Справа № 355/2254/24
Провадження № 2/355/249/25
24 березня 2025 року Баришівський районний суд Київської області
у складі: головуючого-судді Чехова С.І.
за участю секретаря Котенко Л.О.
представника третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду селища Баришівка цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини.
До суду звернулась позивач ОСОБА_2 з позовною заявою у якій просить позбавити відповідача ОСОБА_3 батьківських прав стосовно його доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Стягнути з відповідача ОСОБА_3 на її користь аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмір 1/4 частина з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягувати від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.
Свої позовні вимоги позивач ОСОБА_2 обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 під час проживання сумісно не в шлюбі з відповідачем ОСОБА_3 в них народилась донька ОСОБА_4 .
Заява про батьківства була подано до військово-цивільної адміністрації міста Щастя Новоайдарського району Луганської області, особисто батько дитини відповідачем ОСОБА_3 та нею матір`ю дитини. Однак сімейне життя з відповідачем не склалось, тому було припинено сімейні стосунки. Вона з донькою має статус внутрішньо переміщених осіб проживають в АДРЕСА_1 . Взяті на облік як внутрішньо переміщені особи. Відповідач ОСОБА_3 не бере участі у вихованні доньки та її утриманні. Донька повністю перебуває на її утриманні. Відповідачем припинені будь які спілкування з донькою. Відповідач як батько ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до малолітньої доньки, зокрема обов`язку виховання та утримання дитини до досягнення нею повноліття, не виконує та не здійснює жодних дій спрямованих на виконання своїх батьківських обов`язків, не цікавиться своєю дитиною взагалі. На даний час спільна донька з відповідачем відвідує заклад дошкільної освіти (ясла-садок) «Ялинка» комбінованого типу Баришівської селищної ради з липня 2024 року по даний час. Батько в закладі жодного разу не з`явився та участі у вихованні дочки не приймає. Будь яких перешкод для виконання відповідачем обов`язків перед донькою вона не чинила. Відповідач відмовився купувати доньці одяг, продукти харчування, іграшки, канцелярське приладдя, відвідувати батьківські збори в дитячому садочку, брати іншу участь у вихованні та утриманні дитини. Він цього робити не бажає, свідомо ухиляючись від виконання своїх батьківських обов`язків. Відповідач зовсім не цікавиться розвитком, станом здоров`я доньки, не дбає про її інтереси.
Позивач ОСОБА_2 до судового засідання не з`явилась, однак повідомила суд про можливість розгляду справи за її відсутністю позовні вимоги підтримує, просить задовольнити.
Відповідач ОСОБА_3 до судового засідання не з`явився, був належно повідомлений про час, місце розгляду справи через веб-сайт Судової влади України на 03 лютого 2025 року о 14 годині, на 24 лютого 2025 року о 09 годині,17 березня 2025 року о 11 годині причину неявки не повідомив, яку слід вважати неповажною. Відзиву стосовно заявлених позовних вимог надано не було. Причини повідомлення через Веб-сайт Судової влади України сталось те, що адреса його місце знаходження є територію тимчасово окупована російською федерацією.
Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору від служби у справах дітей та сім`ї апарату виконавчого комітету Баришівської селищної ради Броварського району Київської області Павленко М.В. у судовому засідання позовні вимоги підтримала просила їх задовольнити. Оскільки було встановлено під час готування висновку, що батько ні якої участі у вихованні дитини не приймає, матеріально її не утримує, зв`язку з дитиною не підтримує.
Суд прийшов до такого висновку відповідно до п.п.3,4 ч.8, ч.11 ст.128 ЦПК України слід, що днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання усіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до положень ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
З таких підстав суд вирішив розглядати справу заочно.
Дослідивши матеріли справи у повному обсязі суд приходить до думки про можливе задоволення позовних вимог з таких підстав, а саме:
З копії паспорта позивача ОСОБА_2 слід, що вона є громадянкою України.(а.с.14)
З копії паспорта відповідача ОСОБА_3 слід, що він є громадянином України.(а.с.24-25)
З копії витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання слід, що позивач ОСОБА_2 має реєстрацію АДРЕСА_2 .(а.с.15)
З копії свідоцтва про народження слід, що ОСОБА_4 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 в місті Щастя Новоайдарського району Луганської області її батька є ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .(а.с.19)
З копії повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження слід, що ОСОБА_4 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 в місті Щастя Новоайдарського району Луганської області батьком є ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Відомості про відмітки зроблені в актовому записі за бажанням батьків дитини присвоєно прізвище батька « ОСОБА_6 », заява про визнання батьківства до народження дитини була подана до військово-цивільної адміністрації міста Щастя Новоайдарського району Луганської області 17 вересня 2019 року особисто батьком і матір`ю дитини.(а.св.20-22)
З копії довідки, яка видана директором ЗДО (ясла-садок) «Ялинка» Раїсою Вовк слід, що жодного разу батько ОСОБА_4 , ОСОБА_3 в заклад не з`являвся та участі у вихованні дочки не приймає.(а.с.23)
З копію рішення від 07 лютого 2025 року №60 виконавчого комітету Баришівської селищної ради Броварського району Київської області про затвердження висновку щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .(а.с.40)
З копії висновку щодо доцільності позбавлення батьківських прав слід, що на підставі матеріалів та рекомендацій комісії з питань захисту прав дитини Баришівська селищна рада як орган опіки ті піклування вважає доцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_3 відносно дитини ОСОБА_4 .(а.с.41-43)
Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків.
Відповідно до статті 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Згідно ч.2,ч.3 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про стан здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а також забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України ухилення батьків від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей є підставою для позбавлення їх батьківських прав щодо дітей. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
За ч.3 ст.164 СК України слід, що мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них.
За змістом роз`яснень, викладених у п.п. 15,16,17 постанови Пленуму ВСУ № 3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дітьми в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до їх внутрішнього світу. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дітей лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що вони ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дітей, направлений на позитивний результат у долі неповнолітніх дітей.
В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.
Отже, як було встановлено судом, що відповідач ОСОБА_3 ухиляються від виконання своїх обов`язків не піклуються про фізичний і духовний розвиток малолітньої дитини, не спілкуються з своєю малолітньою донькою в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надає своєї доньки доступу до культурних та інших духовних цінностей, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу. Зазначені фактори, слід розцінювати як ухилення від виховання дитини, свідоме нехтування своїми обов`язками.
Як слід з ч.2,ч.3 ст.166 СК України слід, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.
Відповідно до норм права відповідач який позбавлений батьківських прав не звільняється від обов`язків стосовно утримання доньки з нього необхідно стягнути аліменти на її утримання, з цих підстав в цій частині позовні вимоги також підлягають задоволенню.
Вимоги позивача ОСОБА_2 , слід задовольнити вони правомірні та законні.
Оскільки, відповідно до ч.1,п.1ч.2 ст. 141 ЦПК України слід, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2,4, 12, 13,81,89,141, 229, 263, 265, 274-279 ЦПК України, ст. ст.150,164-166 СК України,-
Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини, задовольнити.
Позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця, селища Петрівка Станично-Луганського району Луганської області, батьківських прав стосовно його доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Щастя Новоайдарського району Луганської області про що 27 вересня 2019 року складено відповідний актовий запис №10 військово-цивільної адміністрацією міста Щастя Новоайдарського району Луганської області.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 уродженця селища Петрівка Станично-Луганського району Луганської області (інн: НОМЕР_1 ) судовий збір на користь держави у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок на наступний рахунок:
Отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106
Код отримувача (ЄДРПОУ):37993783
Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП) 899998
Код класифікації доходів бюджету: 22030106.
Відповідно до ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення у межах сплати аліментних платежів за один місяць.
Заочне рішення може бути переглянуто судом який його ухвалив за письмовою заявою відповідача , поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити рішення в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом 30 днів, з дня його проголошення, шляхом направлення скарги через Баришівський районний суд.
Рішення набирає законної сили, якщо протягом вказаних строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Баришівського

районного суду С. І. Чехов