РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2025 року м. Київ

Суддя Солом`янського районного суду м. Києва Козленко Г.О., розглянувши за правилами спрощеного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (АТ КБ «Приватбанк») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Солом`янського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (АТ КБ «Приватбанк») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якому просив суд:

стягнути з ОСОБА_1 (дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг №б/н від 27.01.2022 року у розмірі 34 541,23 грн станом на 16.05.2023;

- судові витрати у розмірі 2 684,00 грн судового збору.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 30.04.2021 ОСОБА_1 підписано заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг. Підпис відповідачем здійснено власноруч на планшеті, що відповідає вимогам Постанови НБУ від 13.12.2019 №151. Відповідачем погоджено використання ОТР пароля в якості підпису та інших видів простого електронного підпису. У подальшому відповідач виявив бажання отримати послугу «Миттєва розстрочку. Кредит готівкою», ознайомився із актуальними умовами кредитування та 27.01.2022 підписав Паспорт кредиту за допомогою ОТР пароля. Після чого із відповідачем за допомогою ОТР пароля було підписано Кредитний договір б/н від 27.01.2022 про надання строкового кредиту у розмірі 46 000,00 грн шляхом перерахування коштів на поточний рахунок позичальника на строк 36 міс. із встановленням річного відсоткової ставки у розмірі 18%. Додатково із відповідачем за допомого ОТР пароля підписаний графік кредиту.

Позивач вказує, що в порушення умов кредитного договору та положень ст.ст. 509, 526, 1050, 1054 ЦК України відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконує та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідач станом на 16.05.2023 має заборгованість у розмірі 34 541,23 грн, яка складається з наступного: 34 541,23 грн - заборгованість за тілом кредита; 0,00 грн - заборгованість за нарахованими відсотками.

За вказаних обставин, а також зв`язку з виникненням у відповідача заборгованості за договором, яку він в добровільному порядку не сплачує, позивач звернувся до суду з цим позовом, який просить задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 10.11.2023 відкрито спрощене позовне провадження в цивільній справі за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» (АТ КБ «ПРИВАТБАНК») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Ухвала від 10.11.2023 та примірник позовної заяви разом з доданими до неї документами направлялися для відповідача, однак конверт повернувся до суду із відміткою АТ «УКРПОШТА» «за закінченням терміну зберігання».

Відповідачем у справі суду не було подано відзив на позов або будь-які інші заяви чи клопотання з процесуальних питань.

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності та на підставі наявних у справі доказів, суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що 30.04.2021 ОСОБА_2 підписано Заяву про приєднання Умов та Правил надання послуг, що відповідає вимогам Постанови НБУ від 13.12.2019 №151 «Про затвердження Положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України».

27.01.2022 ОСОБА_1 підписала загальні умови надання кредитів «Миттєва розстрочка. Кредит готівкою» АТ КБ «ПриватБанк» (паспорт кредиту) за допомогою ОТР пароля в порядку, регламентованому постановою НБУ №151 від 13.12.2019, відповідно до якої власноручний підпис фізичної особи, створений на екрані електронного сенсорного пристрою, це - цифровий власноручний підпис. Мета отримання кредиту - споживчі цілі, в тому числі придбання товарів, оплата послуг.

27.01.2021 між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №б/н, відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 46 000,00 грн шляхом перерахування коштів на поточний рахунок позичальника на строк 36 місяців, річна відсоткова ставка - 18 %.

Також з відповідачем підписано Графік платежів за споживчим кредитом до кредитного договору від 27.01.2022.

Випискою по картковому рахунку за договором № б/н за період з 27.01.2022 по 17.05.2023 підтверджується факт користування позичальником кредитними коштами.

Згідно з наданим банком розрахунком станом на 16.05.2023 у відповідача утворилась заборгованість, яка становить 34 541,23 грн та складається із заборгованості за тілом кредиту - 34 541,23 грн.

В матеріалах справи наявна підписана відповідачем Анкета-опитувальник клієнта-фізичної особи від 12.01.2021 року,

Статтею 9 Закону України «Про споживче кредитування» (далі - Закон) визначено інформацію, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит.

Так, згідно з ч. 1 вказаної статті до укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або в електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством) із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою статті.

Частиною 3 ст. 9 Закону визначено інформацію, що надається кредитодавцем споживачу, також і в разі укладення договору про споживчий кредит у формі кредитування рахунку відповідно до п. 12.

Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.

Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді згідно з ст.ст. 205, 207 ЦК України.

Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду: від 09.09.2020 у справі №732/670/19; від 23.03.2020 у справі № 404/502/18; від 07.10.2020 № 127/33824/19.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» (далі - Закон) електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах відповідно до ч. 4 ст. 11 Закону.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього, що передбачено ч. 5 ст. 11 Закону.

Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом ч. 8 ст. 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Положеннями статті 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:

електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документа та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину;

електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;

аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Статтями 525, 526 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За положеннями ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання.

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За змістом ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В Кредитному договорі б/н від 27.01.2022 року, підписаному відповідачем було погоджено всі істотні умови щодо суми і строку кредиту, сплати відсотків за користування позикою, розмір і тип процентної ставки. Відповідач грошові кошти від позивача отримав, але умов Кредитного договору не виконував, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 16.05.2023 становить 34 541,23 грн (заборгованість за тілом кредита).

Відповідачем не надано суду належних доказів на спростування розміру заборгованості та не заявлено клопотання щодо проведення судової економічної експертизи.

За таких обставин, наявні правові підстави для стягнення з відповідача заборгованості за Кредитним договором б/н від 27.01.2022, тому позов підлягає задоволенню.

Також відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача потрібно стягнути сплачений при поданні позову судовий збір у розмірі 2 684,00 грн.

Керуючись статями 4, 12, 13, 19, 81, 141, 206, 247, 258, 259, 265, 268, 273, 279, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (АТ КБ «Приватбанк») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» заборгованість у розмірі 34 541,23 (тридцять чотири тисячі п`ятсот сорок одна гривня 23 копійки).

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (АТ КБ «Приватбанк») судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 2 684,00 грн (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири гривні 00 копійок).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Г.О. Козленко