Справа № 201/4424/24
Провадження № 2/201/356/2025
РІШЕННЯ

Іменем України

26 березня 2025 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Наумової О.С.,

за участю секретаря судового засідання Моренко Д.Г.,

представника позивача - адвоката Звонарьова В.В.,

представника відповідача - адвоката Д`яконової К.І.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру відшкодування шкоди завданої каліцтвом,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовної заяви

18.04.2024 ОСОБА_1 звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру відшкодування шкоди завданої каліцтвом (а.с. 1-13).

В обґрунтування позову зазначив, що рішенням Апеляційного суду Донецької області від 13.08.2025 у справі № 263/3368/13-ц скасоване рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 02.10.2014. Позов ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, спричиненої ушкодженням здоров`я внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, задоволено частково. Стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у відшкодування шкоди, спричиненої ушкодженням здоров`я втрачений заробіток в період з 01.03.2012 до 01.08.2014 у розмірі 23374,40 грн, а починаючи з 02.08.2014 щомісячно по 852,60 грн довічно. У решті позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

На примусовому виконанні у Східному міжрегіональному управлінні Центрального ВДВС у місті Маріуполь Маріупольського району Донецької області перебуває виконавче провадження № 48752497 з примусового виконання виконавчого листа про стягнення з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 з відшкодування шкоди, спричиненої ушкодженням здоров`я, втраченого заробітку з 02.08.2014 щомісячно по 852,60 грн - довічно.

Наразі вартість життя, мінімальна заробітна плата підвищилися, відтак розмір щомісячних платежів не забезпечує позивачеві покриття мінімальних потреб. Позивач потребує додаткових грошових коштів на проживання та постійне лікування, відтак звертається до суду з даним позовом.

Перерахунок здійснюється шляхом обчислення судами коефіцієнта кратності збільшення розміру мінімальної заробітної плати шляхом ділення нового її розміру на попередній, а також застосування цього коефіцієнта для перерахунку розміру відшкодування шкоди, завданої ушкодженням здоров`я, що узгоджується з положеннями ч. 2 ст. 1208 ЦК України.

З урахуванням ст. 8 Закону України «Про державний бюджет України», вважає, що за період з 01.09.2015 по 31.03.2024 підлягають стягненню грошові кошти у розмірі 238720,44 грн.

Крім того, з 01.04.2024 підлягають стягненню грошові кошти у розмірі 5600 грн. щомісячно до зміни розміру мінімальної заробітної плати в Україні.

Враховуючи вищевикладене, просив стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у якості відшкодування шкоди, спричиненої ушкодженням здоров`я втрачений заробіток в період з 01.09.2015 по 31.03.2024 грошові кошти у розмірі 238720,44 грн.; стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у якості відшкодування шкоди, спричиненої ушкодженням здоров`я втрачений заробіток з 01.04.2024 щомісячно у розмірі 5600 грн до зміни мінімальної заробітної плати в Україні.

Також просив стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20000,00 грн.

Заяви учасників процесу по суті справи.

Відповідач позовні вимоги не визнав. 01.07.2024 представник відповідача - адвокат Д`яконова К.І. (діє на підставі ордеру від 14.05.2024) в порядку ст. 178 ЦПК України подала відзив, в якому відповідач позовні вимоги не визнав у повному обсязі (т. 1, а.с. 81-84) та зазначила, що позивачем не додано до позовної заяви належних та достатніх доказів, якими встановлено вину ОСОБА_2 у заподіянні шкоди ОСОБА_1 внаслідок ДТП та підтверджуючих обов`язок ОСОБА_2 відшкодовувати шкоди, заподіяну втратою працездатності ОСОБА_1 . Зокрема, до позовної заяви не надані рішення судів, якими встановлена вину ОСОБА_2 та які, відповідно до вимог ч. 4 ст. 82 ЦПК України звільняли б з ОСОБА_1 обов`язок доказування.

Крім того, в матеріалах справи відсутній висновок судової медичної експертизи, якою встановлено ступень втрати ОСОБА_1 загальної та професійної працездатності.

Також зазначає, що згідно із довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ № 0593752 щодо ОСОБА_1 , останньому встановлено ІІ групу інвалідності з 19.04.2016 року за загальним захворюванням безстроково. В той же час, позивачем заявлено вимоги про стягнення шкоди з ОСОБА_2 , спричиненої ушкодженням здоров`я втраченого заробітку в період з 01.09.2015 року.

Отже не додано доказів стійкої втрати професійної (загальної) працездатності позивачем саме з 01.09.2015, враховуючи інформацію, викладеної у довідці МСЕК та докази наявності у позивача стійкого розладу здоров`я, спричиненого внаслідок ДТП, а також доказів прямого причинно-наслідкового зв`язку між ДТП, отриманою позивачем травмою та зменшенням ступеня його професійної працездатності.

Сам по собі факт стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у рахунок відшкодування шкоди, спричиненої ушкодженням здоров`я втраченого заробітку за період з 01.03.2012 до 01.08.2013 та з 02.08.2014 довічно не є беззаперечною обставиною для подальшого збільшення розміру такого відшкодування.

Позивач правом на подання відповіді на відзив у відповідності до ст. 179 ЦПК України не скористався.

Рух справи.

Ухвалою судді Наумової О.С. від 22.04.2024 відкрите провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження (т. 1, а.с. 44).

Ухвалою суду від 17.10.2024 відмовлено у задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_2 про призначення комісійної судово-медичної експертизи у даній справі (т. 1, а.с. 139-140).

Ухвалою суду від 06.11.2024 відмовлено у задоволенні заяви відповідача про поновлення строку на подання клопотання про витребування доказів. Клопотання відповідача про витребування доказів копії висновку експерта № 278/к від 17.01.2020 Комунальної установи «Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи» Запорізької обласної ради, залишено без розгляду (т. 1, а.с. 213-216).

Підготовче засідання у справі закрите 06.11.2024 та справа призначена до судового розгляду по суті (т. 1, а.с. 208-212).

Поставною Дніпровського апеляційного суду від 25.12.2024 ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06.11.2024 про відмову у задоволенні заяви відповідача про поновлення строку на подання клопотання про витребування доказів - скасовано і направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою судді Наумової О.С. від 10.01.2025 визнаний заявлений відповідачем відвід головуючого судді по справі, необґрунтованим (т. 2, а.с. 68-69).

Ухвалою судді Федоріщева О.С. від 13.01.2025 у задоволені заяви відповідача про відвід судді у даній цивільній справі, відмовлено (т. 2, а.с. 71-73).

Ухвалою суду від 18.02.2025 за заявою відповідача, поновлено строк на подання клопотання про витребування доказів по справі, та витребувані докази (т. 2, а.с. 88-91).

Представник позивач - адвокат Звонарьов В.В. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав і просив їх задовольнити.

Представник відповідача адвокат Д`яконова К.І. у судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Під час розгляду справи здійснювалася повна фіксація технічними засобами.

Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що рішенням Апеляційного суду Донецької області від 13.08.2015 по справі № 263/3368/14-ц, рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 02.10.2014 скасовано. Позов ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, спричиненої ушкодженням здоров`я внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, задоволено частково. Стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у відшкодування шкоди, спричиненої ушкодженням здоров`я втрачений заробіток в період з 01.03.2012 до 01.08.2014 у розмірі 23 374, 40 грн., а починаючи з 02.08.2014 щомісячно по 852, 60 грн. довічно. В решті позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено (т. 1, а.с. 55-59).

Як видно зі змісту судових рішення у даній справі, 18.07.2008р. водій ОСОБА_3 , керуючи вантажним автомобілем (фургоном для перевезення продуктів) ГАЗ 3309 ГАРЗУ-2, державний номерний знак НОМЕР_1 , належним фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2 , рухаючись зі сторони м. Новоазовська в напрямку м. Маріуполя по автодорозі «Новоазовськ-Мелитополь-Одеса», в порушення Правил дорожнього руху (п. 1.4, 1.5, 2.3«б», 10.1, 11.3, 12.1, 12.2, 12.3), виїхав на зустрічну смугу та скоїв зіткнення з автомобілем ЗАЗ DAEWOO Lanos, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 . В результаті зіткнення транспортних засобів з вини ОСОБА_3 позивача травмовано із спричиненням тілесних ушкоджень у вигляді закритого уламкового перелому лівої стегнової кістки із зміщенням, з ушкодженням судинно-нервового пучка, відкритого перелому правого наколінника, закритого перелому лівого наколінника, закритого перелому 8-9 ребер ліворуч забитої рани підборіддя, удару головного мозку.

Нині у ОСОБА_1 у зв`язку з отриманою при ДТП 18.07.2008р. травмою, є наслідки у вигляді вадної куски переднього відділу лівої стопи з явищами панаклілоза, зрощеного переламу з укороченням до 12 см., лівої стегнової кістки, посттравматичного деформуючого остеоартрозу лівого колінного суглоба з больовим синдромом, розгинальної контрактури лівого колінного суглоба, кісткового анкілозу лівого гомілковостопного суглоба з еквинусной установкою стопи, зрощеного перелому правого наколінника, посттравматичного остеоартрозу правого колінного суглоба, порушення функції ходьби 2-3 го ступенів.

У відношенні ОСОБА_3 кримінальна справа, порушена за ст. 286 ч. 2 КК України, закрита 19.08.2009р. на підставі ст. 6 ч. 1 п. 8 КПК України у зв`язку зі смертю винуватою особи.

За рішенням Новоазовського районного суду Донецької області від 23.04.2012р., зміненим рішенням апеляційного суду Донецької області від 03.06.2012р., яке залишено судом касаційної інстанції 06.07.2012р. без змін, стягнуто на користь ОСОБА_1 : в рахунок відшкодування збитків завданих пошкодженням автомобіля зі страховика ПрАТ СТ «Іллічівське», яким застраховано цивільно-правову відповідальність власника авто заподіювача шкоди - 24990грн., і з ОСОБА_2 - 9493,94грн.; стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування шкоди, пов`язаної зі втратою 85% працездатності за період з 18.07.2008р. по 01.03.2012р. 29982,19грн.; стягнуто на користь ОСОБА_1 з ПрАТ СТ «Іллічівське» понесені витрати на лікування і разову допомогу в сумі 985грн. і з ОСОБА_2 витрати на лікування в сумі 18633грн.; стягнуто на користь потерпілого моральну шкоду - з ПрАТ СТ «Іллічівське» - 2550 грн., з ОСОБА_2 - 47450грн.

Відповідно до виписки МСЕК № 410 від 09.11.2009р., позивачу ОСОБА_1 встановлена 2 група інвалідності загального захворювання, а згодом - з 01.03.2012р. встановлена 3 група інвалідності за загальним захворюванням (ДТП) безстроково, що втілено у висновку МСЕК (довідка серії 10 ААА № 407776 від 03.04.2012р.).

По справі було проведено ряд судово-медичних експертиз, зокрема з визначення ступеню втрати позивачем професійної/загальної працездатності.

Так, за висновками судовомедичної експертизи Донецького обласного бюро СМЕ № 339 від 27.05.2013р. і комісійної судово-медичної експертизи Донецького обласного бюро СМЕ № 437 від 25.10.2013р. - втрата ОСОБА_1 загальної і професійної працездатності склала 60% ступінь; за комісійним висновком судово-медичної експертизи Головного бюро СМЕ МОЗ України №125/14 від 10.06.2014р. - …….

Задовольняючи позов частково, апеляційний суд виходив, серед іншого із того, що на момент ухвалення оскаржуваного рішення, в розпорядженні суду малось попереднє рішення Новоазовського районного суду від 23.04.2012р. (справа № 2-2/2012р.), яким визначено зобов`язання ОСОБА_2 з відшкодування шкоди потерпілому у ДТП за критерієм трудових правовідносин між працівником ОСОБА_3 , з вини якого сталася подія, за якого цивільно-правову відповідальність несе роботодавець ФОП ОСОБА_4 .

Позивач на теперішній час (і в спірному періоді) є інвалідом 3 групи (з 01.03.2012р.) безстроково.

В ході розгляду справи, в тому числі минулої справи № 2-2/2012р. низкою експертиз визначались ступені втрати професійної працездатності позивача:

Висновок судово-медичної експертизи Донецького обласного бюро СМЕ № 782 від 12.11.2010р. 85% втрати професійної працездатності;

висновку судовомедичної експертизи Донецького обласного бюро СМЕ № 339 від 27.05.2013р., і комісійної судово-медичної експертизи Донецького обласного бюро СМЕ № 437 від 25.10.2013р. - втрата ОСОБА_1 загальної і професійної працездатності 60%.

В ході апеляційного провадження проведеною повторної комісійної судово-медичної експертизою Головного бюро судово-медичної експертизи МОЗ України, проведеної з метою ґрунтування висновку на чинному акті - наказі МОЗ № 420 від 05.06.2012р.), (а не попередньому наказі МОЗ № 238 від 05.08.1998р., що втратив силу, на якому базувався висновок № 125/14 від 19.06.2014р.) у висновку № ….від ….. підтверджено у ОСОБА_1 ступінь стійкої втрати професійної і загальної працездатності у обсязі 70%, +…..в конце листа 86 по 420-му наказу 65-80%.

Права потерпілого в ДТП, яка сталася з вини водія відповідача, що підлягають захистові шляхом компенсації позивачеві в порядку ст. 1195 ЦК України заробітку, втраченого потерпілим внаслідок пошкодження здоров`я у ДТП за період за період з 01.03.2012р. по 24.03.2015р., що обчислюється виходячи з діючих у періоді встановлених законами про Державний бюджет України на відповідний рік розмірів мінімальної заробітної плати (з 1 січня 2012р. - 1073грн., з 1 квітня 2012р. - 1094грн., з 1 липня 2012р. - 1102грн., з 1 жовтня 2012р. - 1118грн., з 1 грудня 2012р. - 1134грн., з 1 січня 2013 року - 1147 гривень, з 1 грудня 2013 року 1218 гривень) і врахуванням 7% ступеню страти професійної працездатності позивача: за період з 01.03.2013р. по 01.08.2014р. 23374,4грн. (33392:100х70%), за період С 01.08.2014р. по 01.03.2015 0- 5968,20грн. (1218х7 мес.:100х70), за період з 01.03.2015 по 24.03.2015р. вкл. - 660грн. (1218:100х70:31х24) сумарно до стягнення 30002,60грн.

В сенсі ст. 1202 ЦК України, що регламентує відшкодування шкоди як шляхом одноразової виплати, так і щомісячними платежами, в тому числі і наперед, то позовні вимоги ОСОБА_1 про відшкодування йому матеріальної шкоди у вигляді втраченого заробітку на майбутнє підлягали задоволенню. В цій частині вимог колегія суддів ухвалила нове рішення зі стягненням з відповідача на користь позивача втраченого заробітку за період з 01.03.2012р. по день ухвалення рішення судом апеляційної інстанції 24.03.2015р. одноразовою виплатою в сумі 30002,60грн., а також стягнула з відповідача на користь позивача втрачений заробіток на подальший період, починаючи з 25.03.2015р. по 852,60грн. (1218грн.:100%х70%) щомісячно і довічно.

У рішення роз`яснено, що потерпілий має право на збільшення розміру відшкодування шкоди, якщо його працездатність знизилася порівняно з тією, яка була у нього на момент вирішення питання про відшкодування шкоди (ч. 1 ст. 1203 ЦК ) і у разі збільшення розміру мінімальної заробітної плати (ч. 2 ст. 1208 ЦК). А ОСОБА_2 , як особа, на яку покладено обов`язок відшкодувати шкоду, завдану каліцтвом має право вимагати зменшення розміру відшкодування шкоди, якщо працездатність потерпілого зросла порівняно з тією, яка була в нього на момент вирішення питання про відшкодування шкоди (ст. 1204 ЦК).

Також встановлено, що у квітні 2017 року ОСОБА_1 звертався із позовом до ФОП ОСОБА_2 про збільшення розміру спричиненої шкоди здоров`ю, отриманої в результаті дорожньо-транспортної пригоди. Ухвалою Жовтневого районного суду м Маріуполя від 20.04.2017 у справі № 263/4974/17 було відкрите провадження.

Ухвалою Жовтневого районного суду м Маріуполя від 20.04.2017 у справі № 263/4974/17 у справі призначено проведення призначеної раніше за ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 15.07.2019 повторної комісійної судово-медичної експертизи передоручено Комунальній установі «Запорізьке обласне бюро СМЕ» Запорізької обласної ради розташованій за адресою: 69068, Запорізька область, м.Запоріжжя, вул. Чарівна, буд. 30, на вирішення якої поставлено таке ж саме питання: визначити ступінь втрати професійної працездатності ОСОБА_1 , 1979 року народження.

Для проведення повторної комісійної судово-медичної експертизи направлено на адресу Комунальної установи «Запорізьке обласне бюро СМЕ» Запорізької обласної ради, матеріали цивільних справ № № 263/4974/17 (2/263/34/2019), № 263/3368/13-ц (2/263/12/2014), 2-2/12 та всі наявні медичні документи ОСОБА_1 .

На виконання ухвали суду Комунальною установою «Запорізьке обласне бюро СМЕ» Запорізької обласної ради підготовлено висновок експерта № 278/к від 17.01.2020 (т. 2 а.с. 94 124).

У підсумку висновка вказано, що згідно вимог п.10.3. «Додатку до правил проведення комісійних судово-медичних експертиз бюро судово-медичної експертизи визначає основні положення та терміни, що використовуються при виконанні експертиз з визначення процента втрати працездатності» рівень втрати професійної працездатності у ОСОБА_1 - не менше 70%.

Відповідно до інформації про виконавче провадження від 16.04.2024, Центральному ВДВС у м. Маріуполі Маріупольського району Донецької області Східного МРУ МЮ перебуває виконавче провадження № 48752497 з примусового виконання виконавчого листа від 11.09.2015 № 263/3368/13-ц, відповідно до якого стягнуто з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у відшкодування шкоди спричиненої ушкодженням здоров`я втрачений заробіток з 02.08.2014 щомісячно по 852,60 грн. довічно (т. 1, а.с. 25-26).

За даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ФОП ОСОБА_2 припинив підприємницьку діяльність 12.07.2016 (т. 1, а.с. 31).

2. Мотивувальна частина

Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребовуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Абзацами першим та другим частини першої статті 1197 ЦК України передбачено, що середньомісячний заробіток (дохід) обчислюється за бажанням потерпілого за дванадцять або за три останні календарні місяці роботи, що передували ушкодженню здоров`я або втраті працездатності внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я. Якщо середньомісячний заробіток (дохід) потерпілого є меншим від п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, розмір втраченого заробітку (доходу) обчислюється виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати.

Згідно з частиною першою статті 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Частинами першою, третьою статті 1197 ЦК України передбачено, що розмір втраченого фізичною особою внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я заробітку (доходу), що підлягає відшкодуванню, визначається у відсотках від середнього місячного заробітку (доходу), який потерпілий мав до каліцтва або іншого ушкодження здоров`я, з урахуванням ступеня втрати потерпілим професійної працездатності, а за її відсутності - загальної працездатності. Середньомісячний заробіток (дохід) обчислюється за бажанням потерпілого за дванадцять або за три останні календарні місяці роботи, що передували ушкодженню здоров`я або втраті працездатності внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я. Якщо середньомісячний заробіток (дохід) потерпілого є меншим від п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, розмір втраченого заробітку (доходу) обчислюється виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати. До втраченого заробітку (доходу) включаються всі види оплати праці за трудовим договором за місцем основної роботи і за сумісництвом, з яких сплачується податок на доходи громадян, у сумах, нарахованих до вирахування податку. До втраченого заробітку (доходу) не включаються одноразові виплати, компенсація за невикористану відпустку, вихідна допомога, допомога по вагітності та пологах тощо.

Відповідно до частини другої статті 1208 ЦК України за заявою потерпілого у разі збільшення розміру мінімальної заробітної плати розмір відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, підлягає відповідному збільшенню на підставі рішення суду.

Такий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 16.01.2020 у справі № 709/323/17.

Згідно зі статтею 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» установлено у 2016 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі: з 1 січня - 1378 гривень, з 1 травня - 1450 гривень, з 1 грудня 1600 гривень.

Згідно зі статтею 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» установлено у 2017 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі: з 1 січня 3200 гривень.

Згідно зі статтею 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» установлено у 2018 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі: з 1 січня 3723 гривні.

Згідно зі статтею 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» установлено у 2016 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі: з 1 січня 4173 гривні.

Згідно зі статтею 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» установлено у 2020 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі: з 1 січня - 4723 гривні, з 1 вересня - 5000 гривень.

Згідно зі статтею 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» установлено у 2021 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі: з 1 січня - 6000 гривень, з 1 грудня - 6500 гривень.

Згідно зі статтею 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» установлено у 2022 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі: з 1 січня - 6500 гривень, з 1 жовтня - 6700 гривень.

Згідно зі статтею 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» установлено у 2023 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі: з 1 січня - 6700 гривень.

Згідно зі статтею 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» установлено у 2022 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі: з 1 січня - 7100 гривень, з 1 квітня - 8000 гривень.

З огляду на викладене, суд погоджується з розрахунком позивача, і вважає можливим задовольнити позовні вимоги позивача в частині відшкодування шкоди, спричиненої ушкодженням здоров`я втрачений заробіток у період з 01.09.2015 по 31.03.2024 грошові кошти у розмірі 238 720 грн. 44 коп.

Аналогічний правовий висновок щодо розрахунку збільшення відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я, викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 жовтня 2022 року № 906/1318/19 (295/16026/18).

Щодо позовної вимоги позивача про стягнення у якості відшкодування шкоди, спричиненої ушкодженням здоров`я втраченого заробітку, починаючи з 01.04.2024 щомісячно у розмірі 5600,00 грн. до зміни мінімальної заробітної плати в Україні, суд зазначає наступне.

З урахуванням росту мінімальної заробітної плати, відповідно до вимог частини другої статті 1208 ЦК України позивач мав отримувати з кожним підвищенням мінімальної заробітної плати збільшену суму відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ушкодження здоров`я.

Згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією (МСЕК) серії АВ № 0593752 від 19.04.2016, ОСОБА_1 встановлена безстроково друга група інвалідності з 15.04.2016 за загальним захворюванням (т. 1, а.с. 23-24).

Проведеною ще у справі № 263/3368/13-ц повторною комісійною судово-медичною експертизою Головного бюро СМЕ МОЗ України, проведеної з метою ґрунтування висновку на чинному акті - наказі МОЗ № 420 від 05.06.2012р.) підтверджено у ОСОБА_1 ступінь стійкої втрати професійної і загальної працездатності у обсязі 70%.

Відповідно до ч. 1 ст. 1202 ЦК України відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю потерпілого, здійснюється щомісячними платежами.

У зв`язку з тим, що винними діями відповідача позивачу завдані ушкодження здоров`я, які призвели до встановлення втрати працездатності і встановлення ІІ групи інвалідності, вимоги позивача підлягають задоволенню частково шляхом стягнення вказаних сум щомісячно, а не до зміни мінімальної заробітної плати в Україні, оскільки розмір цих виплат залежить від активної реалізації такого права шляхом пред`явлення у майбутньому вимоги про збільшення відшкодування шкоди, спричиненої ушкодженням здоров`я.

Суд відхиляє доводи відповідача про те, що у межах розгляду даної справи підлягає доказуванню ступінь втрати працездатності, оскільки це прямо впливає на розмір шкоди у вигляді втраченого середнього заробітку, з огляду на таке.

Відповідно до статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребовуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з пунктом 2 частини другої, частиною третьою статті 49 ЦПК України крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу: позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. До закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Слід зазначити, що правові підстави позову - це зазначена у позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

Такі висновки наведені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 924/1473/15 та у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 15 жовтня 2020 року у справі № 922/2575/19.

Відповідно до частини четвертої статті 82 ЦПК України встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Аналогічну норму містила і частина третя статті 61 ЦПК України в редакції на час ухвалення рішення судом першої інстанції.

Відповідно до ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина третя статті 12 ЦПК України). Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина друга статті 77 ЦПК України). Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (частина п`ята статті 263 ЦПК України). Подібні положення містилися і в ЦПК України в редакції на час ухвалення рішення судом першої інстанції (частина третя статті 10, частина третя статті 60, частина третя статті 213).

Отже, обставини справи це життєві факти, які мають значення для вирішення спору, такі як вчинення чи невчинення певної дії певною особою; настання чи ненастання певних подій; час, місце вчинення дій чи настання подій тощо. Обставини встановлюються судом шляхом оцінки доказів, які були досліджені в судовому засіданні. За наслідками такої оцінки доказів, зокрема щодо їх належності, допустимості, достовірності, достатності (статті 7780 ЦПК України) суд робить висновок про доведеність чи недоведеність певних обставин.

Позивач у підстави позову покладає лише факт збільшення розміру мінімальної заробітної плати в Україні. Жодні інші фактичні обставини, у тому числі пов`язані зі зміною працездатності, не є фактичними підставами позову.

Натомість відповідач в основу своїх заперечень покладає актуальний стан працездатності позивача, зазначаючи, що коефіцієнт працездатності міг збільшитися, що має бути встановлено висновком експерта, що на думку відповідача, матиме наслідком зменшення відповідних виплат.

Частиною першою статті 1204 ЦК України передбачено, що особа, на яку покладено обов`язок відшкодувати шкоду, завдану каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я потерпілого, має право вимагати зменшення розміру відшкодування шкоди, якщо працездатність потерпілого зросла порівняно з тією, яка була в нього на момент вирішення питання про відшкодування шкоди.

Порядок доведення таких обставин є аналогічним порядку, передбаченому для визначення втрати працездатності.

Частиною четвертою ст. 273 ЦПК України передбачено, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Суд звертає увагу на те, що закон наділяє винну особу правом вимагати зменшення розміру відшкодування шкоди внаслідок збільшення ступеню працездатності. Таке право має бути реалізоване шляхом пред`явлення позову про зменшення або звільнення від сплати періодичних платежів, де предметом спору може бути актуальний стан працездатності потерпілого. Результати експертного дослідження у такому випадку можуть підтверджувати стан працездатності, що у свою чергу є визначальним для задоволення вимог про зменшення розміру платежів.

ОСОБА_2 є відповідачем у даній справі, із позовом, у тому числі із зустрічним позовом про зменшення розміру відшкодування шкоди внаслідок збільшення ступеню працездатності, він не звертався.

У межах даної справи положення статті 1204 ЦК України не регулюють спірні правовідносини, що виникли між сторонами. Адже позивач як потерпілий позивається до суду внаслідок збільшення вартості життя на підставі 1208 ЦК України, а не зміни його працездатності.

А тому і наявність висновку експерта про зміну стану працездатності особи не вплине на вимоги позивача про відшкодування шкоди. Відтак, витребуваний на вимогу відповідача висновок експерта № 278/к від 17.01.2020 КУ «Запорізьке обласне бюро СМЕ» Запорізької обласної ради, яким підтверджено рівень працездатності позивача 70 % не впливає на суть спірних правовідносин.

Суд також не приймає доводи відповідача про те, що позивачем не додано доказів вини ОСОБА_2 у заподіянні шкоди ОСОБА_1 , рішення судів, якими встановлена вину ОСОБА_2 .

Відповідно до ч. 1 ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно із ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Зі змісту судових рішень у справі № 263/3368/13-ц встановлено, що рішення Новоазовського районного суду від 23.04.2012р. у справі № 2-2/2012р. визначено зобов`язання ОСОБА_2 з відшкодування шкоди потерпілому у ДТП за критерієм трудових правовідносин між працівником ОСОБА_3 , з вини якого сталася подія, за якого цивільно-правову відповідальність несе роботодавець ФОП ОСОБА_4 .

Висновок суду у справі № 263/3368/13-ц ґрунтується у тому числі на обставинах, встановлених у рішенні Новоазовського районного суду від 23.04.2012р.

Ці обставини не спростовані, рішення набрали законної сили, а тому такі обставини не підлягають доказуванню в силу ч. 4 ст. 82 ЦПК України.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, - у межах суми стягнення за один місяць.

Розподіл судових витрат.

Щодо судового збору.

Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Пунктом 2 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема, позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи.

Відповідно до ч.3 ст.6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Відповідно до п.п 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1 відсотка від ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, за подання до суду фізичною особою позовної заяви немайнового характеру справляється судовий збір у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до п.п. 4, 5 ч. 1 ст. 176 ЦПК України ціна позову визначається: 4) у позовах про строкові платежі і видачі - сукупністю всіх платежів або видач, але не більше ніж за три роки; 5) у позовах про безстрокові або довічні платежі і видачі - сукупністю платежів або видач за три роки

Отже, ціна позову становитиме 438720,44 + (5600,00 *36) = 640320,44 грн.

Суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача частково (лише у частині стягнення виплат на майбутнє), задовольнивши повністю майнові вимоги, тому з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 6403,20 грн. за вимоги майнового характеру.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76-81, 82, 89, 141, 259, 263-265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру відшкодування шкоди завданої каліцтвом задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) в якості відшкодування шкоди, спричиненої ушкодженням здоров`я втрачений заробіток у період з 01.09.2015 по 31.03.2024 грошові кошти у розмірі 238 720 (двісті тридцять вісім тисяч сімсот двадцять) грн. 44 коп.

Стягувати з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) в якості відшкодування шкоди, спричиненої ушкодженням здоров`я втрачений заробіток, починаючи з 01.04.2024 щомісячними платежами у розмірі 5600 (п`ять тисяч шістсот) грн.

В задоволенні іншої частині позову - відмовити.

Рішення в частині стягнення відшкодування шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я, у межах суми платежу за один місяць у розмірі 6500,00 грн (п`ять тисяч шістсот) грн. допустити до негайного виконання.

Стягнути ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 6403 (шість тисяч чотириста три) грн. 20 коп.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Повний текст рішення складений 26 березня 2025 року.

Суддя Наумова О.С.