовити.

Представник позивача надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, але у відзиві просила розглянути справу без її участі. У задоволенні позову просила відмовити.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, але завчасно надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі.

Третя особа ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився.

Таким чином, суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з копії свідоцтва про укладення шлюбу 08 квітня 1995 року її батьки ОСОБА_4 і ОСОБА_5 уклали шлюб.

Від шлюбу народилася донька позивач по справі ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження.

Рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 20 січня 2016 року шлюб між батьками позивача розірваний, що вбачається з копії судового рішення.

Сторонами не оспорювався факт того, що після її розірвання шлюбу між батьками позивача остання залишилася проживати разом з батьком за адресою: АДРЕСА_1 , а вона проживала за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно висновку адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради №4/3-29 від 29 січня 2025 року враховуючи інтереси неповнолітньої дитини її місцем проживання доцільне визначити місце проживання батька.

Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Із зазначеної законодавчої норми випливає, що як мати, так і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини визначені у ст.150 СК України. Серед них є обов`язки щодо виховування дитини, піклування про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готування її до самостійного життя.

Дитина в свою чергу має право на належне батьківське виховання, про що зазначено у ст.152 СК України.

Згідно ч.1 ст.161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися судом.

В той же час, відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч.3 ст.160 СК України якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Згідно ч.5, ч.6 ст.19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

У даному випадку позовні вимоги обґрунтовані тим, що між батьками позивачки виник спір щодо визначення подальшого її місця проживання, тоді як ОСОБА_1 бажає проживати разом з батьком. Після її звернення до служби у справах дітей їй було рекомендовано звернутися до суду з позовом про визначення місця проживання дитини.

Згідно висновку адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради №4/3-29 від 29 січня 2025 року враховуючи інтереси неповнолітньої дитини її місцем проживання доцільне визначити місце проживання батька.

З матеріалів справи вбачається, що на момент звернення до суду з даним позовом ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , досягла чотирнадцяти років, що свідчить про її право особисто визначати місце проживання з одним з батьків. У зв`язку з цим судом не встановлено порушення прав чи законних інтересів неповнолітньої позивачки, а тому заявлені вимоги підлягають вирішенню в позасудовий порядок.

Крім того, висновок органу опіки та піклування Шевченківського району Дніпровської міської ради є таким, що відповідає інтересам дитини, але за правилами ст. 19 СК України висновок щодо розв`язання спору визначення місця проживання дитини подається суду у випадку бажання одного з батьків на проживання з ним дитини. Оскільки в даній справі жоден з батьків ОСОБА_1 не звертався до суду з позовом про визначення місця проживання їх доньки, то безпідставними є доводи представника позивача щодо наявності спору між батьками позивачки. За таких обставин, подання суду висновку органом опіки та піклування в даному випадку є недоцільним, а тому при прийнятті рішення судом він не враховується.

Таким чином, з боку відповідача судом не встановлено порушень прав та законних інтересів позивача ОСОБА_1 , внаслідок чого позовні вимоги задоволенню не підлягають. Таким чином, суд не вважає наявність фактів, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, встановленою.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.19, 141, 150, 152, 161 СК України, ст.ст.11, 12, 13, 141, 263, 264, 265 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , представник ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , Управління служба у справах дітей Адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради, про визначення місця проживання неповнолітньої дитини відмовити.

На рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду може бути подано апеляційну скаргу.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано, а у разі її подання після розгляду справи апеляційним судом у разі, якщо рішення не буде скасовано.

Суддя Т. В. Прижигалінська